Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.02.2014 року о 15:45 сталась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) у місті Києві по проспекту Ватутіна, парк «Дружби народів». [PERSON], водієм Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], автомобілю позивача Toyota Corolla 1,3, д.н. [NUMBER], було завдано наступні ушкодження: обидві ліві двері, обидва лівих крила, передній і задній бампери, кришка бензобака, ліве дзеркало, лівий поріг, ліва блок фара передня. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО" ( далі - відповідач), поліс ОСЦПВВНТЗ № АС/8670787. 03.02.2014 року, позивач повідомив відповідача про страховий випадок з наданням підтверджуючих документів (справа №16945). Листом № 5953 від 28.08.2014 р. відповідач повідомив позивача про прийняття рішення щодо страхове відшкодування спричиненої при ДТП матеріальної шкоди у сумі 10 296, 50 грн. (21 296, 50 грн. (ринкова вартість) - 1 000 грн. (франшиза) - 10 000 грн. (залишкова вартість)). Проте, страхове відшкодування спричиненої при ДТП матеріальної шкоди до цього часу не здійснено, з вимогою про яке позивач додатково звертався як до відповідача, так і до МТСБУ. У відповіді МТСБУ від 04.12.2014 року позивачу запропоновано звернутися до суду з відповідною вимогою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування від винної особи позивач не отримував. У відповідності із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 03.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про страховий випадок, який відбувся 02.02.2014 року, що підтверджується копією Переліку документів, необхідних для розгляду події по полісу «ОСЦПВВНТЗ» № полісу АС/8637124 по заяві № 18825, в якому зазначена дата звернення. Заяву про страхове відшкодування по події позивач подав 04.08.2014 року, про що зазначено в зазначеному Переліку документів. Таким чином відповідач не виконує зобов'язання, покладеного на страховика Законом, з 04.08.2014 року. Згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 04.08.2014 року до 13.01.2015 року прострочення виплати страхового відшкодування відповідача складає 163 днів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України правовідносини між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту є грошовим зобов'язанням і на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно- правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» страхове відшкодування в розмірі 10296 грн. 50 коп., пеню в розмірі 1202 грн. 01 коп., три відсотки річних в розмірі 137 грн. 94 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 847 грн. 46 коп. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі з викладених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02.02.2014 року о 15:45 сталась дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) у місті Києві по проспекту Ватутіна, парк «Дружби народів». [PERSON], водієм Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], автомобілю позивача Toyota Corolla 1,3, д.н. [NUMBER], було завдано наступні ушкодження: обидві ліві двері, обидва лівих крила, передній і задній бампери, кришка бензобака, ліве дзеркало, лівий поріг, ліва блок фара передня. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ "УСК "ГАРАНТ-АВТО", поліс ОСЦПВВНТЗ № АС/8670787. 03.02.2014 року, позивач повідомив відповідача про страховий випадок з наданням підтверджуючих документів (справа №16945). Листом № 5953 від 28.08.2014 року відповідач повідомив позивача про прийняття рішення щодо страхове відшкодування спричиненої при ДТП матеріальної шкоди у сумі 10 296, 50 грн. (21 296, 50 грн. (ринкова вартість) - 1 000 грн. (франшиза) - 10 000 грн. (залишкова вартість)). Проте, страхове відшкодування спричиненої при ДТП матеріальної шкоди до цього часу не здійснено, з вимогою про яке позивач додатково звертався як до відповідача, так і до МТСБУ. У відповіді МТСБУ від 04.12.2014 року позивачу запропоновано звернутися до суду з відповідною вимогою. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 03.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про страховий випадок, який відбувся 02.02.2014 року, що підтверджується копією Переліку документів, необхідних для розгляду події по полісу «ОСЦПВВНТЗ» № полісу АС/8637124 по заяві № 18825, в якому зазначена дата звернення. Заяву про страхове відшкодування по події позивач подав 04.08.2014 року, про що зазначено в зазначеному Переліку документів. Таким чином відповідач не виконує зобов'язання, покладеного на страховика Законом, з 04.08.2014 року. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору та вимог закону, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 10296 грн. 50 коп., пені в розмірі 1202 грн. 01 коп., трьох відсотків річних в розмірі 137 грн. 94 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 847 грн. 46 коп., а всього 12 483 грн. 91 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved