Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що згідно з рішенням Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області №15/6 від 31.03.1994 року "Про приватизацію земельних ділянок" йому було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS]. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить позивачу, що підтверджується технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна та витягом з погосподарської книги №4 Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області за 2011-2015 роки. На підставі вказаного рішення сільської ради 24 січня 2014 року позивач звернувся із заявою до ПП "Шацькземпроект" про виготовлення йому технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Однією із складових такої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, є акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який підписується суміжними землекористувачами (землеволодільцями), та є підтвердженням відсутності спору щодо встановлення меж ділянки, а також того, що власник сусідньої земельної ділянки зобов'язаний сприяти встановленню спільних твердих меж між земельними ділянками. Межі земельної ділянки позивача визначені спеціалістом ПП "Шацькземпроект" по межах фактичного землекористування, яке склалося багато років тому. 24 січня 2014 року спеціалістом ПП "Шацькземпроект" було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, з яким [PERSON] через представника звернувся до відповідачів про його підписання (погодження). Проте суміжні землекористувачі [PERSON] і [PERSON], кожен зокрема, відмовилися від прийняття (погодження) меж земельної ділянки, що підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання в матеріалах технічної документації із землеустрою. Свої відмову вони мотивували тим, що межі земельної ділянки позивача, які зазначені в технічній документації, не відповідають межам фактичного користування земельною ділянкою. 12 березня 2014 року позивач звернувся до постійної комісії з питань земельних відносин Піщанської сільської ради Шацького району з метою вирішення питання про погодження меж земельної ділянки. Проте комісія відмовила йому у погодженні меж його земельної ділянки, що підтверджується висновком засідання комісії від 25.03.2014 року. Відмову комісії обгрунтовано тим, що розміри земельної ділянки позивача в [ADDRESS] згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відповідають розмірам цієї ділянки згідно з журналом Піщанської сільської ради Шацького району №7 інвентаризації присадибних земельних ділянок від 1992 року. Однак з таким висновком комісії позивач не погодився, вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки комісія взяла до уваги записи журналу № 7 інвентаризації присадибних ділянок від 1992 року, який не має жодного відношення до надання права користування чи права власності на земельну ділянку та до визначення дійсних розмірів і конфігурації земельної ділянки. Отже фактично спір не вирішено. Необґрунтована та безпідставна відмова відповідачів у погодженні меж земельної ділянки робить неможливим затвердження виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки позивача, чим порушено його право на приватизацію вказаної земельної ділянки, тому позивач просить суд усунути перешкоди в реалізації його права на приватизацію земельної ділянки шляхом визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження її меж із суміжними землекористувачами [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала із зазначених у заяві підстав, просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] та відповідач [PERSON], кожен зокрема, в судовому засіданні щодо позову заперечували, просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник третьої особи Піщанської сільської ради Волинській області Рибін О.В. в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно з ч. 2 ст. 107 Земельного кодексу України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення дійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник замельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області №15/6 від 31.03.1994 року "Про приватизацію земельних ділянок" [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS] (а.с. 11). З витягу з погосподарської книги №4 за 2011-2015 роки Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області вбачається, що по особовому рахунку [NUMBER] розташований будинок №45 (1947 року побудови) з надвірними будівлями і спорудами, що належить [PERSON] (а.с. 7). 24.01.2014 року позивач звернувся із заявою до ПП "Шацькземпроект" про виготовлення йому технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за вказаною адресою в натурі і між [PERSON] та ПП "Шацькземпроект" було укладено відповідний договір №1/5 від 24.01.2014 року (а.с. 8-15). Статтею 57 Закону України "Про землеустрій" визначено, що до переліку необхідних матеріалів, що повинна містити технічна документація зі складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, входить кадастрова зйомка земельної ділянки. Згідно з п. б ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Згідно з підпунктом 9 пункту 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 (надалі Інструкція), технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який долучається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2). Як убачається з п. 4.1 Інструкції, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відповідно до п. 4.2 Інструкції, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно з п. 4.3, п. 4.4 Інструкції, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації, розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Аналіз зазначених норм вказує на те, що однією із складових технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, є акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який підписується суміжними землекористувачами (землеволодільцями), та є підтвердженням відсутності спору щодо встановлення меж земельної ділянки, а також того, що власник сусідньої земельної ділянки зобов'язаний сприяти встановленню спільних твердих меж між земельними ділянками. Судом встановлено, що на виконання умов договору №1/5 від 24.01.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПП "Шацькземпроект" про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 24 січня 2014 року спеціалістом ПП "Шацькземпроект" було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS], з якого вбачається, що підписи суміжних землевласників (користувачів) [PERSON] та [PERSON] в акті відсутні (а.с. 12). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спеціаліст ПП "Шацькземпроект" встановив межі земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) за фактичним використанням земельної ділянки, яке склалося багато років тому, про яке свідчила існуюча огорожа від сусіда [PERSON] та початок огорожі (зі сторони дороги) від сусіда [PERSON] Тому суміжні із позивачем землекористувачі [PERSON] та [PERSON] безпідставно відмовили представнику позивача у погодженні таких меж земельної ділянки в натурі. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема. Допитаний в судовому засіданні як свідок керівник ПП "Шацькземпроект" [PERSON] підтвердив, що він встановив межі земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) за фактичним використанням земельної ділянки. Межа від сусіда [PERSON] встановлена по існуючій огорожі. Межа від сусіда [PERSON] встановлена шляхом проведення уявної лінії від стовпа, що розділяє огорожі [PERSON] та [PERSON] від дороги, до точки, на яку вказав представник [PERSON] Ця межа фактично проходить посередині пониззя між суміжними земельними ділянками, що має ширину приблизно один метр, та розташована на відстані приблизно 80 см від найближчого багаторічного насадження на земельній ділянці [PERSON] Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Вирішення питання стосовно земельних спорів у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства покладено відповідно до ст. 158 ЗК України на органи місцевого самоврядування. Судом встановлено, що після відмови суміжних землекористувачів у погодженні меж земельної ділянки 12 березня 2014 року позивач звернувся до постійної комісії з питань земельних відносин Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області з приводу вирішення питання про погодження меж своєї земельної ділянки. Проте комісією було відмовлено йому в погодженні меж земельної ділянки, що підтверджується відповіддю Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області від 01 .04.2014 року № В-11 та висновком засідання постійної комісії з питань земельних відносин Піщанської сільської ради " Про погодження меж земельної ділянки" від 25.03.2014 року. Відмову обгрунтовано тим, що розміри земельної ділянки в [ADDRESS], наданої [PERSON], згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не відповідають розмірам журналу №7 інвентаризації присадибних земельних ділянок від 1992 року. Однак про розташування земельної ділянки в натурі (на місцевості), з приводу чого виник спір між позивачем та суміжними землекористувачами, у висновку комісії нічого не зазначено. Представник Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області Рибін О.В. суду пояснив, що він є членом постійної комісії з питань земельних відносин сільської ради і при розгляді заяви [PERSON] про погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га по [ADDRESS] спеціаліст не залучався і розташування згідно з технічною документацією меж земельної ділянки [PERSON] членам комісії на час розгляду заяви [PERSON] відомо не було. Отже постійною комісією з питань земельних відносин Піщанської сільської ради Шацького району не встановлено обставин, що мають значення для вирішення земельного спору по суті, тому висновок комісії від 25.03.2014 року є необгрунтованим. З пояснень представника відповідача [PERSON] [PERSON] вбачається, що дійсно між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] на даний час існує огорожа, яка розмежовує ті земельні ділянки, якими на даний час фактично користуються ці суміжні землекористувачі. Крім того представник відповідача пояснила, що [PERSON] було відмовлено в погодженні межі земельної ділянки через неприязні відносини, що склалися між ними на даний час. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що від дороги зроблена ним огорожа приєднана до стовпа, встановленого [PERSON] Між їхніми земельними ділянками огорожі немає. Раніше ці земельні ділянки були розмежовані глибокою борозною, яка на даний час перетворилася в пониззя шириною більше метра, яким вони користуються спільно. Крім того відповідач пояснив, що йому невідомо, де саме проходить встановлена спеціалістом межа між його земельною ділянкою та ділянкою [PERSON], а відмовився він поставити свій підпис в акті про погодження межі тому, що колись давно фактичне користування цими ділянками було іншим, і він хоче повернутися до того порядку користування, у зв'язку з чим на даний час між ним та [PERSON] склалися неприязні відносини. Допитаний за клопотанням відповідача свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що його брат [PERSON] та [PERSON] користуються суміжними земельними ділянками, фактична межа між якими протягом часу користування змінювалася. Огорожі між земельними ділянками немає, в обох користувачів є огорожі від дороги, причому [PERSON] приєднав свою огорожу до стовпа, встановленого [PERSON] Яким є фактичне користування цими земельними ділянками на даний час, свідку невідомо. За таких обставин суд дійшов висновку, що межі земельної ділянки [PERSON] визначені спеціалістом відповідно до вимог Земельного кодексу України та Інструкції і за встановлених судом обставин відмова суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON], кожного зокрема, у погодженні меж земельної ділянки [PERSON] є необгрунтованою та безпідставною. На підставі статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статей 91, 103, 106, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved