Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ТОВ "Соляріс-М" про стягнення заборгованості (орендної плати) у розмірі 53000 грн., посилаючись на те, що 01.06.2012 між ним та відповідачем укладено договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування додоводів зазначає, що договір укладався на рік, однак згідно п. 3.2 договору - договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодна зі сторін не заявила про протилежне, тому договір оренди не припинено. Згідно з п. 4.1. договору встановлена вартість орендної плати за використання приміщення, яка складає 1000 грн. за один місяць оренди. 24.01.2019 було складено акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого ТОВ "Соляріс - М" погодило суму заборгованості в розмірі 30000 грн. Вимоги позивач мотивує тим, що відповідач жодної оплати не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2020 становить 53000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 840,80 грн. Суд своєю ухвалою від 21.12.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Оскільки відповідач відзив на позовну зяаву не подав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ст.279 ЦПК України). Суд вирішує справу за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна (нежитлових приміщень) загальною площею 48,7 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] (копія витягу 18910856 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.05.2008 року, копія договору дарування нежтлового приміщення від 14.05.2008 року серія ВКО № 182579, копія витягу 5915250 з Державного реєстру правочинів від 14.05.2008 року, копія інвентаризаційної справи № 37 із зведеним актом вартості будівель і споруд, планом та експлікацією). 01 червня 2012 року між сторонами укладено договір оренди №01/06/2012, згідно якого [PERSON] (орендодавець, позивач) надав ТОВ "Соляріс-М" в особі Мацола Л.М. (орендар, відповідач) в тимчасове користування нежитлове приміщення (офісне приміщення з меблями без устаткування). Термін оренди вставновлено з 01.06.2012 по 31.05.2013 (з дня підписання договору та актів прийомки-передачі). Згідно з умовами договору оренди відповідач взяв на себе зобов`язання по сплаті орендної плати та комунальних платежів. Відповідно до п. 4.1 договору оренди - орендна плата становить 1000 грн та сплачується з 25 по 30 число поточного місяця. Відповідно до п.4.2 оплата комунальних послуг здійснюється орендарем самостійно. Згідно з п. 3.1 договору оренди строк оренди закінчувався 31.05.2013, однак у зв`язку з тим, що відповідач продовжив користуватися орендованим нежитловим приміщенням, а позивач не заперечував щодо цього, договір оренди не було припинено. Відповідно до ч.1 ст. 764 ЦК України - якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тому договір оренди є таким, який було продовжено на наступний строк (пролонгованим). 24 січня 2019 року сторонами складено акт звірки взаєморозрахунків по договору оренди нежитлового приміщення, згідно якого станом на 01.01.2019 заборгованість орендаря (ТОВ "Соляріс-М") перед орендодавцем ( [PERSON] ) по договору оренди від 01.06.2012 нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] складає 30000 грн. Згідно п.2 Акту орендар зобов`язувався повністю оплатити заборгованість у розмірі 30000 грн. до 01 квітня 2019 року та відповідно до п.3 Акту звільнити орендоване приміщення напротязі 14 календарних днів після повного погашення заборгованості. Відповідно до п.5.1. договору оренди від 01.06.2012 встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що виникають по договору, сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України. Судом встановлено, що відповідачем всупереч п.4.1. умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2012 орендна плата не сплачувалась позивачу. Зобов`язання відповідачем за умовами укладеного договору оренди нежитлового приміщення не виконано. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону, інших правових актів. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Відповідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. За наведених обставин, враховуючи, що умови договору щодо оплати відповідачем орендної плати в передбаченому порядку та розмірах не виконано, чим порушено пункти 4.1 договору оренди від 01.06.2012 та п.2 Акту звірки взаєморозрахунків по договору оренди нежитлового приміщення від 24.01.2019, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 53000 грн., яка підтверджена подвним позивачем розрахунком (30000 грн. станом на 01.01.2019, 12000 грн. за 2019 рік, 11000 грн. - за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 року), яка підлягає до стягнення в примусовому порядку. В частині вимоги позивача про стягнення судового збору, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 840,80 грн. (платіжне доручення № 3691020219 від 10 грудня 2020 року з призначенням платежу - судовий збір). Отже суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути у розмірі 840,80 грн з відповідача. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд вважає що позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved