Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

14.07.2015 року представник позивача звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11 979, 64 Доларів США, що за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року складає 274 094, 05 грн. за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року, також просив стягнути судові витрати. 14.07.2015 року вище вказану справу було розподілено в провадження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Попова О.Г. 27.07.2015 року провадження у справі було відкрито. 25.08.2015 року відповідач надав заперечення на позов, в яких вказав, що ним від позивача був отриманий кредит, який він повністю погасив та у нього виникла переплата 2 800,00 грн. Також [PERSON] зазначив, що позивачем не надано жодних первинних документів, які свідчили б про наявність заборгованості, так позивачем надано лише самостійно зроблений розрахунок боргу. Відповідач вказував на необхідність проведення економічної експертизи, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідач надав клопотання про призначення економічної експертизи. Ухвалою від 2508.2015 року було призначено судово-економічну експертизу у справі, провадження у справі зупинено. 25.09.2015 року було направлено експертом клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. 30.10.2015 року повторно було направлено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. 09.12.2015 року справу було повернуто до суду без виконання ухвали про проведення експертизи. 21.12.2015 року ухвалою суду було відновлено провадження у справі. 14.01.2016 року [PERSON] надав додаткові пояснення, в яких вказав, що ним було здійснено оплату експертизи, однак позивачем не надано необхідних для її проведення матеріалів. Зважаючи на вказане, відповідач просив зобов`язати позивача надати необхідні документи та повторно направити справу для проведення експертизи. 14.03.2016 року справу повторно направлено для проведення експертизи, провадження у справі зупинено. 28.04.2016 року на адресу суду надійшла справа з висновком експерта №7-3 від 19.04.2016 року, згідно якого наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №НАС0GK01270110 не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору. За результатами проведених досліджень лише на підставі регістрів бухгалтерського обліку, розрахунок заборгованості Позичальника за Договором, за виключенням розміру пені в сумі 1 100,06 дол.США, відповідає умовам Договору в сумі 10 813, 65 дол.США та 250,00 грн. Експерт не вважає за можливе вирішити друге питання судової економічної експертизи щодо документального підтвердження заборгованості [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110, оскільки в матеріалах справи відсутні розрахункові документи щодо видачі та погашення кредиту, процентів, винагород, пені за кредитним договором №НАС0GK01270110, а на відповідне клопотання експерта про надання таких документів,зазначені документи не надані. Ухвалою суду від 28.04.2016 року провадження у справі відновлено. 31.05.2016 року Банком уточнено позовні вимоги. В уточненому позові, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 10 298, 71 дол.США, яка складається з 9 345,65 дол.США - заборгованість за кредитом, 767, 46 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 185, 60 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року складає 235 634, 48 грн., а також заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 12 031, 83 грн., яка складається з штрафів відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11 781, 83 грн. -штраф (процентна складова 514, 94 дол.США за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року). А також позивач просив стягнути судові витрати. 31.05.2016 року відповідач надав клопотання, в якому просив зобов`язати позивача надати первинні бухгалтерські документи, які просив надати експерт, оскільки тільки на підставі них можливо встановити наявність чи відсутність боргу. [PERSON] просив після надання позивачем документів направити справу до тієї ж експертної установи для проведення судової економічної експертизи, а у разі ненадання Банком даних документів відмовити у задоволенні позову. 30.05.2016 року позивач надав заяву про уточнення вимог, в якій вказав, що не погоджується з висновком експерта в частині неможливості визначення нарахованої пені, оскільки зазначеними діями судовий експерт перевищив свої повноваження та прирівняв їх до повноважень суду, також зазначив про те, що висновок експерта не є обов`язковим для суду. Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача наступне:заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 10 298, 71 дол.США, яка складається з 9 345,65 дол.США - заборгованість за кредитом, 767, 46 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 185, 60 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року складає 235 634, 48 грн., а також заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 12 031, 83 грн., яка складається з штрафів відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11 781, 83 грн. -штраф (процентна складова 514, 94 дол.США за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року). А також позивач просив стягнути судові витрати. 15.06.2016 року відповідачем надано клопотання про призначення повторної судово-економічної експертизи. Ухвалою суду клопотання задоволено та повторно призначено експертизу, провадження зупинено. На підставі листа експертної установи проведення експертизи передоручено іншому експерту у зв`язку з закінчення дії свідоцтва експерта Мар`янчук В.Г . За заявою [PERSON] справу було витребувано у експерта та відновлено провадження у справі. 20.03.2017 року відповідач надав клопотання про повторне призначення експертизи, в якому виклав додаткові питання. 23.03.2017 року ухвалою суду призначено повторну судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. 24.04.2017 року експертом надано клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Відповідач надав чеки та направив їх експерту. У зв`язку з закінчення строку дії повноважень судді Попова О.Г., справу 23.10.2018 року було перерозподілено в провадження судді Каращука Т.О. 23.12.2020 року до суду було повернуто справу з висновком експерта №8-3 від 11.05.2020 року, згідно якого наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №НАС0GK01270110 , не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору, та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, та відсоткам за кредитним договором №НАС0GK01270110. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" документально підтверджується в наступних сумах: - розмір заборгованості за кредитом становить 733, 33 дол.США, - розмір заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі становить 58, 77 дол.США, -розмір заборгованості по комісії становить 185, 60 дол.США. Загальний розмір невиконаного зобов`язання за Договором становить 977, 70 дол.США, розмір несплаченої комісії становить 250, 00 грн., розмір штрафних санкцій підтверджується в сумі 48, 89 дол.США. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не підтверджується документально. 24.12.2020 року ухвалою судді було поновлено провадження у справі, прийнято цивільну справу до провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. 29.04.2021 року представник Банку надано клопотання, в якому він просив викликати у судове засідання експерта, оскільки позивач не згоден з висновком, зазначив, що в ньому допущені суттєві помилки, що робить висновок недопустимим доказом. Ухвалою суду від 29.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача через необгрунтованість необхідності його виклику та відсутність зазначень помилок в висновку експерта. Справу призначено до судового розгляду. 12.05.2021 року представником позивача надано письмові пояснення, в яких вказано, що у висновку експерта допущені суттєві помилки, а саме експерт зазначаючи про розбіжність між сумами погашення кредиту, які відображені в банківських виписках по особовим рахункам та в квитанціях про сплату заборгованості, наданих позичальником, розбить розрахунки на підставі квитанцій, хоча вказує не те, що вони не дуже чіткі та розібрати суму не завжди можливо. Так, позивач вказав, що експерт не крім не вірно зазначених дат внесення платежів, сум платежів, посилався на платежі, яких взагалі не було. Також, позивач зазначив,що експерт допустив помилки і під час визначення розміру відсотків та дат їх погашення. Враховуючи вказане, позивач стверджував, що висновок складену з істотними арифметичними помилка, а отже він є неналежним та недопустимим доказом. У судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача надано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини не явки не повідомив. Починаючи з дня повернення справи з експертизи - 23.12.2020 року та по день винесення рішення, тобто в період розгляду справи суддею Каращуком Т.О., в судове засідання сторони жодного разу не з`явилися. Представником позивача неодноразово надавалися клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, які були задоволені суддею, однак представник для участі в режимі відеоконференції так жодного разу і не з`явився, весь час надавав клопотання про відкладення розгляду. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалось. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Дослідивши всі докази в їх сукупності та окремо, враховуючи експертні висновки, зважаючи на пояснення та заперечення сторін, суд встановив наступні факти та правовідносини. Між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року(а.с.9-11, Том 1). Згідно якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 11 600, 00 дол.США на термін до 16.09.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування кредитними коштами в строк і в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно уточнених вимог, позивач вказував на наявну у [PERSON] заборгованість, а саме: заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 10 298, 71 дол.США, яка складається з 9 345,65 дол.США - заборгованість за кредитом, 767, 46 дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 185, 60 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року складає 235 634, 48 грн., а також заборгованість за кредитним договором №НАС0GK01270110 від 17.09.2007 року у розмірі 12 031, 83 грн., яка складається з штрафів відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 11 781, 83 грн. -штраф (процентна складова 514, 94 дол.США за курсом 22,88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.04.2015 року). На підтвердження суми боргу, позивачем надано розрахунок заборгованості(а.с.4-7, Том 1), який не містить ознак первинного документа у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не може вважатися належним та допустимим доказом наявності заборгованості. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. [PERSON] в свою чергу заперечував існування будь-якої заборгованості та вказував, що кредит ним було повернуто та існує переплата. У справі з метою встановлення наявності чи відсутності боргу двічі було проведено судові економічні експертизи. Так, згідно висновку експерта №7-3 від 19.04.2016 року(а.с.122-141, Том 1), наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №НАС0GK01270110 не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору. За результатами проведених досліджень лише на підставі регістрів бухгалтерського обліку, розрахунок заборгованості Позичальника за Договором, за виключенням розміру пені в сумі 1 100,06 дол.США, відповідає умовам Договору в сумі 10 813, 65 дол.США та 250,00 грн. Експерт не вважає за можливе вирішити друге питання судової економічної експертизи щодо документального підтвердження заборгованості [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110, оскільки в матеріалах справи відсутні розрахункові документи щодо видачі та погашення кредиту, процентів, винагород, пені за кредитним договором №НАС0GK01270110, а на відповідне клопотання експерта про надання таких документів,зазначені документи не надані. Представник позивача заперечував проти вищевказаного висновку та зазначав, що не погоджується з висновком експерта в частині неможливості визначення нарахованої пені, оскільки зазначеними діями судовий експерт перевищив свої повноваження та прирівняв їх до повноважень суду. Відповідач в свою чергу вказував на те, що дана експертиза була проведена без первинних бухгалтерських документів, а тому неможливо встановити наявність чи відсутність боргу. Згідно ст. 114 ЦПК України висновок експерта не може містити оцінки доказів, суджень про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи. Висновок не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має дійти самостійних висновків щодо відповідних питань. Щодо тверджень представника позивача стосовно того, що експерт перевищив свої повноваження, суд вважає їх безпідставними, оскільки експерт не прирівнював повноваження до повноважень суду, а лише провівши експертне дослідження, виклав відповіді на поставлені йому питання. Жодної оцінки доказів експертом не здійснювалось. Відповідно до висновку експерта №8-3 від 11.05.2020 року(а.с.31-66, Том 2), наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №НАС0GK01270110 , не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору, та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, та відсоткам за кредитним договором №НАС0GK01270110. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" документально підтверджується в наступних сумах: - розмір заборгованості за кредитом становить 733, 33 дол.США, - розмір заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі становить 58, 77 дол.США, -розмір заборгованості по комісії становить 185, 60 дол.США. Загальний розмір невиконаного зобов`язання за Договором становить 977, 70 дол.США, розмір несплаченої комісії становить 250, 00 грн., розмір штрафних санкцій підтверджується в сумі 48, 89 дол.США. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №НАС0GK01270110 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не підтверджується документально. Представник позивача заперечував проти вищевказаного висновку, посилаючись на те, що у висновку експерта допущені суттєві помилки, а саме експерт зазначаючи про розбіжність між сумами погашення кредиту, які відображені в банківських виписках по особовим рахункам та в квитанціях про сплату заборгованості, наданих позичальником, робить розрахунки на підставі квитанцій, хоча вказує не те, що вони не дуже чіткі та розібрати суму не завжди можливо. Вище викладене не знайшло свого підтвердження в висновку експерта, оскільки експерт дійсно зазначив, що ксерокопії чеків про сплату кредиту є не дуже чіткі, розібрати суму не завжди можливо, однак далі експерт вказує що основним джерелом для проведення розрахунку використовувалися надані виписки з особових рахунків по здійсненим операція з видачі та погашення кредиту, по нарахуванню та сплаті процентів, комісій, винагород, пені, а для дослідження відповідності складеного Банком розрахунку заборгованості умовам Договору, використовував наявну у матеріалах справи інформацію, так як інша інформація для підтвердження правильності складання Банком розрахунку заборгованості, відсутня. Далі експерт вказав, що для перевірки правильності розрахунків та підтвердження розміру заборгованості буде використана інформація, наявна в виписках по особовим рахункам та чеках. Розрахунки здійснені експертом проводились на підставі виписок та чеків, про що свідчить викладене у висновку. Зважаючи на зазначене, не зрозуміло, з чого позивач взяв, що експертом при здійсненні розрахунків використовувалися лише відомості з квитанцій. Так, позивач вказав, що експерт, крім не вірно зазначених дат внесення платежів, сум платежів, посилався на платежі, яких взагалі не було. Також, позивач зазначив, що експерт допустив помилки і під час визначення розміру відсотків та дат їх погашення. Також стверджував, що висновок складений з істотними арифметичними помилками, а отже він є неналежним та недопустимим доказом. Доказів допущення арифметичних помилок саме експертом у розрахунку, а не Банком, суду не надано. На підтвердження сум боргу та сум сплати боргу, було надано сторонами для проведення експертизи копії виписок по особовим рахунках та чеки, однак, як вбачається з висновку експерта, дані документи містять недоліки, оскільки чеки є не дуже чіткими та розбірливими, а в копіях виписок печатка Банку перекриває частину тексту. Витребувані, згідно ухвал суду, виписки по особовому рахунку, підлягають поверненню АТ КБ "ПриватБанк", а витребувані копії чеків підлягають поверненню [PERSON] з супровідними листами. Як вбачається з двох висновків експертів, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "ПриватБанк" по кредитному договору №НАС0GK01270110 не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору. До цього висновку дійшли експерт Мар`янчук В.Г. та експерт Вавілова В.В . Зважаючи на ненадання позивачем експерту оригіналів бухгалтерських документів, необхідних для проведення експертизи, з урахуванням того, що наявні розбіжності у висновках експертів та у розрахунках Банку та експерта, а також приймаючи до уваги те, що дії представника Банку свідчать про затягування розгляду справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову та для подальшого розгляду справи, оскільки справа перебуває в суді з 2015 року. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням вище викладеного, зважаючи на неможливість встановлення наявності чи відсутності заборгованості, а також неможливості визначення достовірності сум, вказаних в квитанціях, виписках та розрахунках, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Відповідач не просив стягнути з позивача витрати, пов`язані з проведенням експертиз, тому суд не стягує їх. На підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 509, 526, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed