Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог вказав , що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]( далі - відповідач 1) 19.12.2006 року уклали кредитний договір DND0АЕ00006163 (далі-договір). Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу- 1 кредит у розмірі 207332,51 грн. на термін до 19.12.2011 р., а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору , погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом , за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язаннь за кредитним договором, відповідач -1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит в сумі 28733.34 долари США . У звґ2язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач- 1 станом на 19.03.2013 р. має заборгованність 25948.00 доларів США , що курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.03.2013 р. складає 207332.51 грн. , яка складається з наступного : - 11712.85 дол. США - заборгованність за кредитом ; - 6966.14 дол. США - заборгованність по процентам за користування кредитом ; - 940.80 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом ; - 6329.21 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором , а також штрафи відповідно до Договору . Розрахунок суми заборгованності додається. В порушення умов кредитного Договору відповідач -1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором DND0AE00006163 між ПАТ КБ «Приватбанк» та нижче вказаними фізичними особами було укладено: - договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] ( далі - відповідач-2) в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідача - 1. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 ,позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором. Згідно з п.6 Договору поруки , поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора потягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога , що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання , залишена без задоволення. У зв'язку з вищевикладеними обставинами позивач змушений був звернутися до суду для вирішення даного питання. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ " Приватбанк" заборгованність у розмірі 25949.00 доларів США , що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.03.2013 р. складає 207332.51 грн. за кредитним договором DND0АЕ00006163. Представник позивача в судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов повністю підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися , про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені , що підтверджується копією оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] та [PERSON] в газеті «Вісті Придніпров'я» . Суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідачів та винести заочне рішення по справі, на підставі ст. 224 ЦК України. Відповідач-2 надав суду свої письмові заперечення , в яких не погоджується з вимогами позивача щодо солідарного стягнення заборгованності за кредиитним договором. При цьому посилається на припинення строку договору поруки ( ст. 559 ЦК України ). Також посилається на ту обставину , що відповідно до Акту від 19.12.2006 р. автомобіль придбаний за кредитні кошти було забрано позивачем без правових підстав. При цьому перерахунок суми заборгованності не було зроблено. Про реалізацію даного автомобіля та про його ціну також не було повідомлено. Просить суд в позовних вимогах стосовно [PERSON] відмовити. Вивчивши матеріали справи , заяву позивача суд вважає , що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено , що між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір DND0АЕ00006163 від19.12.2006 року . Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу- 1 [PERSON] кредит у розмірі 207332,51 грн. на термін до 19.12.2011 р., а відповідач-1 відповідно зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім цього в забезпечення виконання зобов'язання за Договором DND0AE00006163 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] ( далі - відповідач-2) в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідача - 1. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5 ,позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором. У зв'язку з тим , що відповідачі ніяким чином не реагують на звернення позивача, зобов'язання за договором не виконують , позивач змушений був звернутися до суду. Суд погоджується з обгрунтуванням позивача та посиланням на норми ст. ст. 525,526,530 , 610 та 1050 ЦК України . Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до вимог ст.ст.610,554 Цивільного кодексу України , боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається , якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів, предметом спору є однорідні права та обов'язки. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України , зобов'язання повинні виконуватися належними чином і в термін , передбачений договором , одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається , боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Разом з тим, вирішуючи спір, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову . Згідно п. 1 .1 вищезазначеного кредитного договору від 19.12.2006 р. Банк зобов"язується надати " Позичальникові" кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 19.12.2006 р. по 19.12.2011 р.включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 24000 дол. США на наступні цілі : купівля автомобіля , а також 4733.34 дол. США на сплату страхових платежів ... На думку суду даний строк є строком дії договору , тобто договір укладено на 5 років. Відповідачем- 2 надано суду копію Акта прийома автомобіля позичальника [PERSON] , який допустив прострочення кредиту по кредитному договору DND0АЕ00006163 від 19.12.2006 р. З тексту даного документа вбачається , що співробітник управління безпеки по ДРУ Приватбанк Дідик Р.Ф. в присутності [PERSON] оглянув залоговий автомобіль марки Фольксваген ЛТ35 2000 р.в. , кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває у заставі в Приватбанку , згідно кредитного договору DND0АЕ00006163 від 19.12.2006 р., договору застави № DND0АЕ00006163 від 19.12.2006 р.. Застоводавцем автомобіля являється [PERSON] , який проживає [ADDRESS]. Автомобіль передається представником банка у вищевказаній комплектності. Також в даному документі зазначається , що [PERSON] передає і дручає Приватбанку передать його на реалізацію по ринковій ціні і направити виручені кошти на погашення заборгованності в разі невиконання ним зобов"язань перед Банком до 17.08.2008 р. Тобто , позивач у своєму позові про наявність договору застави суду не повідомив та приховав даний факт , що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також суд вважає , що заборгованність може бути погашеною , оскільки предмет застави - автомобіль на протязі значного часу ( з 07.08.2008 р. ) знаходиться у позивача , який має реальну можливість здійснити його реалізацію за рішенням суду , шляхом подачі позову про звернення стягнення на предмет застави ( ч. 2 ст. 590 ЦК України ). Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповід ати вимогам статті 119 ЦПК України. Відповідно до пт.пт. 5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, у позовній заяві повинні бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначені докази, шо підтверджують кожну обставину. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ст. 59 ЦПК України). Згідно зі ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїх внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. Тобто , суд погоджується з доводами відповідача-2 викладеними у письмових запереченнях та доданих до нього доказів ( договір поруки та акт прийому автомобіля ). Також суд не може погодитися із вимогами позивача про необхідність солідарного стягнення заборгованості із боржника та його поручителя. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, з матеріалів справи вбачається, що кінцевої дати виконання договору поруки не зазначено, у зв'язку з чим, порука припинилась через шість місяців після того, як настав строк виконання основного зобов'язання. Зокрема, згідно кредитного договору, кредитні кошти були надані відповідачу-1 в користування на строк до 19.12.2011 р. До суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідача-2 як поручителя, позивач звернувся у квітні 2014 р. ( дата на поштовому конверті не читається ) . Крім того , що ж стосується заявлених вимог Банку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені за порушення умов кредитного договору в сумі 6329.21 доларів США, та штрафу , то в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки системний аналіз норм матеріального права, а саме ст. 99 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 192, ч 2 ст. 198, ч.ч.1, 2 ст. 524, ч.ч.2, 3 ст. 533 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положення Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» дає підстави стверджувати, що стягнення в іноземній валюті пені та штрафних санкцій які є фінансовими санкціями за порушення умов договору не передбачено чинним законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем у даній справі не було виконано передбачених статтею 60 ЦПК України обов'язків доказування і надання доказів, в зв'язку з чим у задоволені позовних вимог слід відмовити за їх недоведенністю. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, також не підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed