Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 26 квітня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі відповідач), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, головного державного виконавця Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюка Романа Володимировича з вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 2. Позов обґрунтований тим, що 09.04.2021 р. головним державним виконавцем Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюком Р.В. видана постанова ВП № 65094127 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання за виконавчим написом №2497 від 17.07.2020 року виданим [PERSON] 09.04.2021 звернувшись до державного виконавця Романюка Р.В. із заявою про отримання копій документів виконавчого провадження, повивачем було отримано копію виконавчого напису, відповідно до якого 17.07.2020 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №2497 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 17318 грн. 91 коп.,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877 відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020р., якому в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі договору факторингу №20151125-Г від 25 листопада 2015 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №240/7805ESSUSI від 09 липня 2013року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк». Позивач зазначає, що виконавчий напис, вчинений 17 липня 2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 2497, про стягнення з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованості 17318 грн. 91 коп., не підлягає виконанню. З цих підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2497, вчинений 17.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з Позивача, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованості в розмірі 17318 грн. 91 коп; Судові витрати покласти на відповідача. 3. 11 травня 2021 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшло письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, в якому останній зазначає, що повністю заперечує проти позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ «Фінпром Маркет» були подані всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису, які в повному обсязі, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. А тому у задоволенні позову просить відмовити. 4. 17 травня 2021 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшли додаткові пояснення до позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню від представника позивача, в яких останній вказує, що твердження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича викладене у письмових поясненнях від 07.05.2021 р., що ТОВ «Фінпром Маркет» було подано всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису, які в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості, є безпідставними та помилковими. 5. 08 червня 2021 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині: визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого за № 2497 від 17 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн., а також клопотання про врегулювання спору за участі судді, в якому останній зазначає, що у разі сплати коштів у розмірі 3100 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет» у строк до 18 год. 00 хв. 30.06.2021 р., частина заборгованості у розмірі 14218,91 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 240/7805ES5USІ від 09.07.2013 р. та виконавчим написом № 2497 вважатиметься такою яка погашена в повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18 травня 2021 року. 7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2021 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 08 червня 2021 року. 8. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2021 року судове засідання відкладено на 06 липня 2021 року. 9. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника із повним підтриманням позовних вимог. Від укладання мирової угоди відмовляється. 10. Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. 11. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, проте як вбачається із поданих ним письмового пояснення, справу просить розглядати у його відсутності. 12. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: головний державний виконавець Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюк Р.В. не з`явився хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Письмових пояснень щодо предмету позову від нього до суду не надходило. 13. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 14. 09 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником всіх прав та обов`язку якого є ТОВ «Фінпром Маркет» згідно договору факторингу № 20/ФК укладеного 09.07.2020 р., був укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №240/7805ES5USІ. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено. 15. Як вбачається із повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 102498 від 10.07.2020 р. 09.07.2013 р. між ПАТ "Платинум банк" та гр. [PERSON] був укладений Кредитний договір № 240/7805ESSUSI на суму 6 929,12 грн. В подальшому, Первинним Кредитором було відступлене право вимоги за вказаним Кредитним договором. Так зокрема: ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором 240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р. на підставі договору факторингу №20151125-Г від 25 листопада 2015 р., що був укладений з ПАТ "Платинум банк", котрий являється Первинним Кредитором, ТОВ "Фінансова компанія управління активами" набуло право вимоги за кредитним договором №240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р. на підставі договору факторингу w20182407-1/2 від 24 липня 2018 р., що був укладений з ТОВ "Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів". ТОВ "Фінпром маркет" набуло право вимоги за кредитним договором № 240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р. на підставі Договору факторингу №20/ФК від 9 липня 2020 р., що був укладений з ТОВ "Фінансова компанія управління активами". Таким чином, починаючи з 09.07.2020 р. право грошової вимоги за кредитним договором № 240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р. належить виключно ТОВ "Фінпром маркет", що станом на дату звернення з повідомленням, а саме 10.07.2020 р. складає 17 268,91 грн. 16. Згідно вимоги директора ТОВ "Фінпром маркет" про усунення порушення кредитних зобов`язань № 102 498 від 10.07.2020 р. слідує, що відповідно до умов Кредитного договору № 240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р., який було укладено між ПАТ "Платинум банк" (надалі - Первинний Кредитор) та гр. [PERSON] (ІПн [NUMBER] ) (надалі - Позичальник), право грошової вимоги за яким 09.07.2020 р. належить виключно Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 р., Позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені умовами Кредитним договором здійснити погашення кредиту та своєчасно сплачувати плату (проценти) за користування Кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, на першу вимогу Банку сплачувати штрафні санкції, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодовувати завдані збитки. Станом на 10.07.2020 заборгованість за Кредитним договором №240/7805ESSUSI від 09.07.2013 р. становить 17 268,91 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1 172 стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, можливе на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищенаведене, відповідно до умов Кредитного договору та на підставі договору факторингу вимагають повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Цей ЛИСТ-ВИМОГА вважається вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань. У випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором, ТОВ «Фінпром маркет» здійснить стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір фактора. Звертають увагу, що при вчиненні напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій. 17. Відповідно до заяви директора ТОВ "Фінпром маркет" про вчинення виконавчого напису нотаріуса № 10 4981 від 17.07.2020 р. вбачається, що останній просить приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинити виконавчий напис нотаріуса про стягнення з [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] , який(а) зареєстрований(а) за адресою: [ADDRESS] , дата народження: [INFO] , заборгованості, за період з 24.11.2015 року по 17.07.2020 року включно, у розмірі 17 268,91 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6929,12 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією - 1 500 грн.; заборгованість за пенею 8 839,79 грн.; та додатково витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса. 18. 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2497 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет», заборгованості за період з 24.11.2015 р. по 17.07.2020 р. включно у розмірі 6929 грн. 12 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1500 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 8839 грн. 79 коп. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 17318 грн. 91 коп. за кредитним договором № 240/7805ES5USІ від 09.07.2013 р. 19. Як вбачається із заяви про примусове виконання рішення № 11305 від 22.02.2021 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з вимогою розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євген Михайловичем за № 2497 від 17 липня 2020 року про стягнення із боржника, яким є - [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет» у розмірі 17 318,91грн.; Звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яким є - [PERSON] , ідентифікаційний номер платника податків: [NUMBER] , [INFO] , адреса боржника: [ADDRESS] .; Накласти арешт на наявні рахунки боржника, що відкриті в АТ "ОТП Банк", АТ КБ "Приватбанк", . "Ощадбанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Альфа-Банк", АБ "УкргазБанк", АТ "Універсал Банк". 20. 09 квітня 2021 року головним державним виконавцем Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Романюком Р.В. на підставі виконавчого напису № 2497 виданого 17.07.2020 р. приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу Остапенком Є.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 17318 грн. 91 коп. ІV. Оцінка Суду. 21. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 22. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 23. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 24. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 25. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 26. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 27. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 28. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 29. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 30. Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 31. В ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» зазначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5. 32. За приписами п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. 33. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. 34. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 35. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 36. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. 37. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. 38. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 17.07.2020 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №240/7805ES5USІ від 09 липня 2013 року, який було надано нотаріусу на підтвердження укладення між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником всіх прав та обов`язку якого є ТОВ «Фінпром Маркет» не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. 39. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 40. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 41. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 42. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 43. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав та вставлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 49. Позивачем при подачі позову було сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 454 грн., сплаченого при поданні позову, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн. 50. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати понесені нею на правову допомогу в розмірі 10000 грн., які підтвердженні Договором № 09/04/21 про надання правничої (правової) допомоги укладеного 09.04.2021 р.; додатковою угодою № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/04/21 від 09.04.2021 р. укаденогої 14.05.2021 р., актом про прийняття-передачі надання послуг № 2 до додаткової угоди № 2 від 14.05.2021 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги № 09/04/21 від 09.04.2021 р., прибутковим касовим ордером № 2 від 14.05.2021 р. 51. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. 52. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 53. Пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст.26, ч.ч.1,3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. 54. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. 55. У п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року (справа № 1-23/2009), щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. 56. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. 57. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц. та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц. 58. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. 59. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Частиною 5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 60. У зв`язку з вищевстановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі №362/3912/18 та від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц. 61. Враховуючи характер виконаної адвокатом Собчуком В.К. роботи (аналіз позовної заяви, надання консультацій та роз`яснень, підготовка документів та додаткових пояснень, представлення інтересів відповідача в суді), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом вказаної роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. З цих підстав, Враховуючи викладене,

Outcome: approved