Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 20.10. 2014 року помер її батько - [PERSON]. Позивачка та її мати [PERSON] є спадкоємцями за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки [ADDRESS]. Оскільки 1/3 частки квартири належала батькові на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке не було зареєстроване в МКП "Маріупольському БТІ", нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру необхідно було зареєструвати у встановленому порядку, а тому позивачка позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті батька на частку квартири. Просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., після смерті [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання надіслала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, оскільки перебуває за межами України. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 22.03. 1995 року. Також власниками квартири є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7) Згідно технічного паспорту від 25.05. 2015 року, загальна площа квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя становить 53,1 кв.м., а житлова площа становить 26,9 кв.м. (а.с.4-5) Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 813507, виданого Приморським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 20 жовтня 2014 року. (а.с.11) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної йому на праві власності 1/3 частки квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. За свідоцтвом про народження ІI-НО № 317537, виданим відділом ЗАГС Приморського району м. Жданова, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому позивачка змінила прізвище з "Зайко" на "Дзвонік" після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО № 403595. (а.с.9,10) Як вбачається зі спадкової справи № 73/2015, заведеної після смерті [PERSON], який помер 20.10.2014 року, його донька [PERSON] у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини. (а.с.32) Крім позивача [PERSON], є ще спадкоємець за законом 1 черги дружина спадкодавця [PERSON], яка звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Крім того, в заяві, поданій до суду, остання не заперечувала та проти визнання права власності на 1/3 частку квартиру за її донькою - позивачем у даній справі. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином встановлено, що [PERSON] відповідно до положення ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, після смерті [PERSON], оскільки вона є донькою спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори від 23.09. 2015 року за № 1404/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], у звязку із відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної частки квартири спадкодавцеві. (а.с.12) Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно\~ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слід зі свідоцтва про право власності на житло, то [PERSON] належало 1/3 частка [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя на підставі приватної спільної власності Відповідно до ст.. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07. 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцем [PERSON] за життя було набуто право власності на частку спірної квартири та він володів нею за життя, а тому спадкоємець також набуває права власності на це майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за законом, після смерті батька не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових справ позивачки суд задовольняє позов в повному обсязі, а саме визнає право власності на 1/3 частку в порядку спадкування, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved