Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом. В обґрунтування зазначає, що з метою поліпшення житлових умов шляхом обміну житлової площі згідно ордеру № 7312 від 04.08.1993 року, виданого виконавчим комітетом ради народних депутатів сімї позивача у складі 2-х осіб було надано право на заняття квартири № 4, розташованою за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд. 42. З 1993 року та по теперішній час Позивачі в ній проживають, а з 1997 року зареєстровані в ній. Не дивлячись на те, що шлюб розірваний, подружжя продовжує проживати разом у вказаній квартирі та користуватись нею. Вищевказана квартира не приватизована, належить до комунальної власності м. Кривого Рогу та обслуговується КП «Житлово-експлуатаційна організація № 8». З метою підвищення благоустрою та покращення житлових умов в період з 18.10.2008 року та по 04.09.2015 року на підставі відповідного Дозволу, Позивачами було здійснено реконструкцію житлової квартири, внаслідок чого змінились її технічні характеристики. Декларацією про готовність обєкта до експлуатації, у встановленому законом порядку квартиру після здійснення її реконструкції було введено в експлуатацію. 14 вересня 2015 року із заявою відносно приватизації використовуваної сімєю Позивача на умовах найму вищезазначеної квартири до відділу приватизації Виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради звернулась [PERSON] як квартиронаймач. Інші особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Виконкомом Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, як органом приватизації було винесено рішення про відмову в передачі у приватну власність квартири [PERSON], з підстав її попередньої участі в приватизації іншої квартири, недостатності залишків житлових чеків для приватизації даної квартири та ненадання документів, які б підтверджували законність здійснення її реконструкції. Аналогічну відповідь Виконкомом Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради було направлено на адресу [PERSON] як члена сімї квартиронаймача. Підставою для відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено прийняття позивачами участі в приватизації іншого житла. У звязку з чим Позивачі просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право на безоплатну приватизацію шляхом безоплатної передачі їм у власність по 12,4 кв.м. на кожного від загальної площі квартири № 4, розташованої за адресою : пр. Гагаріна, 42, із доплатою надлишкової загальної площі квартири розміром 39,4 кв.м. грошима; зобовязати [PERSON] комітет Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради здійснити приватизацію квартири № 4, розташованої за адресою: пр. Гагаріна, 42. В судовому засіданні Позивачі присутні не були, від представника позивачів надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, та відсутності позивачів, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Відповідача [PERSON] комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 8» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 04 серпня 1993 року [PERSON] [PERSON] комітетом ради народних депутатів видано Ордер на жиле приміщення № 7312 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 41,5 кв. м., за адресою [ADDRESS] на підставі протоколу засідання комісії по обміну житловою площею № 31 від 03.08.1993 року (а.с.9). Як вбачається з довідки, виданої Житлово-експлуатаційною організацією № 8, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1995 р.н.(а.с.10). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 4 в будинку № 42 по пр. Гагаріна в м. Кривому Розі (а.с.11-12). Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3\~статті 61 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до технічного паспорту ТОВ «Смарт Інжинірінг» від 29.12.2015 року вищевказана квартира, загальною площею 64,2 кв.м., складається з 2-х кімнат: І житловою площею. 12,4 кв.м., ІІ 17,2 кв.м., кухні 11,5 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., ванної кімнати 2,5 кв.м., коридору 10,2 кв.м., вбудованої шафи 0,7 кв.м., обладнана балконом 8.8 кв.м. (а.с.13-15). Судом встановлено, що Декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 22.01.2016 року у встановленому законом порядку спірну квартиру після здійснення її реконструкції було введено в експлуатацію (а.с.17-20). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], як квартиронаймач, звернулася із заявою до Відділу приватизації Виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі Ради про оформлення передачі в приватну власність квартири, разом із членами її сімї (а.с.25). Так, Виконкомом Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради було прийнято рішення за № 372, від 21.10.2015 року про відмову в передачі у приватну власність квартири [PERSON] з підстав її попередньої участі в приватизації іншої квартири, недостатності залишків житлових чеків для приватизації даної квартири та ненадання документів, які б підтверджували законність здійснення її реконструкції, в додатку до рішення міститься розрахунок вартості надлишкової загальної площі спірної квартири. Таке ж рішення було направлено [PERSON] (а.с.27-30). Відповідно до довідки, виданої Житлово-експлуатаційною організацією № 8 від 03 вересня 2015 року [PERSON] приймала участь в приватизації житла за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,30 кв.м., склад сімї на момент приватизації житла 4 чоловіка. (а.с.31). Відповідно до довідки, виданої Житлово-експлуатаційною організацією № 35 від 28 січня 2016 року [PERSON] приймав участь в приватизації житла за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,30 кв.м. (а.с.32). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права. Свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч.3). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб»єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Позов про визнання права як способу захисту цивільних прав, визначений статтею 16 ЦК України, подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Згідно зі ст. 9 ЖК УРСР до житлових прав громадян належить право на приватизацію квартир державного житлового фонду, житлових приміщень в гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Відповідно до вимог ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Громадяни, які мають житло на праві власності, можуть використовуватися одержані житлові чеки для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду. Положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до низ господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін..) державного житлового фонду на користь громадян України. Державним житловим фондом за нормами вказаної статті є житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. За правилами п. 17 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до вимог п. 14 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Зазначене положення відображене також у п. 15 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 "Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян". Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Продажа надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири(будинки) передаються наймачеві та членам його сімї безоплатно. Враховуючи те, що приватизувавши квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,30 кв.м., на чотирьох членів сімї, 10 кв.м. додаткові квадратні метри, які безоплатно надаються на сімю згідно ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тобто кожен Позивач по 8,6 кв.м., не в повному обсязі реалізували один раз право на безоплатну приватизацію житла, кожен з позивачів має право приватизувати ще по 12,4 кв.м. від загальної площі квартири № 4, розташованої за адресою: пр. Гагаріна, буд. № 42 у м. Кривому Розі площею 64,2 кв.м. із доплатою надлишкової загальної площі квартири розміром 39,4 кв.м. грошима з розрахунку добутку розміру такої площі на вартість 1 кв.м. Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сімя наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Згідно з п. 1 рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»(справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. В пункті 1 резолютивної частини цого ж Рішення Конституційного суду України визначено, що громадянин України вважається таким, що повністю один раз реалізував право на приватизацію житла в державному житловому фонді, якщо в його власність передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 кв.м. на сімю або у власність передано загальну площу квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги доведеними, та такими, що підлягають задоволенню, тому за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право на безоплатну приватизацію шляхом безоплатної передачі їм у власність по 12,4 кв.м. на кожного від загальної площі квартири № 4, розташованої за адресою: пр. Гагаріна, буд. 42 у м. Кривому Розі, розміром 64,2 кв.м., із доплатою надлишкової загальної площі квартири розміром 39,4 кв.м. грошима. Разом із тим, вимоги про зобов"язання [PERSON] комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради здійснити приватизацію квартири № 4, розташованої за адресою: пр. Гагаріна, буд. 42, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вважає їх передчасними. Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням [PERSON] комітету Дзержинської районної у місті ради від 21 жовтня 2015 року за № 372 "Про відмову в приватизації квартири № 4 в будинку № 42 на пр. Гагаріна 42", [PERSON] відмовлено в передачі квартири у приватну власність (а.с. 27). Вищевказане рішення не оскаржене, та не скасовано. Оскільки судом встановлено, що позивачі мають право на приватизацію, але рішення про відмову в приватизації не оскаржується, є чинним, та після визнання права на приватизацію позивачі не позбавлені права повторно звернутись до органу приватизації із заявами про приватизацію, звернення до суду із позовом про зобов"язання вчинити дії є передчасним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, а саме судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, підлягає поверненню за рахунок коштів державного бюджету. Враховуючи викладене,

Outcome: partial