Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 1,89 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, право на яку мала мама [PERSON] - [PERSON] на підставі сертифіката серії ЛВ № 082365 , виданого Липницькою сільською радою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Липницькою сільською радою. При житті мати склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла їй. Заповіт посвідчено 26.01.2006 року Липницькою сільською радою. Зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, в тому числі і на земельну частку (пай) площею 1,89 га на підставі сертифіката серії ЛВ № 082365 , виданого 02.06.1997 року Липницькою сільською радою, який належав її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Липницькою сільською радою. Позивач стверджує, що її мати, [PERSON] спадщину після смерті своєї матері прийняла, але нотаріально не оформила. Вказує, що з приводу спадкування після смерті матері вона звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 1163/2008 і їй 22.11.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] , однак щодо спадкування земельної частки, яка належала [PERSON] , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування такої з роз`ясненням, що [PERSON] видано сертифікат старого зразка, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради № 277 від 01.02.1993 року та роз`яснено, що для спадкування необхідно подати сертифікат про право на земельну частку зразка, який затверджено постановою Кабінету Міністрів від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку». Позивач звертає увагу, що з приводу обміну сертифіката встановленого зразка вона звернулася до Жовківської РДА, однак там їй відмовлено в такому та роз`яснено, що сертифікат не може бути виданий у зв`язку із смертю спадкодавця, так як відповідно до ст. 25 ЦК України ним втрачено цивільну правоздатність та рекомендовано звертатися до суду. А тому просить захистити її право та задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в підоготове судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак із Жовківської ДНК на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що повністю покладаються на рішення суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі учасників, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копією сертифіката серії ЛВ № 082365 , виданого Липницькою сільською радою 02.06.1997 року, стверджується, що [PERSON] на підставі рішення Липницької сільської ради № 23 від 09.08.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,89 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Липницької сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 02.05.2019 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 01.04.1994 року складено відповідний актовий запис № 26 у Виконавчому комітеті Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Суд враховує, що Жовківська державна нотаріальна контора у листі № 1229/01-16 від 16.07.2019 року повідомила суд про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. В той же чс з копії довідки № 751, яка видана виконкомом Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області у травні 2019 року, вбачається, що від імені [PERSON] , померлої [INFO] , заповіт в сільській раді не посвідчувався. З матеріалів справи не вбачається жодних відомостей і про посвідчення заповіту від імені [PERSON] у нотаріуса. А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається по закону, так як заповіт від її імені не посвідчувався. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові, матері. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15.03.2019 року у справі № 444/34/19, провадження № 2/444/603/2019 з урахуванням ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 21.03.2019 року, вбачається, що встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що [PERSON] була спадкоємцем першої черги після смерті свої матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Відомостей про інших спадкоємців першої черги з матеріалів справи не вбачається. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З копії довідки № 749, яка видана виконкомом Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області у травні 2019 року, вбачається, що [PERSON] до дня смерті, [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Довідкою № 748, яка видана виконкомом Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області у травні 2019 року, стверджується, що [PERSON] проживала, була зареєстрована разом із [PERSON] , мамою, до дня її смерті, [INFO] , в [ADDRESS] та вели спільне господарство. А тому суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В той же час суд бере до уваги, що [PERSON] юридично не оформила своїх спадкових прав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Липницькою сільською радою Жовківського району Львівської області 05.09.2007 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 05.09.2007 року в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 43. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ще протягом життя, а саме 26.01.2006 року, [PERSON] склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті і на що за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений Вовк С. М., секретарем Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 1. Заповіт заповідачем не відмінений і не скасований. Чинність даного заповіту підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 16964186 від 25.10.2008 року. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.08.1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.08.1990 року у Липницькій сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 7. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвище позивача було [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.03.1971 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З копії довідки № 1957, яка видана виконкомом Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] , мамою, до дня її смерті, [INFO] в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Так як позивач проживала разом із своєю мамою на час смерті, а тому вона є такою, що прийняла спадщину після її смерті. Крім того суд враховує, що позивач не заявила про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку. А тому позивач [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] . Внаслідок подання позивачем [PERSON] заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , право на земельну частку (пай) у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області було зареєстровано спадкову справу 1163, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 16964248 від 25.10.2008 року. Крім того суд враховує, що позивач [PERSON] у травні 2019 року звернулася із додатковою заявою у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про видачу свідоцтва про право на спащину за заповітом, а саме на право на земельну частку (пай), площею 1,89 га, що знаходиться на території Липницької сільської ради. Суд бере до уваги, що позивачу [PERSON] вже видані 22.11.2008 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та право на земельну частку площею 1,36 га, що перебуває у власності ТзОВ "Хлібороб", Жовківського району Львівської області. Однак Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області листом від 29.05.2019 року № 1045/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на право на земельну частку (пай), оскільки нею не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку", тобто правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала разом із нею на час відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, не відмовилася протягом цього строку від прийняття спадщини, однак спадщини, яка складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 1,89 умовних кадастрових гектара, яке належало [PERSON] згідного сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка та яке фактично успадковане [PERSON] , не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність, а тому право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved