Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання підтвердити пропозицію підписати договір шляхом його підписання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що між позивачем [PERSON] та ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого в подальшому став ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", було укладено кредитний договір №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року. За змістом п.1.1 кредитного договору зазначено, що кредит видається на споживчі цілі, тобто є споживчим кредитом. 30.04.2014 року позивач направив відповідачу пропозицію розглянути можливість укласти договір №1 до кредитного договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року. Відповідач отримав вказаний договір разом із супровідним листом позивача, де зазначено: „Вашої відповіді та підписаний примірник договору чекаю протягом 5 днів з моменту звернення". Разом з проектом договору позивач направив відповідачу 100 грн. В тексті проекту договору №1 містяться наступні положення: „п.2.1 Прийняття Банком платежу, передбаченого п.1.1.2 договору (тобто 100 грн.) свідчить про згоду з умовами договору та намірами його підписати та виконувати його умови, п.2.2 ненадання Банком позивачу вмотивованої відмови від пропозиції підписати даний договір протягом 5 днів з моменту отримання пропозиції вважається прийняття пропозиції". Станом на 6.05.2014 року позивач не отримав від відповідача відмови укласти договір №1, тому вважає, що умови проекту договору прийняті Банком як і переказ на суму 100 грн. і він є укладеним договором між сторонами. 22.05.2014 року позивач направив банку лист нагадування, однак також відповіді не отримав. Представник відповідача ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в судові засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був двічі повідомлений належним чином (а.с.20; 32), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника ПАТ не звертався. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як наголошує ч.1 та ч.3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. У відповідності до ч.1, ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно до вимог ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, між позивачем [PERSON] та ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого в подальшому став ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", було укладено кредитний договір №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року (а.с.12-14), за яким банк надав позивальнику споживчий кредит в розмірі 32000 доларів США строком на 120 місяців під заставу будинку №24 по провул. Рівному в м. Житомирі. Позичальник [PERSON] зобов'язався отримати вказаний кредит, належним чином використати його, повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифів Банку. За п.3.3 кредитного договору погашення кредиту та процентів за його користування здійснюється позичальником шляхом виплати щомісячних фіксованих платежів протягом всього строку дії кредитного договору згідно графіку. За змістом ч.1, ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. 30.04.2014 року позивач [PERSON] направив відповідачу ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" пропозицію розглянути можливість укласти договір №1 до кредитного договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року (а.с.9). Проект даного договору №1 передбачає розірвання кредитного договору №014/9690/82/135033 від 11.06.2008 року, а на виконання розірваного договору Банк приймає від позичальника 100 грн., при цьому вважаються розірваними всі договори пов'язані з кредитним договором, а саме: договір іпотеки від 12.06.2008 року укладений між [PERSON] та ВАТ „Райффайзен Банк Аваль"; договір поруки укладений між [PERSON] та ВАТ „Райффайзен Банк Аваль". Банк відмовляється від будь-яких матеріальних та фінансових претензій до позивача, припиняє всі дії пов'язані зі зверненням стягнення на його майно і відкликає відповідні виконавчі листи у зв'язку з повним фактичним виконанням. Відповідач отримав вказаний договір №1 того ж дня (а.с.8) разом із супровідним листом позивача, де зазначено: „Вашої відповіді та підписаний примірник договору чекаю протягом 5 днів з моменту звернення". Разом з проектом договору №1 [PERSON] направив відповідачу два платежі на суму 95 грн. 76 коп. та 1 грн. 55 коп. (а.с.11). І з цього приводу тексті проекту договору №1 містяться наступні положення: „п.2.1 Прийняття Банком платежу, передбаченого п.1.1.2 договору (тобто 100 грн.) свідчить про згоду з умовами договору та намірами його підписати та виконувати його умови, п.2.2 ненадання Банком позивачу вмотивованої відмови від пропозиції підписати даний договір протягом 5 днів з моменту отримання пропозиції вважається прийняття пропозиції". 22.05.2014 року позивач зареєстрував у банку лист - нагадування з приводу підписання даного документу (а.с.10), однак також відповіді не отримав. Як наголошує ч.2, ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки проект договору №1 не містить істотних умов договору, які б відображали права Банку щодо предмету та умов договору, не виражає намір позивача вважати себе зобов'язаним у разі прийняття Банком пропозиції його укласти, констатує тільки дії та вже визначену позицію Банку, тому підстав для зобов'язання відповідача підтвердити пропозицію підписати договір №1 від 30.04.2014 року до кредитного договору №014/9690/82 від 11.06.2008 року шляхом його підписання немає і в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed