Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни вчиненого 22 травня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за №11541. В обґрунтування\~позову [PERSON] зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням строків вчинення, а саме після завершення позовної давності за основною вимогою. Приватний нотаріус, під час вчинення виконавчого напису, не перевірила чи є безспірною заборгованість, чим грубо порушила приписи\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] , будучи\~належним чином\~повідомленими,\~що підтверджується\~розписками про\~отримання повісток,\~не з`явились,\~відних надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач ТОВ "Росвен Інвес Україна", будучи належним чином повідомленим, явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про причини неявки не повідомило, відзив на позов не подало. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лановенко Л.О. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Зважаючи на те, що від відповідача не надійшов відзив на позов і позивач та його представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено наступне. 22 травня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11541, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №005-17009-131012 від 13.10.2012 року укладеним із ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Росвен Інвест Україна" на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №142/К укладеного 26.01.2018 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна", на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна". Згідно з виконавчим написом, строк платежу за крединим договором №005-17009-131012 від 13.10.2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 року до 17.05.2019 року. Сума заборгованості складає 34116,03 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 23536,11 гривень; та проценти за користування кредитом - 10579,92 гривень. За змістом положень ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчих написів передбачені також п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК УКраїни. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що вимоги банку, за якими був вчинений виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 26 січня 2018 року по 17 травня 2019 року, що підтверджується виконавчим написом. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Отримана позивачем від ПАТ "Дельта Банк" вказана вище картка не була пролонгована, а тому строк кредитування за кредитною карткою №5488 [NUMBER] у цій справі визначений до 30 квітня 2015 року, що відповідає строку дії картки позивача. Таким чином ПАТ "Дельта Банк" після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором. В тому числі такого права позбавлений також і ТОВ "Росвен Інвест Україна" за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №142/К від 26.01.2018 року, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Разом з тим, за виконавчим написом нотаріуса №11541 від 22.05.2019 року стягнення заборгованості здійснено за період з 26.01.2018 року по 17.05.2019 року - поза межами строку кредитування - строку дії картки позивача. Тому, очевидно незаконним є також включення до загальної заборгованості по оскаржуваному виконавчому написі в тому числі і заборгованість по процентам, які могли бути нараховані ПАТ "Дельта Банк" лише до 30 квітня 2015 року. Таким чином, вказана у виконавчому написі заборгованість в цілому не є безспірною, оскільки нарахована поза межами строку кредитування та включає в себе незаконно нараховані після спливу строку кредитування проценти. Отже, трирічний строк, передбачений ст.88 Закону України «Про нотаріат», протягом якого можливе вчинення виконавчого напису за кредитним договором із [PERSON] закінчився у 30 квітня 2018 року. Виконавчий напис був виданий 22 травня 2019 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений ст.88 Закону України «Про нотаріат». При цьому суд враховує, що строк вчинення виконавчого напису, передбачений ст.88 Закону України «Про нотаріат» та позовна давність, передбачена ст.256 ЦК України, є різними строками за правовою природою. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також оспорювання боржником суми стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved