Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , а [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Заповітних розпоряджень спадкодавці не здійснили. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був спадкодавець [PERSON] . Станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , 1967 р.н., внучка [PERSON] , [INFO] , які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належить частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна двору не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. За вказаним будинком закріплено земельну ділянку площею 0,21 га. Оформити спадкування позивачка не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий будинок. Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 13.04.2021 № 408/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] оскільки спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок, і згідно даних БТІ право власності не було зареєстроване. Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель немає. Спору за вказано вище майно теж немає. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Городенківська міська рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , через поштове відділення, поступили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги вважають обгрунтованими і визнають в повному обсязі. Також зазначили, що на частку в бувшому колгоспному дворі житлового будинку по [ADDRESS] не претендують, а тому стверджують, що не заперечують щодо того щоб позивачка [PERSON] стала власником вищезгаданого житлового будинку. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. З копії свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 08.02.1970 Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 8, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . після реєстрації шлюбу 01 жовтня 1988 року з [PERSON] , актовий запис № 9, прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON]. що доводиться копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029533568 від 11.02.2021. даний шлюб розірвано 26 жовтня 1994 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 84, після розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 26.10.1994 Городенка ЗАГС. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище № 00025179771 від 10.02.2020 вбачається, що 03 квітня 2001 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29 березня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 38, після розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 29.03.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції. Батьки позивачки, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 червня 1965 року, актовий запис 11, що доводиться копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030840837 від 21.05.2021. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] у віці 81 рік в с. Тишківці Городенківського районну Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 03.03.2015, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.03.2015 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час її смерті був чинним ЦК України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті ( [INFO] ) [PERSON] була зареєстрвоана та проживала в [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані та проживали і вели спільне господарство чоловік [PERSON] , [INFO] , та внучка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 21-78 виданою 13.04.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 170/2016 наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою встановлено, що 24 червня 2016 року до Городенківської РДНК [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44274424 від 24.06.2016 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 59148467, номер у нотаріуса 170/2016. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом виданих: 11.08.2016 в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК Білоконь К.С., зареєстрованих у реєстрі № 688, № 689, №690 та № 691 стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , яка складається з земельних ділянок, що належали померлій на підставі Державних актів серії ІФ № 081005, ІФ № 081592, ІФ № 081591 та ІФ № 081719. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44745976, № 44746067, № 44746027 та № 44745924 сформовані 11.08.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджують про внесення до Спадкового реєстру реєстраційних записів про видачу свідоцтв про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі 59148467, номеру у нотаріуса 170/2016. Отже, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] . Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 08.07.2020, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.07.2020 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час його смерті був чинним ЦК України 2003р. На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрованим по [ADDRESS] та разом з ним проживала та була зареєстрована внучка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 21-79, виданою 13.04.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії спадкової справи № 370/2020, яка надана суду Городенківською РДНК, вбачається, що 23 жовтня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62183933 від 23.10.2020 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 66628210, номеру у нотаріуса 370/2020. З наведеного слідує, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 408/02-31 від 13.04.2021 позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вищезазначений житловий будинок у органах БТІ не зареєстровано. З копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9609, виданої ОКП "Коломийське МБТІ" 11.02.2021 вбачається, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] - не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 260332667 формованого 07.06.2021 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Відповідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на згаданий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок збудований в 1926 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1926, 1960, 1965 роках. Як вбачається із Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я", на підставі договору № 81 від 13.04.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] - становить 86220 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,21 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується довідками № 21-78 від 13.04.2021 та № 21-144 від 01.06.2021, виданих Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із довідки № 21-144, виданої 01.06.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що згідно виписки з погосподарської книги № 5 особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки на домоволодіння в [ADDRESS] у житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, були зареєстрована та проживали станом на 15.04.1991 рік: голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , 1967 р.н., внучка [PERSON] , [INFO] . Рішенням 7 сесії 21 скликання Тишківської сільської ради від 27.12.1991 здійснено перейменування вулиці на вулицю Кобилянської, що слідує із довідки № 21-133, виданої 19.05.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , внучка [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] , [PERSON] , позивачка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. З матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 170/2016 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що її чоловік [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини на належне їй майно. Отже, він вважається і таким, що прийняв спадщину на належну їй частку в житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, по [ADDRESS] . А тому, частка [PERSON] в даному житловому будинку становить 2/5. Позивачка, як спадкоємець за законом [PERSON] , прийняла спадщину після смерті свого батька, подавши до Городенківської РДНК заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що перешкодою в прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] є відсутність реєстрації власності житлового будинку в органах БТІ та реєстрація спадкового житлового будинку по [ADDRESS] , як колгоспного двору. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зокрема: 2/5 частки, які належали померлому [PERSON] (1/5 його частка як члена колгоспного двору та 1/5 яку він фактично прийняв після смерті дружини, але юридично не оформив) та 1/5 частка яка належить позивачці, як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивачка приймає спадщину за законом на належне померлому [PERSON] майно, а [PERSON] належить 2/5 частки в спадковому житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, головою якого померлий був. А відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які теж є членами колгоспного двору, на даний час можуть на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час їх право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у відповідачів немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, у поданій відповідачами заяві про те, що вони на частку в бувшому колгоспному дворі не претендують суд не розцінює, як відмову від належної їм частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial