Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У червні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 26\~023, 12 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 травня 2017 року вона та [PERSON] уклали попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 1033500,00 грн., що еквівалентно 39000 Доларів США у строк до 18 червня 2017 року. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до п.4.1 попереднього договору [PERSON] отримав від позивача грошове забезпечення у сумі 1000,00 доларів США, яка згідно п. 4.2 попереднього договору є завдатком і підлягає заліку в ціну предмета договору. У строк до 18 червня 2017 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між позивачем та [PERSON] укладено не було, право власності на квартиру [ADDRESS] залишилося зареєстрованим за [PERSON] Пропозиція позивача щодо повернення коштів у розмірі 1000,00 доларів США, отриманих у якості авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , залишена [PERSON] без задоволення та [PERSON] від зустрічей та врегулювання ситуації відмовляється. Вважає, що така поведінка [PERSON] є протиправною та порушує її права, позбавляє її можливості використати належні їй грошові кошти на власний розсуд. Станом на 20.06.2017 року за офіційним курсом Національного банку України 100 долар США еквівалентно 2602,3126 грн., а тому передані за попереднім договором купівлі продажу від 10.05.2017р. кошти у розмірі 1000,00 доларів США еквівалентні 26023,12 грн. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 26023,12 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2017 року провадження у цій справі відкрито (а.с. 12-13) 17.08.2017 р. від відповідача по справі до суду надійшли письмові заперечення проти позову ( а.с. 24). 15 грудня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим\~ЦПК України\~викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу\~ХIII\~Перехідних Положень ЦПК України\~в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року справу призначено у підготовче судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. (а.с. 43-44) 16.02.2018р. від позивача по справі до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка з урахування підвищення курсу долару США просила суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 26759,81 грн. та понесені судові витрати. (а.с 51) Ухвалою суду від 19 березня 2018 року \~провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів зупинено до залучення до участі у справі правонаступника, оскільки 24 лютого 2018 року відповідач по справі [PERSON] помер. (а.с. 59-60) Ухвалою суду\~від 10\~грудня 2018\~року залучено\~до участі\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення коштів,\~правонаступника померлого\~ [INFO] відповідача\~ [PERSON] -\~ [PERSON] (зареєстроване місце проживання : [ADDRESS] ). Роз`яснено залученому правонаступнику, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до його вступу, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України). Провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів поновлено. Призначити справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, до розгляду у підготовчому судовому\~засіданні. (а.с. 106-107) 18.02.2019р. від позивача по справі до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просила суд стягнути з [PERSON] - правонаступника померлого [PERSON] , на її користь грошові кошти у розмірі 27247,89 грн. та понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 640,19 грн., витрати на поштові послуги 19,00 грн.. (а.с 128-129) Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року підготовче судове\~засідання відкладено\~та продовжено\~строк проведення\~підготовчого провадження\~по справі\~до 11\~березня 2019\~року. (а.с. 142-143) Ухвалою суду від 11 березня 2019 року підготовче провадження по зазначеній справі визнано закритим та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 149) \~ \~ \~ \~Представник позивача надав суду заяву про проведення слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові відправлення: № 69063 0066730 0, № 69063 0064656 6, № 69063 0073790 1, № 69063 0079179 5, № 69063 0079178 7. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Відповідно до ч.1\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Статтею 210\~ЦПК України\~визначено,\~що суд\~має розпочати\~розгляд справи\~по суті\~не пізніше\~ніж через\~шістдесят днів\~з дня\~відкриття провадження\~у справі,\~а у\~випадку продовження\~строку підготовчого\~провадження -\~не пізніше\~наступного дня\~з дня\~закінчення такого\~строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~ \~ \~ \~З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяву представника позивача, а також з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до\~ст.280\~ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалою суду від 13 травня 2019 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз`яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 10 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 1033500,00 грн., що еквівалентно 39000 Доларів США у строк до 18 червня 2017 року. (а.с. 5-6) Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до п.4.1 попереднього договору [PERSON] отримав від позивача грошове забезпечення у сумі 1000,00 доларів США, яка згідно п. 4.2 попереднього договору є завдатком і підлягає заліку в ціну предмета договору. У строк до 18 червня 2017 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між позивачем та [PERSON] укладено не було, право власності на квартиру [ADDRESS] залишилося зареєстрованим за [PERSON] (а.с. ) Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України. Однією з встановлених ч. 2 ст.11\~ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах встановлених попереднім договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.525\~ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, за якими відповідач взяв на себе обов`язок сплатити позивачу суму забезпечувального платежу (завдатку) в подвійному розмірі, у разі порушення умов договору. Стаття 610 ЦК України\~визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615\~ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Судом встановлено, що до закінчення дії попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 1033500,00 грн., що еквівалентно 39000 Доларів США 18 червня 2017 року, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 1033500,00 грн., між [PERSON] та [PERSON] не укладено, що підтверджено листом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С. від 15.12.2017р. вих.. № 748/01-16. (а.с. 41) Аналізуючи перелічені нори матеріального права, дослідивши надані суду письмові докази по справі та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобовязаний сплатити [PERSON] суму отриманих за попереднім договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2017 року коштів у розмірі 1000,00 доларів США. Надалі, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 24 лютого 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. (а.с. 58) 30 листопада 2018 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. до суду надійшла копія спадкової справи № 21/2-18 до майна померлого [INFO] [PERSON] . (а.с. 70-104) Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] (зареєстрована за адресою : [ADDRESS] ), яка 23 квітня 2018 року прийняла спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. із відповідною заявою. Заява надійшла до приватного нотаріуса Чорненької О.М. 7 травня 2018 року, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 47 ; спадкова справа № 21/2018. Інші спадкоємці за законом дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] від спадщини, яка залишилася після померлого [INFO] року [PERSON] , відмовилися. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 31.07.2018 року була направлена претензія кредитора до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори (а.с. 95-97). Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 10.08.2018 року позивачем було отримано відповідь Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого повідомлені про претензію. (а.с. 102) Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразовою платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем померлого належного йому майна, а тому повинна нести відповідальність перед кредитором щодо сплатити [PERSON] суму отриманих за попереднім договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2017 року коштів у розмірі 1000,00 доларів США, що станом на 16.02.2019р. за офіційним курсом долара 27247,89 грн. Аналізуючи перелічені нори матеріального права, дослідивши надані суду письмові докази по справі та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2), витрати на відправку кореспонденції засобами поштового звязку у розмірі 19,00 грн. (а.с. 130), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved