Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання понад пяти років однією сімєю та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцем третьої черги. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 12 листопада 2017 року помер її чоловік - [PERSON], з яким вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з серпня 2001 року по день його смерті 12 листопада 2017 року. Право на спадкування за законом у третій черзі має дядько спадкодавця - [PERSON], а вона - у четвертій черзі. Із спадкодавцем позивач проживала однією сімєю, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Позивач постійно опікувалась [PERSON], проживаючи разом з ним за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, с. Новокрасне, вулиця Чкалова, 15, разом придбали житловий будинок, готувала йому їжу, прала речі, купувала ліки, речі, які йому були необхідні, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, встановити факт проживання понад пяти років однією сімєю із [PERSON] з вересня 2001 року по 12 листопада 2017 року та визнати право на спадкування за законом разом із спадкоємцем третьої черги разом із дядьком спадкодавця [PERSON] Ухвалою суду від 18 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Представником відповідача направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову з підстав його недоведеності. Правом подачі до суду відповіді на відзив позивач не скористалася. Позивач надала суду заяву про уточнення позову, в якій просила про встановлення факту проживання понад пяти років однією сімєю як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, с. Новокрасне, вулиця Чкалова, 15 з вересня 2001 року по 12 листопада 2017 року та визнати право на спадкування за законом разом із спадкоємцем третьої черги [PERSON] Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримала позов, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила суду, що з вересня 2001 року вона проживала із своїм чоловіком [PERSON] без реєстрації шлюбу по день його смерті 12 листопада 2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,70 га, що розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Миколаївської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. В установлений законом строк, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує родинні стосунки із спадкодавцем. В нотаріальній конторі вона дізналася про дядька померлого чоловіка [PERSON], який є спадкоємцем третьої черги спадкування, та який має намір оформити спадщину на своє імя, тим самим позбавивши її спадкового майна. Позивач також зазначила, що вона та за життя [PERSON], разом працювали по найму, позивач має дві земельні ділянки за які отримувала кошти за оренду землі, жили за спільні кошти, останній отримував пенсію розмірі 1500 грн., оскільки був інвалідом по зору. Вана готувала йому їжу, прибирала по дому, забезпечувала чоловіка одягом та взуттям, доглядала, коли той перебував у лікарні, опікувалась чоловіком протягом тривалого часу, робила ремонт у будинку, тримала господарство. При цьому зазначила, що померлий не потребував опіки, оскільки сам себе обходив. Позивач вказала, що похованням чоловіка займалася вона, тоді як відповідач надав незначну допомогу на поховання. Зазначила, що встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] з вересня 2001 року по 12 листопада 2017 року їй також необхідне для подальшого звернення до соціальних служб з метою отримання можливих пільг. На підтвердження доводів того, що разом із [PERSON] придбали житловий будинок, доказів надати не може. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги позивача та просив суд їх задовольнити, оскільки такі є законними та обґрунтованими. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив суду, що є рідним дядьком [PERSON], з яким часто бачився та спілкувався, хоча і проживає за межами Миколаївської області, оскільки приїздив до родичів, які проживають в [INFO]. Зазначив, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження заявлених вимог. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі за недоведеністю. Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер 12 листопада 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 270808 (а.с. 9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Згідно повідомлення Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 101-112) а ні [PERSON], а ні [PERSON] за період з 2001 року по теперішній час шлюб не укладали. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 8,70 га, що розташована в межах території Новокрасненської сільської ради Миколаївської області (а.с. 11). Як видно із копії спадкової справи (а.с. 52-73) [PERSON] 07 грудня 2017 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вказавши на те, що вона є співмешканкою [PERSON], інших спадкоємців померлого немає (а.с. 54). 19 квітня 2018 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач [PERSON], який вказав, що після смерті племінника [PERSON] приймає спадщину, що залишилася після його смерті. Спадкоємців померлого першої та другої черги не має (а.с. 10, 55). Державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори [PERSON] надано [PERSON] розяснення щодо неможливості видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину на майно, належне [PERSON], оскільки відсутній документ, що підтверджує родинні стосунки із спадкодавцем (а.с. 8, 64). Відповідно до копії довідки Новокрасненської сільської ради Арбузинського району від 23 січня 2018 року (а.с. 6) [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] за адресою: с. Новокрасне провулок Виноградний, 1 з 2001 року по 12 листопада 2017 року. Відповідно до копії довідки Новокрасненської сільської ради Арбузинського району від 24 листопада 2017 року (а.с. 12) [PERSON] дійсно проводила поховання [PERSON], який помер 12 листопада 2017 року, яка разом з ним проживала та вела сумісне підсобне господарство. Згідно довідки виконкому Новокрасненської сільської ради Арбузинського району від 01 грудня 2017 року (а.с. 57) [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним проживала його співмешканка [PERSON] Згідно довідки Управління соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації від 09 серпня 2018 року (а.с. 51) [PERSON] отримував державну допомогу як інвалід дитинства з 2007 року довічно. Станом на 01 листопада 2017 року розмір такої допомоги складав 1452 грн. Надані позивачем на підтвердження факту сумісного проживання з [PERSON] фотокартки (а.с. 40-41), суд не може прийняти як належні та допустимі докази даного факту, оскільки вони не містять дати таких знімків, що унеможливлює зробити беззаперечний висновок щодо факту сумісного проживання позивача з [PERSON] Разом із цим, фотокартки, на яких позивач зображена разом із [PERSON]Л, можуть підтвердити лише обставину певного перебування цих осіб у певному приміщенні станом на певну дату, як зазначила позивач, в 2002 році, а перебування вказаних осіб на урочистостях за спільним столом не свідчить про існування тривалих сімейних відносин зі спільним проживанням однією сімєю вказаними особами. Суд також не може взяти до уваги, як допустимий та належний доказ наданий позивачем на підтвердження отримання нею грошових коштів в сумі 15000 грн. за оренду належної їй земельної ділянки за 2018 рік, оскільки такий не мастить інформації про те, за що саме позивачем отримана така сума грошей. Крім цього, позивачем заявлена вимога про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] за період з вересня 2001 року по 12 листопада 2017 року. А надана нею довідка про отримання ніби то орендної плати за 2018 рік, не стосується предмету доказування. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що померлий [PERSON] був його двоюрідним братом, який дійсно з 2001 року по день смерті проживав із [PERSON] однією сімєю, як чоловік та жінка, спільно тримали господарство. Свідок часто приходив до них у гості, тому стверджував, що [PERSON] не потребував сторонньої допомоги, він працював по найму до дня смерті, сам себе забезпечував та обходив, помер коли виповнилось йому 41 рік, тяжкої хвороби та каліцтва не мав, хоча бачив на одне око, все одно працював та отримував доходи. Крім того, йому була призначена пенсія по інвалідності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та жінка з 2001 року по день смерті останнього, оскільки свідок є їх сусідом, то йому добре відомо про даний факт. Вони разом тримали господарство, разом працювали по найму. [PERSON] має дві земельні ділянки, а [PERSON] мав одну земельну ділянку, за які отримували орендну плату. Покійний отримував пенсію по інвалідності, однак міг самостійно себе забезпечити матеріально. Сторонньої допомоги він не потребував, він до дня смерті ходив на роботу, самостійно себе обходив, тяжкої хвороби не мав, калікою не був, лежачим був 1-2 дні в лікарня перед смертю. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що позивач проживала з [PERSON] близько 10-15 років, вони тримали господарство, він робив усе вдома сам, вона йому допомагала, готувала їжу. Останній отримував пенсію, він не перебував у безпорадному стані, до останніх днів ходив на роботу, стороннього догляду не потребував, матеріально сам себе забезпечував. Похованням [PERSON] займалася [PERSON] Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] близько 10-15 років, вони спільно тримали господарство. Останній отримував пенсію, працював по найму, отримував доходи. Сторонньої допомоги він не потребував, міг сам себе забезпечити, був цілком здоровою людиною. Свідок вказав, що відповідач є рідним дядьком померлого, який приходив в гості до [PERSON] та [PERSON] Статтею 3 СК України визначено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Членів сімї повязують взаємні права та обовязки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сімї. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ([PERSON])" до заяви про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтво про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки із по господарських книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і не рухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Зі змісту даної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином для встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, необхідна наявність певних умов, серед яких, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи. Які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 89, 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд,\~оцінивши наявні\~надані докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному та\~безпосередньому їх\~дослідженні,\~а також\~оцінивши їх\~з точки\~зору належності\~і допустимості,\~достатності та\~взаємозвязку,\~в межах\~заявлених вимог,\~

Outcome: partial