Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У листопаді 2012 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті www.bessarabiainform.com була розповсюджена стаття під назвою «[PERSON]: «Я официально заявляю о фальсификациях в Рени»» наступного змісту: «Протоколы, которые приходили из Рени в 143 ОВК, практически сразу возвращались назад, чтобы иметь пути для исправления и подтасовки голосов. Я официально заявляю, что провластная партия и [PERSON] провели фальсификацию выборов в Рени и Ренийском р-не. Я в Ренийском проводил гораздо больше времени, чем в Измаиле. Я объездил каждое село и встречался со всеми трудовыми коллективами. Я знаю их негативное отношение к [PERSON]. Я уверен, что они не могли за него проголосовать, это всего лишь грязные технологии провластной партии.» та 01.11.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.izmacity.com - стаття під назвою «Результаты выборов сфальсифицированы», а саме: «Я знаю отношение жителей Рени и Ренийского района к [PERSON], - прокомментировал [PERSON], - такого просто быть не может. Поэтому мы утверждаем, что результаты выборов в Рени сфальсифицированы.». Зазначає, що він є народним депутатом України, веде активний спосіб життя та постійно спілкується з населенням держави, виборцями. Поширення вказаної недостовірної інформації заважає йому здійснювати депутатську діяльність, оскільки абсолютно безпідставно вселяють зневіру у рядових виборців як безпосередньо до його дій, так і всієї влади, представником законодавчої гілки якої він є. Просив визнати недостовірною вищевказану інформацію і спростувати її. У процесі розгляду за заявою представника позивача в якості співвідповідачів було було залучено реєстрантів доменних імен - [PERSON] та [PERSON], залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та, уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просив: визнати недостовірною інформацію, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON], наведену у статті під назвою «[PERSON]: «Я официально заявляю о фальсификациях в Рени»», що розповсюджена 30.10.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.bessarabiainform.com: «Протоколы, которые приходили из Рени в 143 ОВК, практически сразу возвращались назад, чтобы иметь пути для исправления и подтасовки голосов. Я официально заявляю, что провластная партия и [PERSON] провели фальсификацию выборов в Рени и Ренийском р-не. Я в Ренийском проводил гораздо больше времени, чем в Измаиле. Я объездил каждое село и встречался со всеми трудовыми коллективами. Я знаю их негативное отношение к [PERSON]. Я уверен, что они не могли за него проголосовать, это всего лишь грязные технологии провластной партии.»; інформацію, наведену у статті під назвою «Результаты выборов сфальсифицированы», що розповсюджена 01.11.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.izmacity.com, а саме: «Я знаю отношение жителей Рени и Ренийского района к [PERSON], - прокомментировал [PERSON], - такого просто быть не может. Поэтому мы утверждаем, что результаты выборов в Рени сфальсифицированы.» та визнати недостовірною інформацію щодо фальсифікації результатів виборів народних депутатів України 2012 року у виборчому окрузі № 143, поширену відповідачем [PERSON] на прес-конференції 30.10.2012 р. в м. Ізмаїлі, а саме: «…И самый был парадоксальный факт, который мы зарегистрировали, это когда даже уже с Рени поступали протоколы, их возвращали. Возвращали для того, чтобы иметь какие-то исправления…»; «…но я официально говорю то, что сегодня так сказать я уже официально как кандидат после выборов, я официально говорю, что они изменили результаты выборов по Рени и Ренийскому району. Они это сделали целенаправленно, и сделали эту цифру по итогам того, что было здесь сделано в Измаиле…»; «…И самое вот это главное, это то, что по итогам голосования я официально говорю, что и заявляю, что результаты Ренийского района, они сфальсифицированы…»; «…Опять же вопрос становится: что и кто и как там голосовал? Вот мы знаем динамику, и проводили те же там социсследования, и я могу откровенно сказать, что, ну, сфальсифицировано это все…»; «…и хочу этим правом на сегодняшний день доказать то, что выборы были сфальсифицированы…»; «…Почему задерживали именно Рени? Потому что на Рени они сделали разницу между мной и [PERSON] 4000. Это то, что они сделали, то, что они подогнали…»; «…В Рени мы знаем и понимаем то, что на сегодняшний день были фальсификации. Мы это реально понимаем и видим в тех цифрах, потому что мы тоже делали в Рени социсследования, мы понимаем, знаем свою цифру, знаем цифру этого кандидата, и мы просто на сегодняшний день, ну, понимаем, что она не может быть такая цифра. Реально, не может быть такая цифра…»; «…все равно были сфальсифицированы результаты…»; «…Я назвал [PERSON], я сказал, первое, когда цифры говорил, вторая цифра, это тот, который занял, сейчас занимает второе место - это [PERSON]. Это тот технический, я сейчас уверенно говорю, что это технический кандидат [PERSON]. Потому что вся технология сделана так, что он выставлен буфером, буфером от тех, кто будет дальше оговаривать и опротестовывать весь избирательный процесс…»; «…я знаю ситуацию в Рени, я знаю их отношение к [PERSON]. Пусть он там и говорит, что у него там большое влияние в том городе, не знаю там, как он там приезжает в город, и так далее, но все люди прекрасно понимают, что [PERSON], [PERSON] не имеет того рейтинга, который он сам себе там нарисовал. Это факт...». Також просив стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 20 000,00 грн. (а.с.180-182). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 03.03.2014 р. позовні вимоги не визнав, зазначив, що викладена інформація загальна, не по відношенню щодо кого-небудь і особистих немайнових прав позивача не порушує (а.с.215, 217). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що його дії щодо публікації 01.11.2012 р. статті під назвою «Результаты выборов сфальсифицированы» є правомірними та відповідають принципам інформаційних відносин та правилам подачі інформації, крім того, він використав своє право на вільне обговорення явищ та право на оціночні судження тощо (а.с. 183-186). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлен в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України. Причини неявки відповідача суду не відомі. Заслухавши представників позивача, відповідачів та, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.10.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті www.bessarabiainform.com, реєстрантом доменного імені якого є [PERSON], була розповсюджена стаття під назвою «[PERSON]: «Я официально заявляю о фальсификациях в Рени»» наступного змісту: «Протоколы, которые приходили из Рени в 143 ОВК, практически сразу возвращались назад, чтобы иметь пути для исправления и подтасовки голосов. Я официально заявляю, что провластная партия и [PERSON] провели фальсификацию выборов в Рени и Ренийском р-не. Я в Ренийском проводил гораздо больше времени, чем в Измаиле. Я объездил каждое село и встречался со всеми трудовыми коллективами. Я знаю их негативное отношение к [PERSON]. Я уверен, что они не могли за него проголосовать, это всего лишь грязные технологии провластной партии.» та 01.11.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.izmacity.com, реєстрантом доменного імені якого є [PERSON], - стаття під назвою «Результаты выборов сфальсифицированы», а саме: «Я знаю отношение жителей Рени и Ренийского района к [PERSON], - прокомментировал [PERSON], - такого просто быть не может. Поэтому мы утверждаем, что результаты выборов в Рени сфальсифицированы.» (а.с.7-9, 177). Крім того, 30.10.2012 р. в м. Ізмаїл на прес-конференції [PERSON] було поширено наступну інформацію: «…И самый был парадоксальный факт, который мы зарегистрировали, это когда даже уже с Рени поступали протоколы, их возвращали. Возвращали для того, чтобы иметь какие-то исправления…»; «…но я официально говорю то, что сегодня так сказать я уже официально как кандидат после выборов, я официально говорю, что они изменили результаты выборов по Рени и Ренийскому району. Они это сделали целенаправленно, и сделали эту цифру по итогам того, что было здесь сделано в Измаиле…»; «…И самое вот это главное, это то, что по итогам голосования я официально говорю, что и заявляю, что результаты Ренийского района, они сфальсифицированы…»; «…Опять же вопрос становится: что и кто и как там голосовал? Вот мы знаем динамику, и проводили те же там социсследования, и я могу откровенно сказать, что, ну, сфальсифицировано это все…»; «…и хочу этим правом на сегодняшний день доказать то, что выборы были сфальсифицированы…»; «…Почему задерживали именно Рени? Потому что на Рени они сделали разницу между мной и [PERSON] 4000. Это то, что они сделали, то, что они подогнали…»; «…В Рени мы знаем и понимаем то, что на сегодняшний день были фальсификации. Мы это реально понимаем и видим в тех цифрах, потому что мы тоже делали в Рени социсследования, мы понимаем, знаем свою цифру, знаем цифру этого кандидата, и мы просто на сегодняшний день, ну, понимаем, что она не может быть такая цифра. Реально, не может быть такая цифра…»; «…все равно были сфальсифицированы результаты…»; «…Я назвал [PERSON], я сказал, первое, когда цифры говорил, вторая цифра, это тот, который занял, сейчас занимает второе место - это [PERSON]. Это тот технический, я сейчас уверенно говорю, что это технический кандидат [PERSON]. Потому что вся технология сделана так, что он выставлен буфером, буфером от тех, кто будет дальше оговаривать и опротестовывать весь избирательный процесс…»; «…я знаю ситуацию в Рени, я знаю их отношение к [PERSON]. Пусть он там и говорит, что у него там большое влияние в том городе, не знаю там, как он там приезжает в город, и так далее, но все люди прекрасно понимают, что [PERSON], [PERSON] не имеет того рейтинга, который он сам себе там нарисовал. Это факт...» (а.с.44). Згідно наданій суду інформації позивач балотувався єдиний від партії. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, завинятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведеннюїх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, як визначено п. 19 Постанови, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Згідно ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. За змістом положень ч.3 ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2012 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2012 р., у задоволенні позовних вимог кандидата у народні депутат України по одномандатному виборчому округу № 143 про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести повторний перерахунок голосів за мажоритарними списками, зобов'язання не чинити перешкод для довірених осіб та офіційних спостерігачів у здійсненні ними своїх законних повноважень - відмовлено (а.с.76-82). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що інформація, розміщена 30.10.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.bessarabiainform.com у статті під назвою «[PERSON]: «Я официально заявляю о фальсификациях в Рени», що наступного змісту: «Протоколы, которые приходили из Рени в 143 ОВК, практически сразу возвращались назад, чтобы иметь пути для исправления и подтасовки голосов. Я официально заявляю, что провластная партия и [PERSON] провели фальсификацию выборов в Рени и Ренийском р-не.», «…это всего лишь грязные технологии провластной партии.» та у статті під назвою «Результаты выборов сфальсифицированы», що розповсюджена 01.11.2012 р. в мережі Інтернет на веб-сайті: www.izmacity.com наступного змісту: «…результаты выборов в Рени сфальсифицированы.» є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, а також, що інформація, поширена [PERSON] на прес-конференції 30.10.2012 р. в м. Ізмаїл, наступного змісту: «… это когда даже уже с Рени поступали протоколы, их возвращали.», « «…они изменили результаты выборов по Рени и Ренийскому району.», «и сделали эту цифру по итогам того, что было здесь сделано в Измаиле…», «…результаты Ренийского района, они сфальсифицированы…», «… ну, сфальсифицировано это все…», «…выборы были сфальсифицированы…», «…Почему задерживали именно Рени? Потому что на Рени они сделали разницу между мной и [PERSON] 4000. Это то, что они сделали, то, что они подогнали…», «…В Рени … на сегодняшний день были фальсификации.», «…все равно были сфальсифицированы результаты…» є недостовірною. Згідно п. 12 Постанови належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Разом з тим, як роз'яснив Верховний Суд України у п.21 постанови Пленуму при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Зокрема, у статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Політичний діяч має право на захист свого приватного життя, але межа захисту його репутації повинна бути такою, щоб забезпечити й вільне обговорення політичних питань. Політичні діячі неминуче стають відкритими для прискіпливого висвітлення своїх слів та вчинків і мають усвідомлювати це. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лінгенс проти Австрії", "Українська Прес-Група проти України"). Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадку, коли політичний, державний і громадський діяч доведе, що інформація поширена "з явним злим умислом", тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Згідно п. 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, враховуючи вищевикладене, суд визначає суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у відповідності до ст. 88 ЦПК України з урахуванням норм підпункту 6 п.1 ч.2 ст. 4 та ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial