Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

16 квітня 2021 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява СТОВ «Старий Коврай» до [PERSON] , [PERSON] про тлумачення змісту договору оренди землі, яка мотивована тим, що 03 січня 2014 року між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого [PERSON] (орендодавець) передала, а СТОВ «Старий Коврай» прийняло в строкове, платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 7125188800:03:000:0255, площею 4,6785 га. 03 січня 2012 року між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого [PERSON] (орендодавець) передав, а СТОВ «Старий Коврай» прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324, площею 4,6824 га. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, на підставі укладених договорів оренди, було проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди зазначених земельних ділянок за СТОВ «Старий Коврай», з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема: - по договору з [PERSON] від 12.03.2015 за № 9030657 на 8 років; - по договору з [PERSON] від 17.03.2015 за № 9082697 на 10 років. Відповідно до умов п.п. 20, 31 договорів оренди землі від 03 січня 2012 року та від 03 січня 2014 року в обов`язках орендаря було приступити до використання земельних ділянок за цими договорами, в строки, встановлені договорами оренди землі, зареєстрованими у встановленому законом порядку, а саме: у 3-х денний термін після державної реєстрації цих договорів, за актами приймання-передачі цих земельних ділянок в оренду. Після проведення державної реєстрації права оренди земельних ділянок та у відповідності з п.п. 20, 31 вказаних вище договорів оренди землі, за актами прийому-передачі земельних ділянок в оренду від 12.03.2015 та від 17.03.2015 відповідно, СТОВ «Старий Коврай» розпочало володіння та користування цими земельними ділянками. [PERSON] та [PERSON] , 26 березня 2021 року та 31 березня 2021 року звернулися до СТОВ «Старий Коврай» із заявами в яких вказують на ту обставину, що дані договори, на їх думку, набули чинності з моменту укладення, тобто починаючи з 03 січня 2012 року та з 03 січня 2014 року відповідно, а тому вважають, що термін дії цих договорів закінчується 03 січня 2022 року, тому просять повернути їм їх земельні ділянки з оренди. СТОВ «Старий Коврай» вважають, що оскільки вони зареєстрували право оренди за вказаними договорами оренди землі та приступили до використання цих земельних ділянок відповідно 12 березня 2015 року та 17 березня 2015 року, то відповідно зазначені спірні договори набрали чинності саме після їх державної реєстрації, і відповідно з моменту державної реєстрації та приймання за актами прийому-передачі цих земельних ділянок почали діяти права та обов`язки для сторін договору, в тому числі і щодо строку узгодженого сторонами при укладенні цих договорів. У зв`язку із виникненням спору між сторонами стосовно строку дії договорів оренди просять суд витлумачити п.п. 8,20,31,44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0255, що був укладений між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме: 12 березня 2015 року, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 12 березня 2023 року. Витлумачити п.п. 8,20,31,44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324, що був укладений між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме: 17 березня 2015 року, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 17 березня 2025 року. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання. 18 травня 2021 до суду від СТОВ «Старий Коврай» надійшла заява про збільшення позовних вимог. Заява мотивована тим, що 13 травня 2021 позивачу стало відомо про те, що державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиусом О.В., 15 березня 2021 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57081815, згідно з яким зазначена посадова особа внесла зміни в розділ «зміст, характеристика іншого речового права», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, доповнивши запис про строк дії спірного договору «10 років» дописом «дата закінчення дії: 03.01.2022 року». Обрахунки строку закінчення цього договору оренди землі, здійснені державним реєстратором Прудиусом О.В., суперечить законодавчим актам та судовій практиці, а тому просять суд визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57081815 від 15 березня 2021 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га., кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, з зазначенням дати закінчення - 03 січня 2022 року. Визнати недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40980229 від 17 березня 2015 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га., кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, на підставі договору оренди землі від 03 січня 2012 року, укладеного між СТОВ «Старий Коврай» та [PERSON] , з зазначенням дати закінчення - 03 січня 2022 року, вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В. 21 травня 2021 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшло клопотання відповідача [PERSON] , відповідно до якого останній зазначає, що спір між позивачем СТОВ «Старий Коврай» та ним відсутній, договір оренди земельної ділянки набув чинності з моменту його підписання - 03 січня 2012 року. Строк дії вказаного договору - 10 років, тобто дата закінчення даного договору - 03 січня 2022 року, що підтверджується актуальною інформацією про державну реєстрацію іншого речового права від 17 березня 2015 року, номер інформаційної довідки 255934691 від 11 травня 2021 року. Крім цього, [PERSON] зауважує, що позивачем у додатку до позовної заяви додано Акт прийому-передачі земельної ділянки від 17 березня 2015 року, який від імені СТОВ «Старий Коврай» підписано Чут Н.В., хоча в той час керівником підприємства був [PERSON] . Враховуючи вище викладене, [PERSON] просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 26 травня 2021 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла відповідь на клопотання відповідача [PERSON] на позовну заяву СТОВ «Старий Коврай» у цивільній справі № 709/402/21, відповідно до якої представник СТОВ «Старий Коврай», посилаючись на приписи законодавства, просив суд відхилити доводи відповідача [PERSON] як необгрунтовані. 30 червня 2021 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій позивачем СТОВ «Старий Коврай» були викладені позовні вимоги в наступній редакції: витлумачити п.п. 8,20,31,44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0255, що був укладений 03 січня 2014 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме 12 березня 2015 року, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 12 березня 2023 року; витлумачити п.п. 8,20,31,44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324, що був укладений 03 січня 2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме 17 березня 2015 року, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 17 березня 2025 року; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57081815 від 15 березня 2021 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03 січня 2022 року; визнати недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40980229 від 17 березня 2015 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, на підставі договору оренди землі від 03 січня 2012 року, укладеного між СТОВ «Старий Коврай» та [PERSON] , в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03 січня 2022 року, вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., визнати за СТОВ «Старий Коврай» речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, з терміном дії - до 17 березня 2025 року. Зазначені заяви про збільшення позовних вимог були прийняті судом до розгляду. Ухвалою Чорнобаївського районного cуду Черкаської області від 26 липня 2021 року клопотання представника позивача СТОВ «Старий Коврай» було задоволено, залучено до участі по справі у якості співвідповідача Дмитрушківську сільську раду Уманського району Черкаської області. Ухвалою Чорнобаївського районного cуду Черкаської області від 26 липня 2021 року клопотання представника позивача СТОВ «Старий Коврай» було задоволено, позовні вимоги СТОВ «Старий Коврай» до [PERSON] , [PERSON] , Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про тлумачення змісту договорів оренди землі, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права, визнання речового права оренди земельної ділянки - роз`єднано та виділено у самостійне провадження позовні вимоги СТОВ «Старий Коврай» до [PERSON] про тлумачення змісту договору оренди землі. У цьому провадженні залишено позовні вимоги СТОВ «Старий Коврай» до [PERSON] , Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про тлумачення змісту договорів оренди землі, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права, визнання речового права оренди земельної ділянки. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 01 грудня 2021 року на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача СТОВ «Старий Коврай» Головні С.Д. про уточнення позовних вимог. Заява мотивована тим, що позивач у тексті позовної заяви та в її прохальній частині, зазначаючи про дату набрання чинності 17 березня 2015 року договором оренди землі від 03 січня 2012 року, підписаного між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» використовував відносно дати 03 січня 2012 року термін «укладено», маючи на увазі дату підписання в цей день зазначеного договору. Проте, представник позивача зазначає про те, що таке посилання позивача зроблено помилково, та є таким, що не відповідає вимогам діючого на той момент законодавства. У зв`язку з цим, представник позивача просить суд уточнити свої позовні вимоги у даній справі, без їх збільшення та зменшення, з урахуванням раніше заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим прохальну частину позовної заяви викласти у наступній редакції: витлумачити п.п. 8, 20, 31, 44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324, що був підписаний 03 січня 2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме 17 березня 2015 року, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 17 березня 2025 року; визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57081815 від 15 березня 2021 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03 січня 2022 року; визнати недійсним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40980229 від 17 березня 2015 року про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, на підставі договору оренди землі від 03 січня 2012 року, підписаного між СТОВ «Старий Коврай» та [PERSON] , в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03 січня 2022 року, вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., визнати за СТОВ «Старий Коврай» речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, з терміном дії - до 17 березня 2025 року. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача СТОВ «Старий Коврай» Головні С.Д. про уточнення позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача СТОВ «Старий Коврай» - адвокат Головня В.Д. позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що 03.01.2012 між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» був підписаний договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого [PERSON] передав, а СТОВ «Старий Коврай» прийняло в строкове, платне користування земельну ділянку з кадастровим номером: 7125188800:03:000:0324, площею 4,6824 га. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 17.03.2015 за № 9082697 терміном на 10 років було проведено державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки за вказаним договором оренди. Відповідно до умов п.п. 20, 31 договору оренди землі, в обов`язок орендаря входило приступити до використання земельних ділянок за цими договорами в строки встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому Законом порядку. Після проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 7125188800:03:000:0324 та у відповідності з п.п. 20,31 вказаного вище договору оренди землі, за актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 17.03.2015 СТОВ «Старий Коврай» розпочало володіння так користування цією земельною ділянкою. Таким чином, укладаючи цей договір строком на 10 років, сторони не зазначили ні початковий, ні кінцевий термін його дії. Разом із тим, Сторони поставили набрання чинності цим договором в залежність від настання події (дати) державної реєстрації цього договору (права оренди за ним), зокрема п. 44 цього договору оренди землі було чітко визначено, що вказаний договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції станом на 03.01.2012), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 640 ЦК України (в редакції станом на 03.01.2012), якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідне також передання майна або вчинення іншої дії, то такий договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, остання передана - 17.03.2015. Отже саме з цього часу договір є таким, що укладений. Положеннями ст. 210 ЦК України (в редакції станом на 03.01.2012) передбачено, що правочин (договір), що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Отже, незалежно від дати прийняття в оренду земельної ділянки, враховуючи приписи чинного на той час законодавства, строк дії спірного договору оренди землі не міг розпочатися раніше дати відповідної державної реєстрації права оренди земельної ділянки, а отже строк дії договору (10 років), на його думку, потрібно рахувати з 17.03.2015 та останній закінчується ні - 03.01.2022, як зазначив відповідач [PERSON] , у своїй заяві від 31.03.2021 адресованої директору СТОВ «Старий Коврай» Однодворцевій А.С., а закінчується - 17.03.2025. Також, просив суд звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] самостійно міг звернутися до державного реєстратора із заявою про реєстрацію спірного договору оренди земельної ділянки, не очікуючи поки це зробить СТОВ «Старий Коврай», що останнім також зроблено не було. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї із сторін або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Оскільки в пункті 8 спірного договору оренди землі не зазначено конкретний кінцевий строк його дії, лише зазначено, що він укладений на певний термін - 10 років. При цьому сторони договору по різному тлумачать початок та кінець цього 10-річного терміну. Стосовно позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., про реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03.01.2022 та скасування вказаного запису зазначає про те, що реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення, керувався статтею 26 Закону № 1952-IV, в редакції ЗУ щодо протидії рейдерству від 05.12.2019 № 340-IX, і в цій редакції ст. 26 ЗУ № 1952-IV набрала чинності лише 16 січня 2020 року. Тобто, внесення реєстратором відомостей «Дата закінчення дії» могла і може стосуватися лише нових відносин, тобто договорів які підписані після 16.01.2020, тоді як договір, що є предметом судового розгляду, підписаний 03.01.2012. Крім того, державний реєстратор вніс у Державний реєстр речових прав неправдиві відомості щодо реєстрації спірного договору оренди землі - 03.01.2012, хоча первинна реєстрація прав за цим договором була здійснена - 17.03.2015. Отже, обрахунки строку дії договору здійснені державним реєстратором суперечать вимогам законодавства. Стосовно заперечень представника відповідача - адвоката Зеленого Ю.В., наданого в судовому засіданні про те, що СТОВ «Старий Коврай» приступив до використання земельної ділянки раніше ніж 17.03.2015, представник позивача зазначив про те, що до цієї дати земельна ділянка дійсно була у користуванні позивача, але за зовсім іншим договором оренди землі, який був укладений між сторонами 02.01.2007. Посилаючись на ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» представник відповідача не врахував тієї обставини, що така редакція цієї статті, а саме, що «дата закінчення дії договору оренди землі обчислюється від дати його укладення», набрала чинності лише 16.01.2020, тоді як відповідно до положень ст. 5 ЦПК України акти цільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Стосовно, посилання представника відповідача про те, що договір оренди землі є нечинним, зазначає про те, що цей договір не визнавався судом недійсним, а отже є правомірним. Стосовно сумнівів представника відповідача [PERSON] - адвоката Зеленого Ю.В. про видання директором СТОВ «Старий Коврай» довіреності № 78 від 25.03.2014, з цього приводу він посилається на витяг із Статуту СТОВ «Старий Коврай» затверджений позачерговими загальними зборами учасників Товариства від 02.03.2012, в п. 6.15 якого зазначено, що директор без доручення діє від імені Товариства та має право видавати довіреності. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Зелений Ю.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач не погоджується із твердженням представника позивача про те, що строк дії договору оренди землі, який був укладений між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» 03.01.2012 слід рахувати з 17.03.2015 (дня державної реєстрації права оренди), оскільки СТОВ «Старий Коврай» фактично приступило до використання спірної земельної ділянки з часу укладення договору оренди землі. Даний факт підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2011 року по 4 квартал 2020 року, відповідно до яких з часу укладення спірного договору оренди землі від 03.01.2012 позивач СТОВ «Старий Коврай» почало виплачувати відповідачу орендну плату в розмірі передбаченому положеннями п. 9 цього договору оренди, враховуючи зазначену у вказаному договорі нормативну грошову оцінку землі. Отже, строк дії договору повинен обраховуватися починаючи з часу укладення договору, а саме - 03.01.2012, а ні з часу державної реєстрації права оренди - 17.03.2015, як вважає представник позивача, що передбачено положеннями ст. 19 ЗУ «Про оренду землі». Крім того, зауважив на тому, що спірний договір оренди землі від 03.01.2012 не набрав чинності, оскільки не зареєстрований у передбаченому законом порядку. Позивач СТОВ «Старий Коврай» умисно ухилялося від проведення реєстрації договору оренди землі від 03.01.2012, зареєструвавши право оренди на земельну ділянку лише 17.03.2015, що було здійснено з метою затягнути строк користування земельною ділянкою належною відповідачу. У свою чергу, відповідач, підписуючи договір оренди землі від 03.01.2012, був впевнений в тому, що укладенням вказаного договору припиняється дія раніше укладеного між ним та СТОВ «Старий Коврай» договору оренди землі від 02.01.2007, оскільки будь-якого договору про його дострокового розірвання він не підписував. Крім того, з відомостей зазначених в акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 17.03.2015 вбачається факт фальсифікації вказаного документу, а саме Чут Н.В. , яка зазначена в акті прийому - передачі земельної ділянки директором ТОВ «Старий Коврай», відповідно до копії трудової книжки останньої, не перебувала на посаді директора СТОВ «Старий Коврай». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, 18.08.2021 звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без участі їх представника та винести рішення у відповідності до вимог законодавства (а.с. 145). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер: 7125188800:03:000:0324 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІІІ-ЧР 025821 виданий 20.08.2002 Староковрайською сільською радою народних депутатів Чорнобаївського району Черкаської області (а. с. 75-76). Відповідно до відомостям зазначеним у договорі оренди землі від 03.01.2012 між [PERSON] (Орендодавець) та СТОВ «Старий Коврай» в особі директора Чут Н.В. (Орендар) підписаний договір оренди земельною ділянки, загальною площею 4,6824 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 160754,07 грн. (а.с. 20-23). У п. 8 досліджуваного договору оренди, який має назву «Строк дії договору», зазначені наступні положення: «Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Відповідно до п. 20 договору оренди землі від 03.01.2012 передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Згідно положенням п. 31 цього договору орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема: приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованими у встановленому законом порядку. У п. 44 «Прикінцеві положення» зазначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Суд зауважує, що в графі про реєстрацію договору оренди землі від 03.01.2012, яка міститься в кінцевій частині досліджуваного судом договору, відсутні відомості щодо здійснення його державної реєстрації. Факт не здійснення сторонами договору його державної реєстрації не заперечувався сторонами по справі, а також не вбачається з матеріалів цивільної справи. 17.03.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області Пахар М.С. було зареєстровано право оренди земельної ділянки на 10 років за орендарем - СТОВ «Старий Коврай», номер запису про інше речове право: 9082697, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 35075254 від 18.03.2015 (а.с. 28-29). Також, відповідно до відомостям зазначеним в акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 17.03.2015, Орендодавець ( [PERSON] ) передав, а Орендар (СТОВ «Старий Коврай») прийняв в оренду земельну ділянку площею 4,6824 га, вартістю 160750 грн., межі якої перенесені в натуру 17.03.2015 (а.с. 24). Однак суд звертає увагу на те, що в досліджуваному судом акті прийому-передачі земельної ділянки в графі державної реєстрації договорів оренди землі зазначені відомості, які не відповідають дійсним обставинам справи, а саме зазначено, що вказаний договір оренди земельної ділянки від 03.01.2012 був зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі № 9082697, хоча, як було встановлено судом, за вказаним номером була здійснена реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки, що не є тотожним. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду акт визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) складений 17.03.2015 за участю: виконавця робіт - Ляпкало О.А., Орендаря - Чут Н.В. , Орендодавця - [PERSON] , відповідно до відомостям якого інженером-землевпорядником Чорнобаївського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» Ляпкалом О.А., в присутності представника СТОВ «Старий Коврай» в особі керівника Чут П.В. та Орендодавця [PERSON] показані в натурі (на місцевості) встановлені (відновлені) межі земельної ділянки [PERSON] , згідно Державного акту мерія ІІІ-ЧР № 025821, реєстровий номер 324 від 20.08.2002. Межі земельної ділянки закріплені на місцевості тимчасовими межовими знаками в кількості 4 шт. (а.с 25). 31.03.2021 відповідач [PERSON] звернувся до директора СТОВ «Старий Коврай» Однодворцевій А.С. із листом в якому повідомив про відсутність наміру пролонгувати договір оренди земельної ділянки від 03.01.2012 на новий строк, а тому просив до 03.01.2022 (строк закінчення договору оренди) звільнити його земельну ділянку від сільськогосподарської продукції, аби мати змогу весною 2022 року внести посівної матеріал та обробляти належну йому земельну ділянку (а.с. 30). Факт отримання даного листа СТОВ «Старий Коврай» не заперечувалося в судовому засіданні представником СТОВ «Старий Коврай» та в подальшому вказаний лист відповідача став підставою для звернення позивача до суду за захистом свого невизнаного відповідачем права оренди земельної ділянки до 17.03.2025. Отже, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Розглядаючи справу, суд керується нормами матеріального права, які діяли станом на 03.01.2012 - дата підписання договору оренди землі, який укладений між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай». Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. На час підписання вказаного договору оренди ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у ст. 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, ч. 5 ст. 126 ЗК України булопередбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є ЗУ «Про оренду землі». Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 ЗУ «Про оренду землі»). Згідно зі ст. 18 цього Закону, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 03.01.2012 позивач передав спірну земельну ділянку в оренду СТОВ «Старий Коврай» строком на 10 років. Цим договором оренди передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 44). Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Такі умови договору відповідають положенням ст. 18 ЗУ «Про оренду землі», чинної на час виникнення спірних правовідносин. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Разом з тим, на думку суду, проведення 17.03.2015 державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. До вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 під час розгляду справи № 696/1693/15-ц. Отже, оскільки СТОВ «Старий Коврай» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське товариство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі. Суд погоджується із думкою представника відповідача - адвоката Зеленого Ю.В. про те, що підписуючи договір оренди земельної ділянки від 03.01.2012 учасники правочину дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це дія особи, яка відображає її внутрішню волю. Якщо волевиявлення виражене не чітко, можливе різне тлумачення волі сторін правочину. Тому виникає необхідність у встановленні особливих правил тлумачення волі сторони правочину. Статтею 213 ЦК визначено суб`єктів тлумачення правочину та правила тлумачення правочину. Суб`єктом тлумачення правочину насамперед є його сторона (сторони). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (ч. 2 ст. 213 ЦК України). Правила тлумачення правочину мають застосовуватися і в разі автентичного тлумачення правочину його сторонами, і в разі тлумачення правочину судом. Але якщо в разі автентичного тлумачення ця норма має рекомендаційний характер, то в разі випадку тлумачення змісту правочину судом застосування правил частин третьої, четвертої статті 213 ЦК є обов`язковим. Відповідно до цих норм при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо і в такий спосіб неможливо визначити справжню волю осіб, які вчинили правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, які мають істотне значення. Згідно зі статтею 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови. Зазначене вище відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину. Потреба у тлумаченні правочину виникає у зв`язку з неповнотою або недостатньою ясністю окремих його умов. Саме тому при тлумачення правочину слід брати до уваги однакове для всього змісту правочину буквальне значення слів і понять, а також загальноприйнятне у відповідній сфері значення термінів, вжитих у правочині. Отже, із вищевикладеного вбачається, що необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України є незрозумілі слова, поняття терміни, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору, тоді як п.п. 8, 20, 31, 44 договору оренди землі від 03.01.2012 викладено зрозуміло та послідовно. Крім того, звертаючись з позовними вимогами про тлумачення змісту договору, позивач фактично порушив питання щодо визначення судом законодавства, яким регулюються правовідносини, що склалися між сторонами договору оренди землі від 03.01.2012, та визначення строку його дії. Аналогічний висновок зроблений і в постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2018 року у справі № 126/7444/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 126/3477/16-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 126/741/17-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині витлумачення п.п. 8, 20, 31, 44 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7125188800:03:000:0324, що був підписаний 03.01.2012 між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Старий Коврай» таким чином, що строк дії цього договору почався після набрання ним чинності, а саме 17.03.2015, відповідно останнім днем дії цього договору є дата - 17.03.2025. Крім того, вирішуючи спір суд керується вимогами п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та враховує загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч.ч. 1- 4 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відторгає її як таку, що не відповідає задекларованій меті. Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Відповідно до положень ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо строку дії договору оренди землі, добросовісність орендаря (юридичної особи) по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендодавець (фізична особа). Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав. Таким чином, суд погоджується із думкою представника відповідача - адвоката Зеленого Ю.В. про те, що не здійснивши вчасну реєстрацію спірного договору оренди землі від 03.01.2012 СТОВ «Старий Коврай» своєю недобросовісною поведінкою фактично вчинило спробу продовжити дію строку оренди землі, рахуючи його строк із часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що підтверджується фактом звернення останнього із позовом до суду, що на думку суду порушує «правомірні очікування» відповідача [PERSON] , який підписуючи спірний договір та сподіваючись на добросовісність дій іншої сторони договору - СТОВ «Старий Коврай», вважав, що після 2022 року строк дії договору оренди буде припинений та він зможе самостійно господарювати на належній йому на праві власності землі. Відповідно до положень ст. 17 ЗУ«Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі " Пайн Велі Девелопмент Лтд " та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Твердження представника позивача - адвоката Головні С.Д. в судовому засіданні про те, що відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості звернутися самостійно до державного реєстратора із заявою про здійснення державної реєстрації договору оренди землі не спростовує висновків суду щодо недобросовісності дій (бездіяльності) позивача щодо не проведення вчасної реєстрації спірного договору, оскільки, як було зазначено судом раніше, добросовісність орендаря (юридичної особи) по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендодавець (фізична особа). Представник відповідача - адвокат Зелений Ю.В. в обґрунтування своїх заперечень проти задоволення позовних вимог також посилався на те, що СТОВ «Старий Коврай» приступив до використання спірної земельної ділянки належної відповідачу [PERSON] на праві власності з часу підписання договору оренди землі від 03.01.2012, а ні з часу підписання сторонами акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 17.03.2015, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на платника податків [PERSON] (а.с. 159), з яких вбачається, що останній отримував дохід за надання майна в лізинг, джерелом якого є СТОВ «Старий Коврай» ще з 2011 року, при цьому звернув увагу суду на те, що з часу укладення спірного договору (03.01.2012) розмір орендної плати збільшився в зв`язку зі збільшенням відсотку сплати орендної плати з 2 % за договором оренди землі від 02.01.2007 до 5 % за договором оренди землі від 03.01.2012. На вищезазначене представник позивача СТОВ «Старий Коврай» - адвокат Головня С.Д. зауважив, що договір оренди землі від 02.01.2007, який був підписаний між [PERSON] та СТОВ «Старий Коврай» не є предметом розгляду даної справи. Крім того, розмір орендної плати міг переглядатися під час дії попереднього договору оренди землі. Також, суду повідомив, що до підписання акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 17.03.2015 СТОВ «Старий Коврай» користувалося земельною ділянкою відповідача за договором оренди землі від 02.01.2007. На вищезазначене суд погоджується із доводами представника позивача про те, що договір оренди землі від 02.01.2007 не є предметом розгляду даної справи, а тому не вбачає підстав аналізувати викладені у ньому умови. Стосовно посилання представника відповідача про те, що з відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на платника податків [PERSON] (а.с. 159) вбачається, що орендна плата за договором оренди земельної ділянки від 03.01.2012 почала виплачуватися товариством відповідачу з часу підписання договору, суд зазначає, що вказані твердження заслуговують увагу суду, оскільки дійсно із вказаного Витягу вбачається, що з 2012 року суттєво змінився розмір орендної плати, яка перераховувалася відповідачу, що може, на думку суду, свідчити про початок виконання позивачем умов договору (в частині сплати орендної плати) саме з часу його підписання. Однак, враховуючи обсяг наданих суду сторонами доказів, суд не може покласти вказані висновки в основу прийнятого судом рішення. Крім того, суд зауважує на тому, що враховуючи висновки здійснені судом раніше, СТОВ «Старий Коврай» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське товариство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі, а отже суд констатує про відсутність у позивача речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 7125181600:03:000:3271 з терміном дії - до 17.03.2025. Стосовно посилання представника позивача СТОВ «Старий Коврай» - адвоката Головні С.Д. на практику Верховного Суду, а саме постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, суд зазначає про те, що у справі, яку переглядав суд касаційної інстанції, встановлені судом дещо інші обставини, а саме договір оренди землі був зареєстрований у Відділі Держкомзему. Стосовно посилання представника відповідача - адвоката Зеленого Ю.В. про те, що правочини підписувалися не уповноваженою СТОВ «Старий Коврай» особою, суд зауважує, що відповідачем не було заявлено зустрічних позовних вимог до позивача щодо визнання їх недійсними із вказаних підстав. Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57081815 від 15.03.2021 прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В., про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03.01.2022 року та визнання недійсним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40980229 від 17.03.2015 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, на підставі договору оренди землі від 03.01.2012 року, підписаного 03.01.2012 між СТОВ «Старий Коврай» та [PERSON] , в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03.01.2022 року, вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В. суд зазначає наступне. Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційної довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с 59), державним реєстратором виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Прудиус О.В. 15.03.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57081815, а саме права оренди земельної ділянки з внесенням у розділ «зміст, характеристика іншого речового права» запису дата укладення договору (після 2013 р.). Дата державної реєстрації (до 2013 р.): 03.01.2012, Строк: 10 р. Дата закінчення дії: 03.01.2022. 16.01.2020 набрав чинності Закон України від 05.12.2019 № 340-IX «Про внесення змін про деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», відповідно до яких були внесені зміни в ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На виконання норм ЗУ № 340-IX ДП «Національні інформаційні системи» 11.09.2020 оновило програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав). Оновленням, зокрема, реалізовано механізм авто пролонгації та авто припинення іншого речового права. Для таких видів інших речових прав, як: «право оренди земельної ділянки», внесення строку дії іншого речового права переведено в інший формат. Зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно створені нові поля, які є обов`язковими для заповнення під час державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, зокрема, чи змін до цього права: «Дата укладення договору (після 2013 р.)/Дата державної реєстрації (до 2013.)». В полі «Дата закінчення дії» автоматично виводиться на перегляд дата. Яка зазначає останній день дії договору. Статтею п`ятою ЦК України передбачена дія актів цивільного законодавства у часі, відповідно до яких акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, враховуючи принцип дії актів цивільного законодавства у часі, внесення державним реєстратором відомостей в полі «Дата закінчення дії» можливо лише при проведенні державної реєстрації нових договорів оренди або нових додаткових угод до договорів. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, на думку суду прийняття рішення державним реєстратором про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03.01.2022 року з послідуючим вчиненням запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40980229 від 17.03.2015 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,6824 га, кадастровий номер 7125188800:03:000:0324, на підставі договору оренди землі від 03.01.2012 року, підписаного 03.01.2012 між СТОВ «Старий Коврай» та [PERSON] , в частині визначення кінцевої дати дії договору - 03.01.2022 року не відповідає вимогам закону та порушує положення ст. 5 ЦК України, а отже підлягає до скасуванню. Однак, оскільки, як було зазначено раніше, суд прийшов до висновку про відсутність у позивача СТОВ «Старий Коврай» речового права оренди земельної ділянки до 17.03.2025, у зв`язку із тим, що підписаний між сторонами договір оренди землі від 03.01.2012 не набув чинності в зв`язку із не проведенням його державної реєстрації, у задоволенні позову в цієї частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги позивача були задоволені частково в частині визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області та запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з відповідача Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь СТОВ «Старий Коврай» слід стягнути судовий збір в розмірі 4540 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial