Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Жукинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно , Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що після її чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок в с.Жукин, вул..Новосільна,15, Вишгородського району Київської області. Інших спадкоємців після смерті чоловіка не має. 12 серпня 2016 року під час оформлення спадщини їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на дане домоволодіння. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на домоволодіння за адресою с.Жукин, Вишгородського району Київської області, вул.Новосільна,15. В судове засідання сторони не з»явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст..60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування позовних вимог, з»ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] ,що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу 11-БК №262304 (а.с.4). [PERSON] помер 11 лютого 2016 року (а.с.5) Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння в с.Жукин, вул.Новосільна,15, Вишгородського району Київської області, що належало [PERSON] та підтверджується копією технічного паспорту (а.с.9-12), витягом з по господарської книги №15 (а.с.13), довідками №02-10/291 (а.с.14) та №02-10/292 (а.с.15). Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За таких обставин вбачається, що право приватної власності [PERSON] на житловий будинок та господарські споруди було зареєстровано у встановленому на той час порядку шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги Жукинської сільської ради, тому позивач має право на успадкування спірного житлового будинку та господарських споруд, оскільки останні належали спадкодавцю. Суд вважає доведеним право власності [PERSON] на домоволодіння , що знаходиться в с.Жукин, вул.Новосільна,15 Вишгородського району Київської області. Позивачка [PERSON] в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], заведено спадкову справу №134/2016. Суд приходить до висновку, що визнання права власності на домоволодіння , яке знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, с.Жукин, вул.Новосільна,15 за позивачкою не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1220,1221,1261,1266,1268 ЦК України,

Outcome: approved