Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт від 16.08.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8779,62 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за угодою, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 11.02.2014 року у сумі 14876 грн. 09 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8779 грн. 65 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2388 грн. 05 коп., штрафів за п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 2523 грн. 81 коп., а також штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг в сумі - 500 грн. штраф (фіксована частина) та 684 грн. 58 коп. - штраф (процента складова). У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача Юклевський Д.С., що діє на підставі довіреності №2210-О (а.с.64), підтримав заявлені вимоги та просив х задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, але підтвердив факт укладання Генеральної угоди та отримання картки у 2006 році, також зазначив, що йому було відомо про те, що між ним з банком укладалася угода про реструктуризацію, але визнав, що він просив представників банку реструктуризований борг стягувати з пенсії, яку він отримував. Додав, що платіжною карткою, яку він отримав, користувався 1 раз, але не встиг погасити заборгованість. Також заперечував свій підпис на Генеральній угоді, але підтверджував тотожність підпису на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг . Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності [NUMBER] (а.с.74) та договору про надання юридичних послуг від 07.04.2014 року (а.с.75), в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між сторонами 19.05.2006 року був укладений кредитний договір №SAMDN21000007294651 від 19.05.2006 року. 16.08.2012 року між сторонами було укладено "Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт" (а.с.10), предметом якої є реструктуризація заборгованості за договором №SAMDN21000007294651 від 19.05.2006 року у розмірі 9371 грн. 52 коп. Відповідно до умов Генеральної угоди відповідач отримав кредит у розмірі 8779,62 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другою сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 599 ЦК України зазначає, що зобов'язання припиняється виконавцем, проведеним належним чином. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаною угодою належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Генеральною угодою відповідач, згідно Розрахунку заборгованості, станом на 11.02.2014 року має заборгованість у сумі 14876 грн. 09 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8779 грн. 65 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2388 грн. 05 коп., штрафів за п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 2523 грн. 81 коп., а також штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг в сумі - 500 грн. штраф (фіксована частина) та 684 грн. 58 коп. - штраф (процента складова) (а.с.10). Суд, не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що підпис на Генеральній угоді не його, оскільки дана обставина спростовується встановленому в судовому засіданні. Так, відповідач підтвердив факт того, що він дійсно заповнював анкету до Генеральної угоди, був ознайомлений з умовами генеральної угоди та пропонував банку суму заборгованості стягувати з пенсії. Крім того, відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, ні відповідач, ні його представник не скористались своїми правами та не довели суду факт нетотожності підпису відповідача на Генеральній угоді. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.(а.с.1), також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved