Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

позивач 25.06.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить припинити право власності [PERSON] на 11/450 та [PERSON] на 11/450 частин житлового будинку з господарськими будівлями №28 по вулиці Подвойського у м. Чернігові, виплативши кожній з відповідачів з депозиту суду по 8392 грн. 80 коп. грошової компенсації вартості належних їм часток. Позов обґрунтовано тим, що 18 листопада 2011 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 11/75 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №28 по вулиці Подвойського в м. Чернігові. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивача, подавши відповідні заяви нотаріусу. Таким чином, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.05.2013 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-703, позивач є власником 11/150 частки домоволодіння №28 по вул. Подвойського в м. Чернігові. Інші спадкоємці покійного, а саме: син позивача [PERSON] та діти спадкодавця від інших шлюбів [PERSON] та [PERSON] отримали по 11/450 часток вказаного домоволодіння. Як вбачається із технічного паспорту від 08.04.2013 року частка спадкодавця складається з двох кімнат житловою площею 10,4 кв.м. та 17,1 кв.м., які між собою є прохідними, тобто із спільним входом. Загальна площа успадкованої частки 30,7 кв.м. Інші приміщення позначені на плані цифрами 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9 є самочинно збудованими. Третій особі [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.04.2015 року встановлено порядок користування домоволодінням, виділивши йому в натурі приміщення згідно його частки у цьому домоволодінні. Третій особі [PERSON] рішенням Народного суду Деснянського району м. Чернігова у справі №2-782/83 від 09.08.1983 року встановлено порядок користування домоволодінням, виділивши їй в натурі приміщення згідно її частки у цьому домоволодінні та земельну ділянку. Позивач зазначає, що відповідачі мають місце для фактичного проживання, а третім особам вже виділені їх частки у домоволодінні, а тому враховуючи, що частки відповідачів є незначними, виділити їх в натурі не можливо, спільне користування також є неможливим, а тому з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України просить припинити право власності відповідачів на їх частки з виплатою компенсації вартості цих часток. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі та стягнути понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., витрати на судову експертизу в сумі 921 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2350 грн. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує і просить кошти за її частку у спільному майні домоволодінні №28 по вулиці Подвойського в м. Чернігові в розмірі 8392 грн. 80 коп. виплатити з депозитного рахунку суду. Таким чином, відповідач [PERSON] позов в частині, що заявлений до неї, визнала. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що визначена за висновком експерта компенсація не забезпечить можливості придбати інше житло, що погіршить житлові права [PERSON] У разі задоволення позову судові витрати просили покласти на обох відповідачів, адже визнання позову відповідачем [PERSON] не звільняє її від відшкодування судових витрат. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що 18.11.2011 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2008 року (інвентаризаційна справа аркуш 53) по якому [PERSON] отримав у спадщину 11/75 частин житлового будинку з надвірними будівлями, вказаний будинок має в цілому 62,9 кв.м. житлової площі, з надвірних будівель є сарай "Б", сарай дерев'яний "В". Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивача, подавши відповідні заяви нотаріусу. Таким чином, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.05.2013 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-703, позивач є власником 11/150 частки домоволодіння №28 по вул. Подвойського в м. Чернігові. Інші спадкоємці покійного, а саме: син позивача [PERSON] та діти спадкодавця від інших шлюбів [PERSON] та [PERSON] отримали по 11/450 часток вказаного домоволодіння (а.с.6-7) Як вбачається із технічного паспорту від 08.04.2013 року частка спадкодавця складається з двох кімнат житловою площею 10,4 кв.м. та 17,1 кв.м., які між собою є прохідними, тобто із спільним входом. Загальна площа успадкованої частки 30,7 кв.м. Інші приміщення позначені на плані цифрами 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9 є самочинно збудованими (а.с.12-13) Третій особі [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.04.2015 року встановлено порядок користування домоволодінням, виділивши йому в натурі приміщення згідно його частки у цьому домоволодінні та виділено у користування земельну ділянку за цією адресою, що відповідає частці у праві власності. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили, суд частково задовольнив позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Чернігівська міська рада, про поділ нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Виділив в натурі [PERSON] його частку у домоволодінні № 28 по вул. Подвойського в м. Чернігові, виділивши йому у власність коридор 1-1 площею 2,3 кв.м вартістю 3003 грн., веранду 1-2 площею 9,6 кв.м вартістю 12535 грн., кімнату 1-3 площею 16,5 кв.м вартістю 21278 грн., кімнату 1-4 площею 11,9 кв.м вартістю 15346 грн., коридор 1-5 площею 5,3 кв.м вартістю 6834 грн., кухню 1-6 площею 6,8 кв.м вартістю 8771 грн., ванну 1-7 площею 3,7 кв.м вартістю 4832 грн., сарай Б-1 вартістю 570 грн., всього вартістю 73169 грн. Стягнув з [PERSON] грошову компенсацію на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі по 7367 (сім тисяч триста шістдесят сім) гривень 33 копійки кожному та грошову компенсацію на користь [PERSON], [PERSON] в розмірі по 190 (сто девяносто) гривень 50 копійок кожному. Виділив у користування [PERSON] земельну ділянку по вул. Подвойського, 28 у м. Чернігові загальною площею 280 кв.м (під забудовою 92 кв.м, під садом та двором 188 кв.м), яка знаходиться в таких межах: - від умовної точки 1, яка розташована на лінії розподілу житлового будинку в умовну точку 2, яка знаходиться з тильної сторони будинку; - від точки 2, на відстані 12,58 м в умовну точку 3, яка знаходиться на межовій лінії; - від точки 3, по межовій лінії на відстані 8,47+0,40+3,06+4,54+2,02+1,67+6,49+4,46+5,41 в умовну точку 4, яка знаходиться в куті земельної ділянки; - від точки 4, на відстані 4,93+10,80 м в умовну точку 1, яка знаходиться по лінії розподілу житлового будинку. Третій особі [PERSON], яка є матірю відповідача [PERSON], рішенням Народного суду Деснянського району м. Чернігова у справі №2-782/83 від 09.08.1983 року у порядку поділу майна подружжя [PERSON] та [PERSON], встановлено порядок користування домоволодінням, виділивши їй в натурі приміщення згідно її частки у цьому домоволодінні та встановлено порядок користування земельною ділянкою (а.с.10-11) З довідки виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради №766 від 25.08.2015 року вбачається, що [PERSON] мешкає в [ADDRESS], за даною адресою зареєстрована її дочка [PERSON] (а.с.43) З паспорту відповідача [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована в [INFO] з 15.07.1998 року, тобто право користування житловим приміщенням вона мала ще до вступу у спадщину на частку після смерті батька. У судовому засіданні позивач пояснила, що фактично кожна сімя жила у своєму приміщенні у будинку, які є ізольованими квартирами із самостійним входом і відповідач ніколи не жила у частині будинку, де жила позивач з покійним чоловіком, а тому її житлові права ніяким чином не можуть бути порушені, адже вона продовжує проживати з матірю в тій частині будинку, яка їй була виділена за рішенням суду у порядку поділу майна подружжя. Вказаного факту відповідач у судовому засіданні не заперечувала, підтвердила, що вона дійсно не проживає в тій частині будинку, де живе позивач. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 24.09.2015 року фактично не заперечувала проти припинення права власності на її частку у спільному майні, проте вона не була згодна із запропонованим позивачем розміром компенсації, у звязку з чим за клопотанням позивача було призначено судову будівельно технічну експертизу для визначення вартості 11/450 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Подвойського, 28 в м. Чернігові, що належить [PERSON] Висновком експерта №50-15 від 28.01.2016 року визначена вартість 11/450 частин житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Подвойського, 28 в м. Чернігові в розмірі 23451 грн. (а.с.81-94) Вказана сума у повному обсязі внесена на депозит суду для виплати компенсації обом відповідачам, що підтверджується квитанціями №3 від 24.06.2015 року та №81 від 15.03.2016 року в загальній сумі 31843 грн. 80 коп. через ПАТ «Ощадбанк». Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 365 ЦК України, право власності особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Відповідач [PERSON] проживає та зареєстрована у [INFO] з 1998 року, тобто має право на користування вказаним житлом, фактично вона проживає у приміщенні в цьому будинку, що виділено її матері після поділу майна подружжя, а тому припинення її частки у праві власності, яка є не значною, жодним чином не погіршує житлових та майнових прав відповідача, тобто не завдасть шкоди. Вартість частки у праві власності відповідача [PERSON] визначена висновком експерта, грошові кошти в повному обсязі внесені на депозит суду, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач [PERSON] позов визнала, згодна із розміром компенсації за її частку в сумі 8392 грн. 80 коп., що підтверджується її заявою на а.с.57. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У пункті 24 постанови №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України роз"яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з"ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем [PERSON] позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію витрат на правову допомогу адвоката [PERSON], що підтверджується квитанцією №16/15 від 29.03.2016 року в розмірі 2350 грн. та калькуляцією витрат, а також витрат на судову експертизу та витрат на сплату судового збору. Витрати на правову допомогу підлягають компенсації відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України і з врахуванням вимог Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розмір цього відшкодування має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Враховуючи категорію складності справ, у звязку із задоволенням позову відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу, надану адвокатом при складанні позовної заяви 24.06.2015 року (одна година роботи -487 грн. 20 коп.), участі у судових засіданнях та при ознайомленні з матеріалами справи, що мало місце після 01.09.2015 року (загалом 3 години роботи) в розрахунку 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи (551 грн. 20 коп.), як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Також, відповідно до ст.88 ЦПК України та згідно з п.45 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з обох відповідачів на користь позивача належить стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, а витрати на оплату судової експертизи в розмірі 921 грн. 60 коп. у звязку із задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути лише з відповідача [PERSON], оскільки судова експертиза призначалася з метою визначення вартості саме її частки для виплати компенсації, оскільки відповідач [PERSON] погодилася з розміром компенсації, запропонованим позивачем при предявленні позову.

Outcome: approved