Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

В січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємства "Цукровик -Агро" про розірвання договору оренди землі та повернення недоплачених коштів за оренду землі. В обґрунтування позову вказала, що у відповідності до державного акту вона являється власником земельної ділянки площею 4,58612 га. На вказану земельну ділянку уклала Договір оренди землі з ПП "Цукровик -Агро". Позивач неодноразово зверталася до директора ПП "Цукровик -Агро" по питанню перегляду розміру орендної плати, однак не отримавши відповіді на свої звернення [PERSON] звернулася до суду з позовом, оскільки вважає, що відповідач не в повному обсязі та не своєчасно сплачував та сплачує орендну плату, не переглядає розмір орендної плати, а тому з прохала достроково розірвати вказаний договір оренди землі, повернути земельну ділянку та стягнути недоплачені кошти по орендній платі. В судове засідання позивача не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, де позовні вимоги не визнала та прохала відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну діялнку серії [NUMBER] [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 4,7944 га, яка розташована на території Краснокутської селищної ради Харківської області та має цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 жовтня 2012 року [PERSON] та приватне підприємство «Цукровик - Агро» уклали договір оренди землі, згідно якого [PERSON] передала в строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 4,5861 га ПП "Цукровик -Агро". Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Краснокутському районі 30.10.2012 року за №632355514001297. 02 листопада 2012 року актом прийому - передачі об`єкта оренди за договором оренди від 10.10.2012 року, земельна ділянка передана відповідачу. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч.3 та ч.4 статті встановлює, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішення суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до ст.ст. 21,22 Закону України « Про оренду землі» (чинних на час виникнення правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю"). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Як вбачається з п. 4 спірного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 3517 грн. 00 коп. в рік, у тому числі: в грошовій, натукральній та відробітковій формі. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється орендарем орендодавцю в рахунок орендної плати, зазначається в окремій угоді, що щорічно укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до цього договору. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься до 30 листопада поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Також п.п.2.2. п.2 спірного договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення договору становить 117970, 05 грн. з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 станом на 01.01.2011 року та коефіцієнтом 1,756 станом на 01.01.2012 року. Відповідно до листа Державної слубжи з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2019 року, то коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі: 2013 рік - 1,0; 2014 рік - 1,249; 2015 рік - 1,2; 2016 рік - 1,0; 2017 рік - 1,0; 2018 рік - 1,0. Враховуючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки на час укладення спірного договору та коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі, то нормативна грошова оцінка земельної ділянки: - за 2013 рік - 117918,63 грн.; - за 2014 рік - 147280,37 грн.; - за 2015 рік - 176736, 44 грн.; - за 2016 рік - 176736,44 грн.; - за 2017 рік -176736,44 грн.; - за 2018 рік -176736,44 грн. Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку орендної плати, то відповідачем ПП «Цукровик - Агро» було нараховано та виплачено на користь позивача [PERSON] орендної плати: - за 2016 рік нараховано 8836,02 грн., за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 1590,48 грн. та війського збору - 132,54 грн., фактично виплачено [PERSON] орендної плати в розмірі 7113,00 грн. (5% від нормативної грошової оцінки землі), що підтверджується квитанцією про грошовий переказ від 29.09.2016 року та змістом позовної заяви; - за 2017 рік нараховано 5301,86 грн., за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 954,33 грн. та війського збору - 79,53 грн., фактично виплачено [PERSON] орендної плати в розмірі 4268,00 грн. (3% від нормативної грошової оцінки землі), що підтверджується квитанцією про грошовий переказ від 11.10.2017 року та змістом позовної заяви; - за 2018 рік нараховано 5301,86 грн., за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 954,33 грн. та війського збору - 79,53 грн., фактично виплачено [PERSON] орендної плати в розмірі 4268,00 грн. (3% від нормативної грошової оцінки землі), що підтверджується квитанцією про грошовий переказ від 21.11.2018 року та змістом позовної заяви. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди. Таким чином позивач не довів систематичний характер несплати (недоплати) орендної плати, що відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, про що свідчить правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №146цс12, постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі№ 390/777/16-ц. Також, однією із підстав розірвання спірних договорів оренди землі позивач вказує порушення відповідачем п.4 договору, а саме перегляд розміру орендної плати, однак це не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, а саме вищенаведеними розрахунками орендної плати за спірні періоди. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п.12 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. З урахуванням ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України правом на зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд у таких справах повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29; справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним вимоги, а саме, що ПА «Цукровик - Агро» порушені умови ст.15 Закону України «Про оренду землі» стосовно орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її невиплату, тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання договору оренди землі та стягнення недоплаченої орендної плати задоволенню не підлягають. Також задоволенню не підлягають вимоги позивача про повернення земельної ділянки, оскільки вони відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» є похідними від позовних вимог про розірвання договору оренди землі, в задоволенні яких позивачу відмовлено.

Outcome: dismissed