Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що з 19.07.2011 року і по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Його дружина зрадила йому з відповідачем [PERSON] та з часу її знайомства з відповідачем, останній почав систематично погрожувати йому фізичною розправою. Неодноразово телефонував йому, ображаючи нецензурними словами, здійснював погрози щодо його життя. Всі ці погрози розпочалися з 31 березня 2020 року. Відповідач разом з дружиною позивача не допускають останнього в квартиру, в якій він проживав та яка була куплена за спільні кошти з дружиною. Фізично він не має можливості та бажання протистояти відповідачу, оскільки є інвалідом ІІ-ї групи, а відповідач є фізично розвинутим і добре натренованим спортсменом, учасником бойових дій на сході України. Його намагання поговорити з відповідачем наштовхуються на постійні погрози фізичної розправи та нецензурної лайки. Він неодноразово звертався до органів поліції , в зв`язку з погрозами йому відповідачем. Тому з часу погроз на його адресу відповідачем через постійний морально-психологічний тиск і загрозу фізичної розправи, стан його здоров`я значно погіршився. Просить стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. В підготовчому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У відповідності до ст.223 ЦПК України, підготовчий розгляд справи було проведено у відсутність відповідача. Ухвалою суду від 02.03.2021 року справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник - адвокат Вовк Ю.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Свою правову позицію представник відповідача аргументував безпідставністю позову та відсутністю доказів спричинення позивачу моральної шкоди з боку відповідача. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Шеруда О.П. просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується відміткою у копії паспорта позивача (а.с.5). Згідно копії договору купівлі - продажу квартири від 31.08. 2016 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Згідно копії довідки МСЕК серії 12ААБ №513132 позивач є інвалідом 2-ї групи загального захворювання по ОНКО з ураженням ЦНС. (а.с.5 на звороті) На підтвердження постійних погроз і морально- психологічного тиску з боку відповідача, позивачем надано скріншот переписки у «вайбері» з відповідачем, який зазначений як « [PERSON] » (а.с.7). Факт того, що позивач звертався до органів поліції з приводу погроз фізичною розправою з боку відповідача, підтверджується копією відповіді Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області (зворотній бік а.с.9), згідно якої позивача повідомлено щодо проведення бесіди профілактичного характеру з відповідачем. Крім того, позивач вказує на те, що через постійний морально-психологічний тиск та постійні погрози на його адресу з боку відповідача, стан його здоров`я значно погіршився, його центральна нервова система, яка і так є ураженою внаслідок загального захворювання по ОНКО також зазнала додаткового негативного впливу, в зв`язку з чим ним було значно більше витрачено коштів на лікування з 31.03.2020 року з часу погроз відповідача, що підтверджується висновком терапевта від 19.08.2020 року, довідкою ендокринолога від 11.08.2020 року та копіями чеків.(а.с.10-13). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судова практика при цьому, виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Пункт 5 вищевказаної постанови роз`яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов`язку відшкодувати моральну шкоду. При цьому, суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідача, тяжкість душевних страждань позивача. Таким чином, вказаними вище нормами права визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу. Однак, з наданих документів не вбачається, що погіршення стану здоров`я позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача. Проте суд вважає, що сама по собі наявність хвороби та інвалідності позивача могли вплинути на його ставлення до тієї ситуації, яка склалася та сприйняття позивачем поведінки відповідача і погроз з боку останнього, як реальних, що враховується судом при вирішенні питання щодо наявності моральної шкоди. Суд не приймає до уваги скріншоти переписки у «вайбері», надані як доказ позивачем, оскільки суду не доведено, що дійсно ця переписка здійснена саме відповідачем [PERSON] . При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами ст.ст.23,1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року, враховує глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача та з врахуванням вимог розумності і справедливості визначає розмір моральної (немайнової) шкоди в сумі 5 000 гривень. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України"Про судовий збір", позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Враховуючи викладене, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial