Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назарійович, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в якому просять визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. про державну реєстрацію прав власності (з відкриттям розділу) індексний номер: 42905503 від 08.09.2018 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 54.2 кв.м.. житлова площа: 32.4 кв.м. за Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», скасувати запис №27826225 від 05.09.2018 про реєстрацію прав власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 54.2 кв.м.. житлова площа: 32.4 кв.м. за АТ «ПУМБ», поновити запис про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 54.2 кв.м.. житлова площа: 32.4 кв.м. реєстраційний номер 12098052 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у право спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер 12098052: загальна площа: 54.2 кв.м. житлова площа: 32.4 кв.м.). 13.02.2008 між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та позивачами укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки виступала квартира за адресою: [ADDRESS] . Іпотечний договір укладався на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 13.02.2008 №6109424 укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк». В січні 2019 року позивачам стало відомо, що державний реєстратор КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. на підставі заяви ПАТ «ПУМБ» прийняла рішення (з відкриттям розділу) індексний номер: 42905503 від 08.09.2018 про державну реєстрацію прав власності на предмет іпотеки за ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк". Згодом з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачам стало відомо, що 29 травня 2019 року між відповідачами, а саме ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого останній набув права власності на спірну квартиру. Вважають рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «ПУМБ», подальше відчуження квартири на користь [PERSON] протиправним та незаконним. Вважають, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ» відбулася із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він не набув права стягнення у силу дії мораторію згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідачем АТ «ПУМБ» не дотримано вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», яка встановлює обов`язок надіслати іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також позивачі вважають, що державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. не враховано відсутність повного переліку документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що має наслідком скасування рішення та запису про реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ». Позивачі вважають, що оскільки відчуження спірної квартири відповідачу [PERSON] відбулося поза їх волею та беручи до уваги, що АТ «ПУМБ» набув право власності на предмет іпотеки з порушенням вимог чинного законодавства, квартира за адресою: [ADDRESS] підлягає витребуванню на користь позивачів. Ухвалою суду від 22.08.2019 заява прийнята і відкрито загальне позовне провадження. 13.11.2019 від представника відповідача АТ «ПУМБ» Хобота Д.О. до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити.Зазначає, що позивачі, погодивши всі умови договору іпотеки, про що свідчить підпис на відповідному договорі, надали згоду відповідачу на прийняття предмету іпотеки у власність в рахунок погашення боргу, в даному випадку відсутній факт примусового стягнення на предмет іпотеки. Також відповідач зазначає, що оскільки прийняття у власність АТ «ПУМБ» в рахунок погашення боргу за кредитним договором нерухомого майна було здійснено за згодою власника, а не примусово, отже, положення ЗУ ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на дані відносини не розповсюджуються. АТ «ПУМБ» вказує, що вимоги про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором були направлені, твердження про ніби-то неотримання позивачем вимоги є таким, що не відповідає дійсності. Від представника відповідача державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни Лилик В.В. до суду поступили письмові пояснення, в яких просить в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 04.12.2019 заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1639217846101, номер об`єкта в РПВН:12098052. 10.12.2019 від представника позивачів до суду поступила відповідь на відзив. 05.02.2020 від представника позивачів до суду поступила заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 27.02.2020 залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ "Перший Український Міжнародний Банк", державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назарійович про визнання незаконним та скасування реєстрації права власності у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 31.07.2020 витребувано у Комунального підприємства «Реєстрації майна та бізнесу» належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи (з відкриттям розділу, індексний номер:42905503 від 08.09.2018 року) із реєстрації права власності за АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на квартиру за адресою: [ADDRESS] (загальна площа: 54.2 кв.м., житлова площа: 32,4 кв.м.). Ухвалою суду від 09.12.2020 витребувано в управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради належним чином завірені копії паперових та електронних матеріалів реєстраційної справи №1639217846101 щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . 17.02.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача АТ «ПУМБ» - Васильчикова І.В. про витребування з архіву Сихівського районного суду м. Львова матеріалів цивільної справи № 2-2030/10 для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 17.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 19.03.2021 від представника позивачів до суду поступили додаткові пояснення у справі. 22.04.2021 від представника відповідача АТ «ПУМБ» до суду поступили пояснення щодо застосування правових висновків Верховного Суду. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідачаАТ «ПУМБ» Васильчиков І.В. позов заперечив з підстав, що викладені у відзиві.В задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христина Романівна за викликом суду не прибула, явку свого представника не забезпечила, належно проінформована про день та час розгляду справи не з`явилася і про причини неявки суд не повідомила. Треті особи, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, і про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи завершити без участі відповідачів, третіх осіб, які у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Заслухавши вступні слова учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року між ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 6109424. Відповідно до умов договору, банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 50000 дол. США, під 13,50% процентів річних, строком до 13.02.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 13 лютого 2008 року ЗАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Іпотекодержатель) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Іпотекодавець) укладено Договір іпотеки № 6120945. Відповідно до п.1.2.1. Договору, предметом іпотеки за цим Договором є наступне майно: 1.2.1.1. Квартира, реєстраційний номер:12098052; загальна площа: 54, 2 кв.м., житлова площа: 32, 4 кв.м. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 17554633, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 30.01.2008 року, предмет іпотеки складається з: двох житлових кімнат та кухні. Адреса місцезнаходження Предмету іпотеки: [ADDRESS] . Згідно з пп. 4.2 Договору іпотеки № 6120945, звернення стягнення на Предмет Іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя. Судом встановлено, що 05 вересня 2018 року державним реєстратор комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христиною Романівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 42905503 від 08.09.2018, зареєстровано за АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» право власності на квартиру [ADDRESS] . 29 травня 2019 року між відповідачами АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, зареєстровано в реєстрі за № 2073. Відповідно до п. 1.1. Договору, АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» продає, а [PERSON] купує квартиру [ADDRESS] (сім). Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону). Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивачі вказують, що про реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «ПУМБ» вони дізналися з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З інформаційної довідки вбачається, що підставою виникнення права власності за АТ «ПУМБ» на спірне нерухоме майно є: вимога, серія та номер: 2770, виданий 05.09.2016, видавник: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»; вимога, серія та номер: 2762, виданий 05.09.2016, видавник: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»;вимога, серія та номер: 2764, виданий 05.09.2016, видавник: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»; вимога, серія та номер: 2763, виданий 05.09.2016, видавник: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», Договір іпотеки, серія та номер: 6120945, виданий 13.02.2008, видавник: Закрите акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»/ [PERSON] / [PERSON] / [PERSON] ; рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер:7907103729468, виданий 10.11.2016, видавник: Укрпошта. Як вбачається з копій матеріалів реєстраційної справи №1639217846101, наданих управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на виконання ухвали суду від 09.12.2020 про витребування, для проведення державної реєстрації права власності, АТ «ПУМБ» подано державному реєстратору: копію вимоги від 05.09.2016 № 2762 на ім`я [PERSON] , копію вимоги від 05.09.2016 № 2763 на ім`я [PERSON] , копію вимоги від 05.09.2016 № 2764 на ім`я [PERSON] та копія вимоги від 05.09.2016 № 2770 на ім`я [PERSON] . Позивачі заперечила факт отримання будь-яких вимог від АТ «ПУМБ» щодо виконання зобов`язань. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача АТ «ПУМБ» про надсилання письмових вимог про усунення порушень, оскільки з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах реєстраційної справи № 1639217846101, не вбачається інформації щодо адреси, адресата, змісту відправленого листа та дати його надсилання. Окрім цього, боржник [PERSON] є відмінним від іпотекодавця, отже письмова вимога повинна бути надіслана як на адресу іпотекодавців, так і на адресу боржника. При цьому суд з`ясував, що згідно з відомостями АТ «Укрпошта» (https://ukrposhta.ua/) інформація про відправлення за 7907103729468 відсутня, оскільки не зареєстрована в системі. Вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Відповідач АТ «ПУМБ» не надав доказів на підтвердження факту направлення й отримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки, хоч у силу наведених норм матеріального права іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію. Суд приходить до висновку, що АТ «ПУМБ» недотримано вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Копія рекомендованого повідомлення про вручення серія та номер: 7907103729468 не підтверджує факт надсилання та отримання іпотекодавцем та боржником вищезазначеної вимоги, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (пр. № 14-711цс19) наголошується, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христиною Романівною не враховано відсутність повного переліку документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі Договору іпотеки, натомість прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42905503 від 08.09.2018. Разом з цим суд погоджується з твердженням представника відповідача АТ «ПУМБ» про те, що державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христина Романівна не є належним відповідачем у даній справі. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке. Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора і скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, позивачі співвідповідачем у справі визначили, зокрема, державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р. У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Проте, помилкове зазначення позивачами співвідповідачем у справі державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., не призвело до неправильного вирішення спору по суті. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2021 у справі № 753/11458/19. З 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4 Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасову заборону на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору, ЗАТ «ПУМБ» надав [PERSON] споживчий кредит в іноземній валюті у розмірі 50 000 доларів США, позивачі зареєстровані у спірній квартирі, котра є їх єдиним житлом. Суд погоджується з доводами позивачів, що в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідач АТ «ПУМБ» не мав права примусово звертати стягнення на предмет іпотеки, оскільки спірна квартира підпадає під дію мораторію на примусове звернення стягнення. На переконання суду, у державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру позивачів, що нею зроблено не було. Тому позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни про державну реєстрацію прав власності (з відкриттям розділу) індексний номер: 42905503 від 08.09.2018 року підлягають задоволенню. Така позиція кореспондується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474 апп 19); від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45 цс 20). Доводи відповідача АТ «ПУМБ» про те, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося, АТ «ПУМБ» набуло право власності на предмет іпотеки у добровільному порядку, за згодою позивачів, наданої шляхом підписання іпотечного договору не заслуговують на увагу суду, є безпідставними та такими, що не відповідають усталеній практиці Верховного Суду в подібних правовідносинах. Щодо вимоги про витребування у відповідача [PERSON] квартири [ADDRESS] . Як встановлено під час розгляду справи, що на теперішній час спірна квартира, відповідно до договору купівлі-продажу, належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Відповідно до статті 387 ЦК України, загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положення зазначеної статті застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18). З огляду на те, що спірна квартира вибула поза волею її власників - позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі рішення державного реєстратора, яке прийняте з порушенням Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вони мають право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. Доказів згоди позивачів на відчуження спірної квартири на користь відповідача [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення відповідачами прав позивачів, які підлягають захисту шляхом витребування від [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у право спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] . Враховуючи викладене, аналізуючи та оцінюючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Окрім цього, з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 1 664,90 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України та

Outcome: approved