Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Державне територіально-галузеве Об'єднання ''Львівська залізниця" (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до суду з позовом до Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON], [PERSON], третя особа: відділ держземагенство у Глибоцькому районі про визнання незаконним рішення Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частково в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» на км 278 + 994 перегону з правої сторони по км на відстані 16,92 м. від осі головної колії розташована земельна ділянка [PERSON], яка продана йому [PERSON] за договором купівлі-продажу від 30.12.2005 року та який отримав її у власність оскаржуваним рішенням Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області для ведення особистого господарства, в той час коли ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить від 30 м. від осі колії. Перекриття земельної ділянки [PERSON] зі смугою відведення залізниці становить від 13 м. та площею 0,0189 га. Зазначене підтверджується актом від 09.10.2013 року з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписано представниками сільської ради. На підставі договору купівлі-продажу [PERSON] оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯБ 643032 від 17.02.2006 року. Згадане вище рішення Коровійської сільської ради а відтак і укладений договір купівлі-продажу є такими, що суперечать чинному законодавству та такими, що порушують право залізниці на користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати незаконним рішення Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №32-18/2005 від 29.07.2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON], площею 0,0189 га, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.2005 ВСК №935978 та Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від сільської ради до суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять розглянути справу у відсутності їхнього представника. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Глибоцький районний відділ держземагенства в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частково в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» на км 278 + 994 перегону з правої сторони по км на відстані 16,92 м. від осі головної колії розташована земельна ділянка [PERSON], яка продана йому [PERSON] за договором купівлі-продажу від 30.12.2005 року та який отримав її у власність оскаржуваним рішенням Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області для ведення особистого господарства, в той час коли ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить від 30 м. від осі колії. Перекриття земельної ділянки [PERSON] зі смугою відведення залізниці становить від 13 м. та площею 0,0189 га. Зазначене підтверджується актом від 09.10.2013 року з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписано представниками сільської ради. На підставі договору купівлі-продажу [PERSON] оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯБ 643032 від 17.02.2006 року. Згідно «Плана границ полосы отвода участка Черновцы-Адынката», Львівської залізниці 1959 року, ширина смуги відведення на ділянці на км 278 + 994 перегону зправої сторони по ходу км становить 30 м. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(Постанова ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам частина земельної ділянки смуги відведення Залізниці була передана у власність [PERSON], де останній веде особисте господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, в той час як згідно затвердженого плану смуги відведення, відстань від залізничного полотна має становити від 30 м. Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» Чернівецька дистанція колії №3413 від 30 жовтня 2013 року про сплату земельного податку з 2011 року по 2013 рік в розмірі 147,38 гривень за земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», площею 14,0 га., на території Коровійської сільської ради, по ВП «Чернівецька дистанція колії». Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п.б ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Коровійська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці. На підставі вищезгаданого рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку, який повинен бути визнаний також недійсним. Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства. Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, при прийняті оскаржуваного рішення Коровійської сільської ради і видачі державного акту, не враховано вищенаведені норми законодавства та прийнято рішення, яке суперечить законодавству України і порушує права та інтереси залізниці, а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60,131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Враховуючи наведене, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року,

Outcome: approved