Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

21 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, а пізніше із заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просила суд скасувати реєстрацію у реєстраційному обліку відповідачів: [PERSON], її малолітньої доньки [PERSON], 2013 року народження, [PERSON], його малолітньої доньки [PERSON], 2016 року народження, в квартири, яка належить їй на праві власності та розташована за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди у розпорядженні своїм майном згідно ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій крім неї зареєстровані: її донька [PERSON], її малолітня онука [PERSON], 2013 року народження, її син [PERSON], її малолітня онука [PERSON], 2016 року народження. Відповідачі не приймають участі в утриманні, ремонті квартири, оплаті комунальних послуг, чим завдають їй значних матеріальних збитків, тому вона, враховуючи також, що має кредитні зобов'язання перед ПАТ КБ "ПриватБанк" та КС "Добробут", має намір продати спірну квартиру з метою погашення кредитних зобов'язань, а реєстрація відповідачів перешкоджає їй розпорядитися належною їй квартирою. Крім того, вважає, що малолітня [PERSON], 2013 року народження та малолітня [PERSON], 2016 року народження, в спірній квартирі зареєстровані не законно, оскільки вона, як власник квартири не давала згоди на їх реєстрацію. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначивши, що в спірній квартирі зареєстрована батьками з 1995 року, де проживає до теперішнього часу та з нею проживають та зареєстровані двоє її малолітніх дітей 2013 та 2017 років народження. У зв'язку з народженням дітей вона не працює, тому сплачує комунальні платежі не в повному обсязі, квартира відремонтована, є все необхідне для проживання. На теперішній час між нею та позивачкою склалися неприязні відносини, але ні яких перешкод в користуванні спірною квартирою вона позивачці не чинить, позивач має житловий будинок в с. Нова Маячка Цюрупинського району, де постійно проживає з 2000 року, та не виявляє бажання переїхати проживати в спірну квартиру, тому просила суд в задоволенні позову відмовити, оскільки іншого житла не має. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначивши, що він на законних підставах зареєстрований батьками в спірній квартирі з дитинства, свою частину в комунальних платежах він сплачує, а його малолітня донька зареєстрована разом з ним, оскільки його дружина не має реєстрації в м. Нова Каховка, що позбавило б дитину можливості відвідувати лікарню та дитячий садочок, тому просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник Відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області не з'явився, в своїй заяві просив розглядати справу в його відсутність, в якій також зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки малолітні: [PERSON], 2013 року народження та [PERSON], 2016 року народження, зареєстровані у спірній квартирі у відповідності до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. В судове засідання представник органу опіки та піклування Новокаховської міської ради Херсонської області не з'явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу в його відсутність, проти задоволення позову у відношенні малолітніх заперечувала. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Конституція України передбачає, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21); ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1, 2, 4, 5, 7 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленому законом; відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; відповідного до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання; зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до п.п. 4 п. 18, п. 28 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених Постановою КМ України № 207 від 02 березня 2016 року для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється матір'ю відповідачів [PERSON] та [PERSON], які з 1995 року зареєстровані в трикімнатній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] набула право власності на спірну квартиру як член ЖБК "Світанок-2" після виплати пайових внесків; станом на 23.02.2017 року в спірній квартирі крім позивачки та відповідачів: [PERSON], [PERSON], зареєстровані: малолітні діти: [PERSON], 2013 року народження та [PERSON], 2016 року народження, що сторонами не оспорюється. Згідно довідки ЖБК "Світанок-2" від 05.05.2017 року, борг по сплаті комунальних послуг по кв. [ADDRESS], станом на 01.05.2017 року, становить - 4167,42 грн. Згідно наданих відповідачем [PERSON] письмових доказів, а саме: довідки ЖБК "Світанок - 2" від 05.05.2017 року, копій квитанцій по сплаті комунальних послуг, відповідач [PERSON] сплачувала в період часу з 20.01.2015 року по 29.04.2017 року, за спірну квартиру вартість комунальних послуг, цільові внески на ремонт, внески у фонд кооперативу. Згідно наданих відповідачем [PERSON] копій квитанцій до прибуткового касового ордеру відповідачем [PERSON] за позивача [PERSON] сплачувались кошти на погашення заборгованості по кредитним зобов'язанням за період з 27.04.2016 року по 02.07.2016 року в сумі 5700 грн. Отже, з наведеного вбачається, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON], були зареєстровані в спірній квартирі позивачкою як члени сім'ї (на той час неповнолітні діти); на день подачі позивачкою вказаного позову до суду продовжують користуватися спірною квартирою, створили свої сім'ї та мають малолітніх дітей: [PERSON], 2013 року народження та [PERSON], 2016 року народження, яких зареєстрували за місцем свого проживання в спірній квартирі, у відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п.п. 4 п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затверджених Постановою КМ України № 207 від 02 березня 2016 року. Аналізуючи встановлені по справі обставини та вищенаведені норми чинного законодавства, суд визнає законною реєстрацію відповідачів: [PERSON], неповнолітньої [PERSON], 2013 року народження, [PERSON], неповнолітньої [PERSON], 2016 року народження, в спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], а отже, не вбачає підстав для скасування їх реєстрації в спірній квартирі, крім того, позивачкою не доведено наявність підстав, визначених ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання та відповідно не доведено позивачкою підстав для позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням, та враховуючи, що відповідачі та їх малолітні діти не мають іншого житла, позов задоволенню не підлягає. При цьому посилання позивачки на ту обставину, що вона має кредитні зобов'язання, які може погасити тільки шляхом звернення стягнення на спірну квартиру, суд сприймає критично, оскільки позивачкою не доведено належними доказами, що вона не має інших доходів з яких має бути погашена наведена заборгованість, а відповідачами надані докази, що ними частково погашена заборгованість позивача перед кредиторами; посилання позивачки на те, що відповідачі не утримують та не ремонтують спірну квартиру, суд до уваги не приймає, оскільки таке твердження не доведено належними доказами, натомість відповідачами надано суду фотокартки із зображенням спірного жилого приміщення з ремонтом, справжність яких позивач в судовому засіданні не оспорювала; що стосується твердження позивачки про те, що відповідачі не виконують належним чином свої зобов'язання по оплаті комунальних платежів за спірну квартиру, то хоча таке твердження частково знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, але така обставина не є підставою для позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням, а у відповідності до ст. 156 ЖК України спір між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах є предметом окремого судового розгляду про наявність якого, позивачем при розгляді зазначеної справи не заявлено. За таких підстав, позов задоволенню не підлягає. З огляду на вищевикладене;

Outcome: dismissed