Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 399, та відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". В обґрунтування позову зазначала, що з 26 червня 2014 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, що стало причиною виникнення між ними сварок, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Відповідач постійно пред'являє їй необґрунтовані претензії, принижує її честь та гідність, що робить нестерпним спільне з ним проживання. Вважає, що подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON]". Малолітнього сина [PERSON] просить залишити проживати із нею. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що після скасування судом заочного рішення від 06 жовтня 2015 року про розірвання шлюбу з [PERSON], примирення між сторонами не відбулося. Відповідач про створення нормальної морально-психологічної атмосфери в сім'ї не піклується, між ними продовжують виникати сварки та непорозуміння. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає, оскільки між ними втрачені почуття любові і поваги, розвинулися неприязні стосунки. Просила суд позов задовольнити, розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 26 червня 2014 року, та відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Після розірвання шлюбу їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно залишити проживати із нею. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із неявкою належним чином повідомленого відповідача та не поданням ним заяви про розгляд справи за його відсутності судом проведено повторний заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 26 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 399. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. 06 жовтня 2015 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цій справі за позовом [PERSON], шлюб між сторонами, укладений ними 26 червня 2014 року, було розірвано. 19 січня 2016 року ухвалою суду зазначене вище заочне рішення за заявою відповідача [PERSON] скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що спільне сімейне життя у сторін не склалося. Через різні характери та погляди на права і обов'язки подружжя між ними виникають непорозуміння і сварки. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За час, що надавався судом, сторони не примирилися. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що за час розгляду справи сторони не примирилися, на даний час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дана вимога [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища "[PERSON]" є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved