Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини. В позовних вимогах посилається на наступне. 05.05.2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайопного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис за № 265. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З 2010 року вони з відповідачем фактично припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. 17.08.2010 року шлюб між ними розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 17.08.2010 року видано свідоцтво. Після розірвання шлюбу шлюбне прізвище вона не змінювала. 15.08.2012 року вона уклала шлюб із [PERSON], а після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». На даний час вона працює помічником приватного нотаріуса. Їх дочка знаходиться у неї на утриманні та вихованні, вона проявляє належне піклування щодо дочки, піклується належним чином про її здоров'я, забезпечила гідні умови для її проживання, фізичного, духовного та морального розвитку, навчання на тому рівні, який зараз необхідний дочці в її віці. Вони з дочкою зараз проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] Однак, дочка зареєстрована за адресою місця попереднього проживання: [ADDRESS]. Цю квартиру вони обміняли за договором міни на вказаний вище житловий будинок. Таким чином, місце проживання їх дочки зареєстроване у житловому приміщенні сторонніх осіб. Відповідач не сприяє їх дочці у забезпеченні її прав на реєстрацію її місця проживання у власному ж будинку. Домовленості між нею та відповідачем про місце проживання (реєстрація місця проживання) дочки не досягнуто. Питання визначення місця проживання малолітніх дітей регулюється ч.1 ст.160 СК України, згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків та ч.1 ст.161 СК України, згідно якої, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Для забезпечення найкращих інтересів дитини необхідно провести реєстрацію місця проживання з нею в будинку, який належить їй та їх дочці на праві спільної часткової власності. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх також регулюється ст.29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 N 207, для реєстрації дитини у разі, якщо батьки зареєстровані за різними адресами, необхідно отримати лише згоду другого з батьків (яка має встановлену письмову форму) та довідку відповідного органу за місцем проживання іншого з батьків про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відповідач не надає своєї письмової згоди на реєстрацію місця проживання дочки за адресою реєстрації її місця проживання. Внаслідок чого дитина залишається без реєстрації місця проживання та позбавляється соціальних гарантій, що суперечить інтересам дитини. Вважає, що дитина має бути зареєстрована за її місцем проживання, оскільки дочка ще не досягла десяти років, фактично проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні, бо в силу свого віку дочка потребує материнської уваги та турботи. Вона має постійне місце проживання. Мешкає у будинку разом з дочкою в [ADDRESS] Цей будинок належить їй та її дочці на праві спільної часткової власності. В будинку створено всі необхідні умови для повноцінного фізичного і морального розвитку дитини. Дитина забезпечена всім необхідним. У будинку є опалення та гаряча вода. Вона має доходи у вигляді заробітної плати та у вигляді аліментів на утримання дитини. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. Відповідач останнім часом не працює, не має самостійного доходу, не цікавиться дочкою та її долею, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та психологічний розвиток, та ніяким чином не приймає участі у її вихованні, сплачує аліменти частково з порушенням строків сплати та у значно меншому розмірі, ніж визначено відділом ДВС. При таких обставинах вважає, що проживання дочки разом з нею та реєстрація місця її проживання з нею буде відповідати її інтересам. Тому звернулась до суду і просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з нею - її матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд спорави у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, попросивши суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого ви рішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає за необхідне їх задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Згідно з принципом 5 Декларації прав дитини, дитині, яка є неповноцінною у фізичному, психічному або соціальному відношенні, повинні забезпечуватись спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан. У відповідності з ч.1 ст.161 СК України, при вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року (зі змінами та доповненнями), „... вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із встановленої (ст.141 СК України) рівності прав та обов"язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд може взяти до уваги й бажання дитини...". Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 „Питання діяльності органів опіки та піклування, пов"язаної із захистом прав дитини", під час вирішення питання про повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють,... враховується думка дитини, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст.12 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 05.05.2007 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайопного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис за № 265 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З 2010 року сторони по справі фактично припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. 17.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 17.08.2010 року видано свідоцтво (а.с.10). 15.08.2012 року позивачка уклала шлюб із [PERSON], змінивши своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.11). На даний час позивачка працює помічником приватного нотаріуса (а.с.7). Дочка сторін по справі знаходиться у позивачки на утриманні та вихованні. Позивачка проявляє належне піклування щодо дочки, піклується належним чином про її здоров'я, забезпечила гідні умови для її проживання, фізичного, духовного та морального розвитку, навчання на тому рівні, який зараз необхідний дочці в її віці. Позивачка з дочкою зараз проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] Однак, дочка зареєстрована за адресою місця попереднього проживання: [ADDRESS] (а.с.20). Цю квартиру вони обміняли за договором міни на вказаний вище житловий будинок. Таким чином, місце проживання малолітньої доньки сторін зареєстроване у житловому приміщенні сторонніх осіб. Відповідач не сприяє у забезпеченні прав на реєстрацію малолітньої доньки та її місця проживання у власному будинку. Домовленості між сторонами про місце проживання (реєстрація місця проживання) дочки не досягнуто. Відповідач не надає своєї письмової згоди на реєстрацію місця проживання дочки за адресою реєстрації її фактичного місця проживання. Внаслідок чого дитина залишається без реєстрації місця проживання та позбавляється соціальних гарантій, що суперечить інтересам дитини. Позивачка має постійне місце проживання. Мешкає у будинку разом з дочкою в [ADDRESS] Цей будинок належить позивачці та її дочці на праві спільної часткової власності. В будинку створено всі необхідні умови для повноцінного фізичного і морального розвитку дитини. Дитина забезпечена всім необхідним. У будинку є опалення та гаряча вода. Позивачка має доходи у вигляді заробітної плати та аліментів на утримання дитини. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів. Відповідач останнім часом не працює, не має самостійного доходу, не цікавиться дочкою та її долею, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та психологічний розвиток, та ніяким чином не приймає участі у її вихованні, сплачує аліменти частково з порушенням строків сплати та у значно меншому розмірі, ніж визначено відділом ДВС. Згідно висновку Служби у справах дітей від 25.10.2017 року № 616, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір»ю [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачкою та реєстрація місця її проживання з матір»ю буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Outcome: approved