Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з позивач спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу з весни 2009 року по літо 2011 року. [INFO] у них народилась спільна дитина - [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Як вбачається зі змісту позовної заяви дитина проживає з позивачем з моменту народження. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини. З цих підстав позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно,але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи-Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву я кій просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу з весни 2009 року по літо 2011 року. [INFO] у них народилась спільна дитина - [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві . Відповідно до положень п. п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол Комісії №2 від. 24.01.2018), відповідач у справі, батько малолітньої [PERSON] - [PERSON], всупереч наведених законодавчих норм ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно своєї доньки, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, про здоров'я дитини, не цікавиться її навчанням та розвитком, матеріальної допомоги на її утримання не надає, участі у її вихованні не приймає. У характеристиці [PERSON] учениці 2-А класу Українського колежу імені В.О. Сухомлинського м. Києва, зазначено, батько [PERSON], не відвідував школу, не цікавився безпосередньо, або за телефоном навчанням своєї дитини, не спілкувався з вчителями щодо її навчання, не приймав участі у батьківських зборах, не відвідував культурно-виховні заходи за участю його дитини. Вихованням [PERSON], [INFO], займається її мати [PERSON], з якою малолітня постійно мешкає. Позивач створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку дитини. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] (а. с. 9). Також [PERSON] цікавиться навчанням доньки, що засвідчується Українського колежу імені В.О. Сухомлинського м. Києва (а. с. 6). П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. Комісія з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 01 лютого 2018 року №859/41/3/103 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON]. За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім [PERSON], а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов [PERSON] пред'явлено 01 грудня 2017 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн та присуджує з відповідача судовий збір у сумі 640,00 грн в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 150, 164, 165, 180,181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та,

Outcome: approved