Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У квітні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до відповідача ТОВ "Бім-Буд", в якому просив стягнути з відповідача основу заборгованість за договором позики у сумі 2 000 000 грн. та відсотки у сумі 524 931,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 12.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого остання отримала грошові кошти у сумі 2 000 000 грн зі строком повернення до 31.08.2011 р., про що було складено відповідну розписку. В цей же день між [PERSON] та ТОВ "Бім-Буд" було укладено договір поруки за умовами якого ТОВ "Бім-Буд" поручився перед [PERSON] за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 12.01.2011 року. Посилаючись на невиконання до цього часу рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2012 року, яким у зв'язку із неповерненням боржником в обумовлений у договорі строк позики, вирішено стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 2 044 140 грн., просив стягнути з поручителя ТОВ "Бім-Буд" як солідарного боржника за договором позики, суму основного боргу та 10 % річних за час прострочення у поверненні позики на загальну суму 2 524 931,51 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 квітня 2014 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача та третьої особи без самостійних вимог в судовому засіданні позовні вимоги в частині основної заборгованості за договором позики у сумі 2 000 000 грн. визнав, проти вимог в частині стягнення 10 % річних у сумі 524 931,51 грн. заперечував, посилаючись на їх більший розмір ніж 3 % річних, що передбачені законом, просив вказану суму зменшити. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого остання отримала грошові кошти у сумі 2 000 000 грн для сплати повної вартості 100% частки в статутному капіталі ТОВ "Бім-Буд" гр. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу частки в статутному фонді від 14.01.2010 р. зі строком повернення позики не пізніше 31 серпня 2011 року, про що було складено відповідну розписку (а.с. 3). 12 січня 2011 року між [PERSON] та ТОВ "Бім-Буд" було укладено договір поруки за умовами якого ТОВ "Бім-Буд" зобов'язався відповідати перед [PERSON] за виконання всіх зобов'язань [PERSON], що виникли з договору позики від 12 січня 2011 року (а.с. 4). Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] виникли правовідносини з договору позики. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2012 року у справі №2-3136/12 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у сумі 2 044 140 грн. (а.с. 5-6). Також судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ "Бім-Буд" виникли правовідносини з договору поруки в забезпечення виконання [PERSON] як позичальником своїх зобовязань за договором позики від 12 січня 2011 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 4.4.1 договору поруки у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов'язань протягом п'яти років з моменту порушення боржником свого зобов'язання, а саме до 31 серпня 2016 року. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за договором позики, [PERSON], як кредитор, 05 вересня 2011 року звернувся до поручителя ТОВ "Бім-Буд" з відповідною вимогою виконати всі вимоги договором поруки від 12.01.2011 року (а.с. 21). Проте, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, у порядку та у строк передбачений п. 2.1 договору поруки, поручитель своїх зобов'язань перед позивачем як кредитором не виконав. Доказів сплати заборгованості за договором поруки, в тому числі сум нарахованих відсотків, відповідач суду не надав. Доказів наявності у поручителя заперечень згідно з приписами ст. 555 ЦК України проти сум заборгованості за договором поруки та названої вимоги, матеріали даної справи також не містять. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на необхідність зменшення нарахованих процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання до розміру 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України виходячи з таких підстав. Відповідно до договору позики від 12 січня 2011 року у випадку неповернення вчасно грошових коштів, отриманих згідно розписки [PERSON] зобовязується сплатити [PERSON] 10% річних від суми отриманої позики за кожен день допущеного прострочення у поверненні позики по день фактичного її повернення. Згідно з п.3.1 договору поруки поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання за основним договором в повному обсязі, включаючи сплату кредитору 10% річних, збитків від інфляції та будь-яких інших зобов'язань, що можуть настати внаслідок неналежного виконання основаного договору. Разом з тим, частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, згідно якої якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З викладеного можна дійти висновку, що в умовах договору позики від 12.01.2011 р. сторони на власний розсуд погодили розмір та порядок сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання на рівні 10 % річних від суми отриманої позики за кожен день допущеного прострочення, а тому правові підстави для зменшення вказаного розміру до 3% річних відсутні. Відповідно до положень ст.ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем вимог про стягнення з відповідача, як поручителя, заборгованості за договором позики від 12 січня 2011 року в розмірі 2 000 000 грн. та процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01 вересня 2011 року по 16 квітня 2014 року в розмірі 524 931 грн 51 коп. (2 000 000 грн х 10 % ч 365 днів х 958 днів). Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 3 654 грн. 00 коп.

Outcome: approved