Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов'язання відновити електропостачання, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно угоди № 020302068 він є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS]. Приблизно 26.07.2017 року, коли він був відсутній вдома, його будинок було відключено від споживання електричної мережі, про що він дізнався від сусідів. Вказує, що жодних повідомлень про відключення електричної енергії ані він, а ні члени його родини не отримували. Крім цього, позивач зазначив, що у лютому 2015 року ним було встановлено, що згідно до показів приладу обліку, він за період з 17.12.2014 року по 03.02.2015 року спожив 12760 квт. електричної енергії на суму 15130,01 грн. З цього приводу він звернувся до відповідача з проханням провести відповідну експертизу приладу обліку, оскільки в середньому споживав близько 200 квт. на місяць на той період. З цього приводу йому було встановлено новий прилад обліку електричної енергії та він продовжив користуватися електроенергією, при цьому регулярно сплачував її споживання, однак у травні 2017 року на адресу позивача надійшло повідомлення про сплату поточних платежів, в якому також було зазначено про існування за ним боргу в сумі 15286,05 грн. При зверненні з цього приводу до відповідача, [PERSON] було надано акти експертизи від 11.04.2017 року про те, що знятий у нього у лютому 2015 року прилад обліку придатний до експлуатації, жодних пошкоджень на ньому не знайдено. Крім того, надана довідка про те, що вказаний борг виник в грудні 2014-2015 р. р. Позивач ставить під сумнів достовірність проведеної експертизи електролічильника, оскільки її проведено майже через 2 роки , крім того вважає, що акти не відповідають Положенню про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, і взагалі, вказує, що він звертався до відповідача з проханням провести експертизу, у зв'язку з наявністю сумнівів у правильності роботи лічильника, однак в акті вказано що заява подана у зв'язку з пошкодженням приладу обліку , що не відповідає дійсності. Крім того, він не сплачував вартість робіт, пов'язаних з проведенням експертизи лічильника, хоча в даному випадку протягом 7 днів від дати подання заяви йому повинен був надсилатися лист з рахунком для оплати проведення експертизи. Отже, позивач вважає, що висновок, зазначений в акті проведення експертизи лічильника електроенергії є таким, що не відповідає дійсності, а тому сума боргу в розмірі 15286,05 грн., пред'явлена до сплати безпідставно, та відключення його будинку від мережі електропостачання у зв'язку з існуванням вказаної суми боргу є незаконним. Таким чином, позивач вказує, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, оскільки у зв'язку із відключенням будинку від електропостачання , він та члени його сім'ї змушені докладати додаткових зусиль для організації свого побуту , що завдає моральних страждань та позбавляє можливості реалізовувати свої побутові потреби. В позові ставиться питання про визнання дій по відключенню домоволодіння позивача за адресою: [ADDRESS] від мережі енергопостачання незаконними, зобов'язання відновити електропостачання будинку за адресою : м. Торецьк Донецької області, с. Щербинівка, пер. Гірничий 2/48, та стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні уповноважений представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив що відповідач, як власник порушеного права може скористатись конкретним способом захисту свого права, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, однак згідно наведених способів захисту у випадку порушення законних прав [PERSON], відсутнє обґрунтування позовних вимог з боку позивача. Крім того, вважає, що в діях енергопостачальника не вбачається порушення діючого законодавства та відключення споживача було здійснено у зв'язку з наявною заборгованістю за спожиту електроенергією, тому дії відповідача повністю узгоджуються з вимогами Правил користування електричною енергією для населення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення (надалі - Правила). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту; споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов Правил користування електроенергією. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, порушення правил користування енергією. Згідно з п. 3 Правил, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № 020302068 про користування електричною енергією, відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Також у матеріалах справи наявна копія договору від 03.02.2015 року про користування електричною енергією, який укладено між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а. с. 90-91). Як встановлено у судовому засіданні, позивач у лютому 2015 року звернувся до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із заявою, в якій просив провести експертизу приладу обліку електроенергії, оскільки за період з 17.12.2014 року по 03.02.2015 року ним, на його думку, не було спожито такої великої кількості електроенергії на суму 15130,01 грн. 11 квітня 2017 року на підставі заяви споживача від 03.02.2015 року комісією ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було проведено експертизу лічильника електроенергії споживача [PERSON], який встановлено за адресою: [ADDRESS]. Актом № 7132 від 11.04.2017 року було встановлено, що лічильник № 0147575 типу НІК 2102-02 5/60А було визнано придатним для експлуатації та зазначено, що метрологічні характеристики відповідають вимогам ГОСТ 30207-34 (МЄК 1036-90), заниження показів лічильника електроенергії не здійснювалось, стороннє втручання в роботу лічильника не виявлено (а.с.6,7). Отже, у зв'язку з тим, що електролічильник споживача [PERSON] визнано придатним до експлуатації, то відповідачем в квітні 2017 року на підставі ТЕ нараховано 12616 кВт на суму 15171,82 грн. (а.с.88). У зв'язку з несплатою заборгованості за електропостачання, у липні 2017 року споживача [PERSON] було відключено від мережі електропостачання. З огляду на це суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 Договору про користування електричною енергією, споживач електроенергії зобов'язується сплачувати спожиту електроенергію у відповідності з умовами договору, розрахунки споживання якої здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Пунктом 21 Правил визначено, що знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим). Пунктом 16 Правил встановлено, що у разі сумніву побутового споживача у правильній роботі засобу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи. Після оплати побутовим споживачем вартості робіт енергопостачальник протягом 20 днів проводить експертизу. У разі підтвердження експертизою неправильної роботи засобу обліку енергопостачальник відшкодовує побутовому споживачу всі витрати, пов'язані з проведенням експертизи. У відповідності до п. п. 1.3.4, 2.9 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України 21.06.2003 N 322, експертиза лічильників проводиться у разі сумніву представника енергопостачальника або споживача (за його заявою) у правильності роботи лічильника. За результатами експертизи складається акт проведення експертизи лічильника електроенергії. Акт експертизи підписується всіма членами комісії, а також споживачем (за його присутності). У разі відмови від підпису будь-якого з членів комісії чи споживача в Акті експертизи про це робиться відповідний запис. Як встановлено у судовому засіданні, сумніви позивача відносно того, що показання електролічильника, який був встановлений за його адресою, не відповідають фактичним даним спожитої електричної енергії, спростовані висновком акту проведення експертизи лічильника № 7132 від 11.04.2017 року (а. с. 7), яким лічильник було визнано придатним для експлуатації та зазначено, що метрологічні характеристики відповідають вимогам ГОСТ 30207-94 (МЄК 1036-90), заниження показів лічильника електроенергії не здійснювалось, стороннє втручання в роботу лічильника не виявлено. У зв'язку з тим, що електролічильник споживача [PERSON] визнано придатним до експлуатації, відповідачем в квітні 2017 року на підставі ТЕ нараховано 12616 кВТ в сумі 15171,82 грн., яка сплачена позивачем не була. Крім того, судом також встановлено, що позивачем за період з 01.01.2017 року по 01.08.2017 року жодних платежів за спожиту електроенергію здійснено не було, хоча електроенергія у період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року позивачем споживалася, тож разом зі спірною заборгованістю у сумі 15171,82 грн., з урахуванням переплат за минулі періоди у сумі 53,16 грн. у споживача [PERSON] також виникла поточна заборгованість, що разом склало 15250,05 грн. станом на 30 квітня 2017 року (а. с. 62, 97). Відповідно до п. 35 Правил, енергопостачальник має право відключити побутового споживача від мережі енергоспоживання у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. Згідно п. 27 Правил, у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об'єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім'я, по батькові, підпис відповідальної особи і дату. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі. Пунктом 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. В матеріалах справи наявна копія попередженняпро відключення електричної енергії споживачу [PERSON], яке 10.06.2018 року було ним отримане, про що свідчить підпис отримувача в бланку попередження (а.с. 62). Зазначене попередження про відключення електричної енергії за формою і змістом відповідає вимогам, встановленим у Правилах. 26.07.2017 року позивача було відключено від мережі енергоспоживання, тобто після спливу тридцяти днів з моменту отримання позивачем попередження про відключення електричної енергії. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що в діях відповідача не вбачається порушення діючого законодавства, та вони повністю узгоджуються з вимогами Правил користування електричною енергією для населення. Відключення споживача від електромережі було здійснено у зв'язку з наявною заборгованістю за спожиту електроенергією, з дотриманням відповідачем процедури такого відключення, а тому вимога позивача про визнання дій працівників ПАТ «Донецькобленерго» щодо відключення його від мережі енергопостачання незаконними, задоволенню не підлягає, так само задоволенню не підлягають і вимоги про зобов'язання відновити електропостачання споживачу [PERSON], та про стягнення моральної шкоди на користь позивача, оскільки, такі є похідними від попередньої. Що стосується заперечень представника відповідача відносно неналежного способу захисту прав, обраного позивачем, то суд не приймає до уваги групу аргументів представника відповідача стосовно цього, виходячи з наступного: Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачені способи захисту прав споживачів. Однак, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а саме, визнання незаконними дій відповідача, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України і Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у визнанні незаконними дій відповідача є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що складені акти експертиз не відповідають Положенню про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, оскільки жодних доказів в обґрунтування цих доводів ним не надано. Крім того, на увагу суду не заслуговують також викладені у позовній заяві доводи позивача відносно неотримання ним повідомлення про відключення його від мережі енергопостачання, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи копією повідомлення про відключення від мережі енергопостачання, яка містить підпис отримувача. У підсумку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed