Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач 17.06.2014 р. звернувся до суду із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслався на те, що по інформаційно-розважальному телеканалі місцевого телемовлення " 15" транслювалась програма відзнята [INFO], у ході якої у координатора "Правого сектора" [PERSON] було взято інтерв'ю. Під час останнього той повідомив неправдиву інформацію, вказавши на те, що він [PERSON], є приватним підприємцем, незаконно здійснює підприємницьку діяльність та безпідставно заволодіває коштами і має відношення до "певної"політичної сили, яка здійснює його покровительство. Вважає, що інформація в даному інтерв'ю недостовірною, та такою , що принижує його честь та гідність, оскільки фактично зі змісту інтерв'ю вбачається що він є злочинцем. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану такими неправомірними діями, та зобов'язати вибачитись і спростувати надану ним неправдиву інформацію. В судовому засіданні 27.10.2014 р. позивач позов підтримав. В його обґрунтування зіслався на обставини вказані у позові. Просив зобов'язати відповідача публічно вибачитись та спростувати недостовірну інформацію висвітлену у інтерв'ю наданому " 15" каналу, а саме, що він незаконно захватив територію автостоянки, те шо він є приватним підприємцем. Вказав, що він не зареєстрований як приватний підприємець та не здійснював підприємницьку діяльність. Неправдиві відомості дані [PERSON] у інтерв'ю " 15" телеканалу принижують його честь та гідність. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги, а саме вказав, що недостовірною інформацією є те, що [PERSON] є підприємець і те, що він незаконно тримає автостоянку. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON]., позов заперечив. В обґрунтування чого, вказав, що рішенням Господарського суду Львівської області від 04.02.2009 р. КП "Левада" виселено із привокзального майданчика станції Червоноград та зобов'язано передати орендоване майно ВП "Львівській дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця". Окрім цього, рішенням господарського суду Львівської області від 26.02.2013 р. КП "Левада" зобов'язано по вертуни ВП "Львівській дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця" безпідставно набуте майно, шляхом виселення КП "Левада" з частини привокзального майданчика станції Червоноград, Львівської залізниці. Відтак вважає, що інформація дана в інтерв'ю " 15" телеканалу з приводу незаконної діяльності [PERSON] є достовірною. Просив у позові відмовити повністю. Третя особа без самостійних вимог: представник " 15" телеканалу місцевого телебачення у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що за достовірність інформації у інтерв'ю з відповідачем канал не несе відповідальності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази суд встановив слідуюче: [INFO] журналістом інформаційно-розважального телеканалумісцевого телемовлення " 15" було відібрано інтерв'ю у координатора "Правого сектора" [PERSON]. У ході останнього [PERSON] вказав, що [PERSON] є приватним підприємцем і незаконно тримає на даному майданчику стоянку та не сплачує кошти залізниці і у бюджет, має відношення до певної політичної сили. В подальшому дані матеріали інтерв'ю транслювались у телепрограмі " 15" телеканалу. У судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення [PERSON] за захистом своїх прав є інтерв'ю [PERSON] де він вказав, вищенаведені факти. У відповідності до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року № 1, під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Гідність означає передусім об'єктивну цінність особистості, її соціальну значимість як відповідну, адекватну з людською сутністю, тобто ту якість, за якої людина чинить так, як належність її сутності та призначенню, як повинна чинити саме людина. Ця якість особи пов'язана передусім із оцінкою себе як моральної особистості, яка є значимою для оточення та суспільства, тобто є позитивним оціночно-емоційним ставленням до себе у формі свідомості і почуття власної гідності, який знаходить свій прояв у самооцінці своїх моральних якостей в їх системній єдності. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства. Тому необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Відповідно до розпорядження міського голови від 29.12.2002 р. [PERSON] було призначено на посаду директора ринку КП "Левада". З пояснень позивача встановлено, що останній підприємницькою діяльністю не займається, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Відповідачем та його представником, доказів протилежного не наведено, у зв'язку із чим суд вважає, що інформація висвітлена в інтерв'ю " 15" телеканалу в частині того, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю є не неправдивою. З матеріалів справи встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від 27.12.2007 року КП "Ринок Левада" та Червоноградською міською радою першим було надано земельну ділянку площею 0,4184 га., розташованої у [ADDRESS]. Однак як вбачається із рішення Господарського суду Львівської області від 04.02.2009 р. КП "Левада" виселено із привокзального майданчика станції Червоноград та зобов'язано передати орендоване майно ВП "Львівській дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця". Окрім цього, рішенням господарського суду Львівської області від 26.02.2013 р., КП "Левада" зобов'язано повернути ВП "Львівській дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця" безпідставно набуте майно, шляхом виселення КП "Левада" з частини привокзального майданчика станції Червоноград, Львівської залізниці. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що фактично з 2009 р. КП "Ринок левада" без належної на це правової підстави займає територію привокзального майданчика, яке належить ВП "Львівській дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця". З огляду на це інформація в інтерв'ю надана [PERSON] у цій частині відповідає дійсності. Що до інформації висвітленої [PERSON] у інтерв'ю " 15" телеканалу в частині того, що [PERSON] має відношення до "певних політичних сил", суд вирішив наступне. Важливим при визначенні інформації неправдивою є введення законодавцем презумпції добропорядності, яка означає, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Також слід звернути увагу, що при визначенні недостовірності інформації важливу роль відіграє те, чи носить ця інформація фактичний чи оціночний характер. Відмінність тут полягає в тому, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про спростування, оскільки примушення до спростування оціночних суджень порушило б гарантоване Конституцією України, міжнародно-правовим актами право на вираження думок і поглядів і призвело б до встановлення опосередкованої цензури, що заборонено ст. 15 Конституцією України. Існування фактів можливо довести, тоді як правдивість оціночних суджень доведенню на підлягає. Відповідно до частини другої ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів ) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції . На думку суду інформація у цій частині висловлена [PERSON] є оціночною, оскільки її ніяким чином не може бути перевірена та є суто суб'єктивним висловлюванням відповідача у справі. Позивачем також заявлено вимоги про вибачення та спростування наданої неправомірної інформації по телеканалу по якому транслювалось інтерв'ю. Проте останнім " 15 телеканал" по справі як відповідач не залучений. Судом роз'яснювалось право позивачу відповідно до вимог ст.33 ЦПК України залучити " 15 телеканал" співвідповідачем по справі, проте [PERSON] відмовився скористатись цим правом. З огляду на наведене, судом не може бути зобов'язано відповідача спростувати недостовірну інформацію на телеканалі, поскільки той не є стороною по справі. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди завданої діями відповідача, то позивачем та його представником в ході судового розгляду справи жодних доказів заподіяння моральної шкоди представлено не було. Тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Окрім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений ним при поданні позовної заяви у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial