Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

29 січня 2015 року прокурор Снігурівського району звернувся до суду з указаним позовом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказав, що [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення спричинив [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв"язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні в Миколаївському обласному протитуберкульозному диспансері, який фінансується з бюджету Миколаївської області, розпорядником коштів є департамент фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації. Витрати на лікування склали 31510грн.19коп. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.122 КК України закрито з нереабілітуючої пістави і цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого залишено без розгляду з правом пред"явлення у порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.122 КК України закрито у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Цивільний позов прокурора на відшкодування витрат на лікування потерпілого на суму 31510грн.19 коп. залишено без розгляду (а.с.4). Згідно обвинувального акту [PERSON] обвинувачувався у тому, що 05 липня 2014 року, у с.Гуляй Городок Снігурівського району Миколаївської області, на грунті особистих неприязних відносин, двічі у ході сварок умисно наносив удар кулаком в обличчя і численні удари ногами по тулубу [PERSON] У результаті умисних протиправних потерпілому було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді перелому 8-го ребра справа, ускладненого правостороннім гемопневмотораксом. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я (а.с.4). З діагнозом правосторонній гематоракс [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру з 15.07.2014 по 21.08.2014, що складає 38 ліжко-днів. Як вбачається з приведеного розрахунку, сума витрат на лікування хворого за рахунок облтубдиспансера склала 31510грн.19коп., у тому числі 4900грн.81коп. вартості медикаментів і 26609грн.38коп. утримання (ліжко-день) (а.с.9-14). У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров"я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 3 грудня 1997 року №12, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і з відповідача пілягають стягненню у заявленому розмірі витрати на лікування [PERSON], як потерпілого від злочину. Оскільки Миколаївський обласний протитуберкульозний диспансер фінансується з державного бюджету Миколаївської області, розпорядником коштів якого є департамент фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення мають бути стягнуті з відповідача на користь департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 315грн.10коп. судового збору.

Outcome: approved