Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що з довідки-технічної характеристики вбачається, що за архівними даними ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житлове господарство по [ADDRESS] було зареєстроване за батьком позивачки [PERSON], як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Вербівцівської сільської ради № 277 від 02.10.2018р. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літ."А", загальною площею 62,5 кв.м, житловою площею 46,2 кв.м, двох літніх кухонь, двох сараїв, стодоли, трьох комор, двох навісів, гаража, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. будівництво житлового будинку здійснено у 1970 році, господарські будівлі зведені протягом 1989-1990 років. [INFO] [PERSON] помер заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. На час смерті [PERSON] разом з ним у житловому господарстві проживали двоє спадкоємців першої черги за законом: дружина [PERSON] та позивачка. Однак, свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі вони не оформляли. 17 березня 2009 року [PERSON] вчинила на користь позивачки заповіт, згідно з яким розпорядила їй все своє майно. заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. [INFO] [PERSON] померла. Спадкодавцю [PERSON] належали земельні ділянки та житлове господарство по [ADDRESS]. Позивачка на день смерті матері проживала разом з нею у житловому будинку. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка своєчасно звернулася до Городенківської РДНК , де була заведена спадкова справа № 112/2018, що доводиться Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте, приватний нотаріус Яшан Р.Р. відмовив позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.11.2018р. З довідки Вербівцівської сільської ради № 2762 від 02.10.2018р. вбачається, що станом на 15.04.1991р. у житловому господарстві проживали: [PERSON], позивачка, чоловік позивачки [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON] Ніхто з перелічених осіб не звертався з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Після смерті матері позивачка фактично вступила в управління спадщиною - своєчасно звернулася до нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи. Відповідно до звіту про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 124 783 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS] в цілому за [PERSON]. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довідкою про об'єкт нерухомого майна № 79, виданою 19.10.2018 р. ФОП [PERSON] стверджено, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" право власності на житловий будинок в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] згідно свідотцва на право власності виданого Городенківським р-ом 25.04.1987р. на підставі рішення цього ж виконкому № 44 від 11.03.87р. Рішенням № 340 Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 03.01.2013 року впорядковано назви вулиць і номерів будинків села Вербівці, а саме [ADDRESS] на [ADDRESS], номер житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від [INFO]., що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20.02.1990 року сіль ЗАГС с. Вербівці Городенківського району. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. На день смерті [PERSON] ([INFO]) проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], теперішня назва [ADDRESS], разом з ним були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 354, виданою виконкомом Вербівцівської сільської ради 27.11.2018р. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.06.1960р. слідує, що позивачка [PERSON] народилася [INFO], актовий запис № 65 від 26.06.1960р., її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу 29 січня 1978 року з [PERSON], прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Отже, спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON].. Станом на 15.04.1991р. в житловому будинку по [ADDRESS] (теперішня назва [ADDRESS]) були зареєстровані і проживали: голова д/г [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою № 276, виданою 02.10.2018 р. виконкомом Вербівцівської сільської ради. [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в с.Вербівці, актовий запис № 5 від 16.05.2018 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Вербівцівською сільською радою Городенківського району в Івано-Франківській області. За заповітом, посвідченим 17.03.2009 р. секретарем Вербівцівської сільської ради, [PERSON], 1930 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт [NUMBER] виданий Городенківським РВ УМВС 18.07.2003 року, народилася 08.06.1930 року, проживає у с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все майно, яке належить їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла у власність своїй дочці [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 13. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою №275, виданою 02.10.2018р. Вербівцівською сільською радою стверджується, що на день смерті ([INFO]) [PERSON] була зареєстрованою та проживала по [ADDRESS], разом з нею були зареєстровані і проживали: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] Отже, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53633050 виданого приватнм нотаріусом Яшан Р.Р. стерджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у спадковому реєстрі 63128603, номер у нотаріуса 112/2018. З відповіді Городенківської РДНК № 26/01-16 від 15.01.2019р. та приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. № 09/01-16 від 14.01.2019р. слідує, що ними спадкові справи щодо майна [PERSON], який помер [INFO]. та [PERSON], яка померла [INFO] не відкривалися. З відповіді приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. № 17/01-16 від 14.01.2019р. вбачається, що спадкової справи на майно після смерті [PERSON], який помер [INFO] ним не відкривалась. До спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1970р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1971, 1989, 1990 р. Звітом про оцінку житлового будинку (загальною площею 62,5 кв.м) складеного ФОП [PERSON] стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 124 783 грн. Площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у [ADDRESS] становить 0,25 га, що стверджується довідкою № 277, виданою виконкомом Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 02.10.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.11.2018 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності на житловий будинок спадкодавця. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved