Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", третя особа [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка спричинена злочином, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. Їх син [PERSON] внаслідок отриманих травм на виробництві у ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" під час виконання посадових обов»язків, загинув. Вироком Ленінського районного суду м.Донецька від 05.02.2014 року [PERSON], яка також виконувала свої службові обов»язки на підприємстві відповідача, визнано винною у вказаній події, оскільки її необережні дії, не додержання правил безпеки, призвели до летальних наслідків. Вважають, що відповідно до вимог ст. 1172 ч.1 ЦК України саме ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" повинен відшкодувати завдану шкоду, зокрема позивачу [PERSON] витрати на спорудження надгробного пам»ятника [PERSON] у розмірі 20 308,00 грн. Разом з тим, з посиланням на вимоги ст. 1268 ч.2 ЦК України вважають, що кожному з позивачів підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача моральна шкода, яка оцінена ними у 300 000 грн. на кожного. Саме вказана сума, на їх думку, є обґрунтованою і частково може компенсувати моральні страждання, біль втрати рідної людини, єдиного сина, їх надії і підтримки у життєвих негараздах. Після смерті сина у [PERSON] значно погіршився стан здоров»я, на фоні стресу він переніс серцевий напад, вимушений був проходити тривале лікування, чотири рази проходив стаціонарне лікування у кардіологічних відділеннях, один раз в хірургічному. Просили суд врахувати вказані обставини та стягнути з відповідача на користь [PERSON] 20 308,00 грн., що витрачені на встановлення пам»ятника та моральну шкоду на користь кожного із позивачів по 300 000 грн. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги своїх довірителів підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позову. Представник відповідача Яковцевої І.К. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала, що дійсно син позивачів [PERSON] отримав смертельні травми у ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", разом з тим, вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування витрат на встановлення пам»ятника загиблому є необґрунтованими нормами закону. А також зазначила, що сума моральної шкоди суперечить принципам справедливості і розумності, тому повинна бути значно меншою, просила суд врахувати той факт, що причиною настання смерті також є вина померлого. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про слухання справи без її участі. У судовому засіданні в якості свідка опитана [PERSON], яка пояснила, що знайома з позивачами близько п»яти років, вона медична сестра родини. Останні є особами похилого віку, тому син [PERSON] був їх підтримкою, проживав разом з ними і піклувався про батьків. Постійно купував ліки, допомагав по господарству. [PERSON] та [PERSON] дуже важко переживали смерть сина, значно погіршився їх стан здоров», вони постійно під наглядом лікарів. Зазначила, що батьки зазнали великих моральних страждань, про що свідчить різке погіршення стану їх здоров»я та постійні емоційні переживання. Аналогічні пояснення у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" надавав матеріальну допомогу для лікування та поховання загиблого [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Вироком Ленінського районного суду м.Донецька від 05 лютого 2014 року було встановлено, що [PERSON] порушила правила охорони праці в металургійній промисловості, правила будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, що призвело до смертельного травмування сина позивачів [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 5-7, 8) Травми [PERSON] були завдані на виробництві - ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", під час виконання останнім та [PERSON] посадових обов»язків. Вказані обставини у судовому засіданні сторонами не оспорювалися та встановлені зазначеним вище вироком суду. Відповідно до п.1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. За правилами ст. 153 КЗпП України забезпечення безпеки умов праці на усіх підприємствах, закладах, організацій покладається на власника уповноваженого ним органу. Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов»язків. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди з ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", суд керується наступним. Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Разом з тим, відповідно до п.3 Постанови Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 45 від 03.10.2008 року «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання у разі його смерті, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Як встановлено із листа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Ленінському районі м.Донецьку №01-03/1114 від 05.05.2014 року (а.с.59), витрати на виготовлення та встановлення пам»ятника в Донецькій області встановлені у розмірі 3700 грн. (постанова правління ФССНВВ від 03.10.2008р. №45) Одноразова допомога виплачена сім»ї померлого [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON], становить 309793,80 грн., одноразова допомога батькам померлого [PERSON] та [PERSON] виплачена в розмірі 61958,76 грн. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на встановлення пам»ятника померлому [PERSON], виплачений, а тому законних підстав для стягнення суми 20 308,00 грн. з відповідача на користь позивача [PERSON] немає. Таким чином, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ", враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь моральних страждань позивачів, які втратили рідну людину, турботу і підтримку у життєвих негараздах. Внаслідок цієї життєвої трагедії [PERSON] та [PERSON] зазнали сильних моральних страждань, душевного болю. Разом з тим, суд,

Outcome: partial