Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами згідно експлікації приміщень технічного паспорту від 13.02.1991 року загальною площею 72,2 кв.м., житловою площею 21,3 кв.м., по [ADDRESS], що належали [PERSON], яка померла [INFO]. Позов мотивує тим, що звернувшись до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що складається з житлового будинку за вказаною адресою, після смерті матері [PERSON], по причині відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме мано. Відповідно довідки Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 23.06.2016 року за вихідним №641, згідно з записами погосподарських книг, власником домоволодіння та присадибної земельної ділянки, по [ADDRESS] до дня смерті була [PERSON]. На підставі розпорядження сільського голови Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області №12р від 11.02.2016 року в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Присадибну земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок і яка належала його матері, він оформив на себе в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.06.2016 року реєстраційний №448. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із технічного паспорту на будинок вбачається, що згідно експлікації до плану будинку, фактично його мати являлася власником житлового будинку загальною площею 72,2 кв. м.; житловою площею 21,3 кв. м. та господарськими будівлями. Будинок та інші господарські будівлі 1953 року побудови, не є аварійними та придатні до користування. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 04.07.2016 року складає 53704 гривень. Виходячи з наведеного, та відповідно до даних довідок наданих Преображенською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, [PERSON] являлася власником зазначеного житлового будинку, що не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являлася власником житлового будинку, а після її смерті, він має право на отримання спадщини за законом навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу. У своїй заяві представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 15.06.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 16.04.2012 року, просить вирішити справу за своєї відсутності та відсутності позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у своїй письмовій заяві просить суд вирішити справу за відсутності свого представника у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у справі з урахуванням положення передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі достатніх у справі доказів для вирішення спору по суті позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено та доведено, що [INFO] в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області померла [PERSON], смерть якої зареєстрована за актовим записом №125. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджено відповідним актовим записом про народження. Довідка Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 23.06.2016 року № 641 підтверджує, що згідно записів погосподарських книг, власником домоволодіння та присадибної земельної ділянки, по [ADDRESS] вказана [PERSON]. Розпорядженням сільського голови Преображенської сільської ради, Томаківського району Дніпропетровської області №12р від 11.02.2016 року в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. На присадибну земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2016 року реєстраційний №448. Приватний нотаріус Рудий М.Є. роз'яснив письмово позивачу, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не є можливим з причини відсутності відповідних документів, які підтверджують державну реєстрацію право власності на дане майно в межах ст. 182 ЦК України. Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна. Так, ч. 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації. Нерухоме майно в розумінні закону - це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення (житлові будинки, квартири, будівлі, споруди, приміщення). Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вихідним № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, за позивачем можливо визнати право власності на спадщину у виді житлового будинку з надвірними спорудами, після смерті його матері. Згідно експлікації приміщень технічного паспорту, виданого КП «Томаківське БТІ» ДОР» станом на 13.02.1991 року загальна площа будівлі становить 72,2 кв.м., житловою площею 21,3 кв.м., господарських будівель та споруд: житловий будинок «А», сарай "Б", сарай "Г", погріб "Д" по [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved