Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.03.2009р. в сумі 11143,99грн., вказуючи, що 18.03.2009 року відповідач надав позивачу, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви, відповідачу банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 30.11.2015р. сума заборгованості за кредитом складає 11143,99грн. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та надали заперечення. Вони не заперечували, що відповідач отримала від банку карту із сумою грошей на рахунку, якою користувалась до 2015р., та підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Однак, кредитний договір вона не укладала, оскільки банк порушив всі правила видачі кредитів, оскільки не дотримався вимог, передбачених ч. 2, 4 ст. 11 Законом України Про захист прав споживачів, п. 2.1., 3.1., 3.2., 3.4. Постанови Правління Національного Банку України від 10.05.2007р., №168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. На підставі викладеного вважають, що отримана сума не є кредитом та банк зобов'язаний повернути всі суми переплати яка відповідач здійснила. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2009р. відповідач звернулась до ЗАТ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, відповідно до якої вона отримує кредитний ліміт в сумі 1000грн. Із базовою процентною ставкою на момент підписання договору в розмірі 2,5% в місяць. При цьому вона була ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та підтвердила, що вказані Умови та Тарифи були надані їй у письмовому вигляді для ознайомлення та вона отримала повну інформацію про умови кредитування. Також вона погодилась з тим, що Анкета-заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та тарифами складає договір про надання банківських послуг. Після підписання Анкети-заяви відповідач отримала картку №5577212907938222 (а.с. 119). В судовому засіданні відповідач визнала, що дійсно 18.03.2009р. вона підписала Анкету-заяву, отримала карту та скористалась грошима. Крім того, того ж дня відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільговий період, в якій передбачена базова процентна ставка 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з щомісячним, до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашенням кредиту в розмірі 7% від заборгованості, сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафи за порушення строків платежів (а.с.200). В судовому засіданні 06.04.2016р. відповідач вказала, що зазначену довідку про умови вона не підписувала та ухвалою суду від 06.04.2016р. За клопотанням представника відповідача була призначена судово-почеркознавча експертиза, яка була доручена Миколаївському відділенню одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз, оплата за проведення експертизи покладена на відповідача. На проведення експертизи позивачем було надано оригінали Анкети-заяви від 18.03.2009р. та Довідки про умови кредитування від 18.03.2009р. У травні 2016р. від експерта надійшло клопотання про надання вільних зразків підписів відповідача та додаткових експериментальних зразків, а також рахунок за проведення експертизи. Копія вказаного клопотання та рахунок було направлено відповідачу, які вона отримала 02.06.2016р. (а.с. 208). Однак жодного зразка відповідач не надала та за проведення експертизи не сплатила. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо (відмова у сплаті витрат на проведення експертизи), суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи, що відповідач ухилилась від подання експерту необхідних документів та відмовилась від сплати витрат на проведення експертизи, суд вважає доведеним той факт, що відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільговий період. Крім того, 18.03.2010р. відповідач звернулась до ПАТ ПриватБанк та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодилась, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Також, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, зобов'язалась виконувати їх (а.с. 7). нові Умови та правила надання банківських послуг були затверджені наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256. Відповідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 вказаних Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1; 2.1.1.2.6;2.1.1.2.12 для надання послуг Банк видає клієнту картку, яка може використовуватися держателем для оплати товарів та послуг, отримання/внесення грошових коштів в банківських установах та через банкомати, для здійснення інших банківських операцій, передбачених договором. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк(шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карти (а.с. 117) згідно заяви відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту станом на день укладення договору в розмірі 1000грн. на платіжну карту "Універсальна 55 днів пільгового періоду". Поступово кредитний ліміт позивачем збільшувався та станом на 12.06.2015р. становив 5430грн. Строк дії кредитної картки до 07.2017р. В порушення п.2.1.1.5.5. Умов відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів. Відповідно до п.1.1.5.20. Умов та правил надання банківських послуг при порушені клієнтом строків платежів більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 30.11.2015р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 11143,99грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 5425,87грн., за процентами 4031,99грн., з комісії та пені 679,27грн. штрафи 500 грн. (фіксована частина)+506,86грн. (процентна складова). Наданий позивачем в якості письмового доказу відповідно до ст. 64 ЦПК України вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Дослідивши обставини справи, суд встановив, що за характером укладений [PERSON] договір від 18.03.2009 року являвся договором приєднання. Як передбачено ч.1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом також враховано, що відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що [PERSON] висловила свою згоду на укладання кредитного договору саме у вигляді заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, що підтверджується її підписом, тому посилання відповідача та її представника на недотримання вимог закону щодо письмової форми правочину є безпідставними. Крім того, із заяв, що підписана відповідачем, вбачається, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг та погодилася на вказані умови. Згідно з виписки по картковому рахунку користувалась кредитним лімітом шляхом отримання готівки та оплати послуг, товарів та отримуючи вказані кошти визнавала умови кредитного договору, питання про визнання умов договору недійсними не ставила. Останній платіж відповідачем внесено 30.06.2015 року Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Вказані положення також закріплені у п.1.1.3.2.2. та п.2.1.1.5.6. Умов та правил. В запереченнях, які надані суду під час розгляду справи [PERSON] та її представник просили визнати суму коштів, що отримала відповідач не кредитом, та зобов'язати ПАТ Приватбанк повернути всі суми переплати, що здійснила відповідач. Однак, із зустрічним позовом відповідач до суду не звернулась, хоча їй було роз'яснено таке право. Жодного розрахунку ні вона, ні її представник суду не надали. Крім того, в запереченнях відповідач посилався на правову позицію, висловлену Верховним судом України у справі №6-16цс15, однак вказана правова позиція стосується вирішення питання щодо застосування положень Умов та правил надання банківських послух щодо збільшення строку позовної давності, та не може бути застосована судом під час розгляду вказаної справи. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved