Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що між ним, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 04.07.2012 був укладений договір позики, у вигляді розписки, відповідно до умов якого позивач надав у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, у рівних долях, під 17% річних. [PERSON] розрахувався з позивачем та повернув свою частину боргу, однак [PERSON] та [PERSON], на вимогу позивача, боргу не повернули. Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, відповідно до останньої редакції заяви про збільшення позовних вимог від 21.12.2015 позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у сумі 6666 доларів США, що за курсом НБУ, становить 156 779,49 грн., відсотки за користування позикою у сумі 3930,57 доларів США, що за курсом НБУ, становить 92 444,16 грн. та суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 04.08.2015 яка занесена до журналу судового засідання від 04.08.2015 року, за власною ініціативою суду, у якості третьої особи, до розгляду вказаної справи залучено - [PERSON] Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 28.12.2015 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву на час проведення експертизи. На вирішення експерту поставлено наступне питання: Чи виконано підпис у документі під назвою «Расписка», яка починається зі слів «Я, [PERSON]» та закінчується «…под 17 (семнадцать) процентов годових. 04.07.2012 г. [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис)» від імені [PERSON] відповідачем [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) або іншою особою ? Залежно від результату - дослідженню підлягають усі три підписи, які містяться у розписці (копія розписки - а.с.5). У червні 2016 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у зв'язку з чим у справі було призначено розгляд справи у судовому засіданні. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 07.07.2017 у справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, у зв'язку з чим в судовому засіданні оголошено перерву на час проведення експертизи. На вирішення експерту поставлено наступні питання: 1, Чи виконано підпис у документі під назвою «Расписка», яка починається зі слів «Я, [PERSON]» та закінчується «…под 17 (семнадцать) процентов годових. 04.07.2012 г. [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис)» - а.с.5 копія розписки - від імені [PERSON] відповідачем [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) або іншою особою ? - від імені [PERSON] - 3-ю особою [PERSON], [INFO] або іншою особою ? 2. Чи виконано підпис у документі під назвою «Расписка», яка починається зі слів «Я, [PERSON]» та закінчується «…под 17 (семнадцать) процентов годових. 04.07.2012 г. (а.с.5 - копія розписки), залежно від результату дослідження по першому питанню, від імені [PERSON] - третьою особою [PERSON] ? У листопаді 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло повідомлення, складене Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв"язку з невиконанням клопотання експерта від 09.08.2017 про надання в розпорядження експерта оригіналу розписки від 04.07.2012, у зв'язку з чим у справі було призначено розгляд справи у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному обсязі на доводах та підставах, зазначених у позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі на тих підставах, що ним не укладався договір позики від 04.07.2012, у вигляді розписки, вважає, що позивач обмовляє його з приводу нібито отриманих коштів. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного у вигляді розписки від 04.07.2012 між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передав у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів, під 17% річних. На підтвердження дійсності намірів, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] власноручно була написана розписка. Одним із принципом цивільного судочинства є верховенство права (ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, і відповідно до вно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Предметом доказування у даному спорі є факт наявності боргових зобов'язань між сторонами та отримання грошових коштів у сумі 10 000 доларів США за договором позики від 04.07.2012 року. Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У судових засіданнях, судом було встановлено, що [PERSON] повернув позивачу [PERSON] свою частину взятого боргу. При розгляді справи було проведено судову почеркознавчу експертизу для з'ясування питання щодо підпису на розписці від 04.07.2012 власноручно [PERSON], з наданням експерту зразків почерку та підпису [PERSON] Так, відповідно до висновку експерта №1733/1734/16-32 від 09.06.2016 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було зроблено висновок про те, що підписи від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] в наданому на дослідження документі, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені [PERSON], в документі під назвою "Расписка", який починається зі слів: "Я, [PERSON]..." та закінчується: "... под 17 (семнадцать) процентов годовых. 04.07.2012 г. [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис) [PERSON] (підпис)", - виконано не відповідачем [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]), а іншою особою. Як вбачається з досліджуваної частини вищезазначеного висновку виявлені розбіжності по загальним та окремим ознакам почерку стійкі, суттєві, у своїй сукупності диференціюють почерки і дають підставу зробити категоричний висновок, що досліджувані рукописні записи, як і досліджуваний підпис виконані не [PERSON], а іншою особою. З урахуванням зазначеного висновку судової почеркознавчої експертизи, приходжу до висновку про недоведеність боргових зобов'язань між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в останні судові засідання не з"являвся, проте у судовому засіданні 21.12.2015 надавав пояснення, згідно яких визнав факт підписання ним розписки від 04.07.2012, однак проти задоволення позову заперечував, факту отримання грошових коштів не оспорював. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 3333 доларів США, що за курсом НБУ, становить 78 392,16 грн., відсотки за користування позикою у сумі 1965,28 доларів США, що за курсом НБУ, становить 46 223,38 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial