Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» про визнання незаконним та скасування наказу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 5 січня 1982 року [PERSON] була прийнята на посаду майстра виробничого навчання Вінницького професійного училища №3. Згодом даний навчальний заклад був реорганізований в ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну». В жовтні 2012 року позивача було переведено на посаду завідувача майстернями зазначеного навчального закладу. Також [PERSON] є керівником первинної профспілкової організації працівників освіти і науки ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну». Так, в грудні 2016 року керівником даного закладу був виданий наказ «Про перевірку стану ведення плануючої і облікової документації керівників структурних підрозділів». За результатами перевірки, 30 грудня 2016 року було видано наказ № 120-вдс, яким до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Даний наказ, на думку позивача, є незаконним, оскільки відповідачем під час його прийняття було порушено порядок та механізм притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, відповідачем не було вчинено жодних дій направлених на отримання від первинної профспілкової організації згоди на притягнення[PERSON] до дисциплінарної відповідальності, прийнявши оскаржуваний у судовому порядку наказ про застосування до останьої стягнення у вигляді догани. Враховуючи вищевикладене, [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить визнати незаконним та скасувати наказ Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» від 30.12.2016 року № 120-вдс «Про застосування дисциплінарного стягнення до завідувача майстернями [PERSON]». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» [PERSON] позов не визнав та пояснив, що оспорюваний наказ був прийнятий з дотриманням норм чинного трудового законодавства. Додатково пояснив, що відповідач не звертався до первинної профспілкової організації працівників освіти і науки даного ДНЗ за отриманням згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки [PERSON] є її керівником та згоди не надала б. Просив відмовити [PERSON] в задоволенні її позову. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З записів, зроблених в трудовій книжці позивача [PERSON] (а.с. 5-6), суд вбачає, що остання: -5 січня 1982 року була прийнята на посаду майстра виробничого навчання у Вінницьке професійного училища № 3, на підставі наказу №2 від 04.01.1982 року; -10 серпня 1984 року даний навчальний заклад був реорганізований та перейменований на середнє професійно-технічне училище №15, згідно наказу № 264 від 10.08.1984 року; -12 січня 1988 року [PERSON] переведено на посаду майстра дільниці та присвоєно кваліфікацію другої категорії техніка; -25.08.1989 року, в звязку з реорганізацією СПТУ № 15 перейменовано на ПТУ №15; -01.04.1992 року позивача переведено на посаду техніка першої категорії; -01.05.1992 року переведено [PERSON] на посаду інженера; -01.03.2003 року нас виконання наказу Міністерства освіти і науки України № 756 від 27.12.2002 року ПТУ №15 реорганізовано у Вінницький професійний ліцей сфери послуг; -05.09.2006 року Вінницький професійний ліцей сфери послуг перейменовано у Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну»; -14.04.2010 року Державний професійно-технічний навчальний заклад «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» перейменовано у Державний навчальний заклад «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну»; -01.10.2012 року позивача переведено на посаду завідувача майстернями зазначеного навчального закладу, на підставі наказу № 53-к від 24.09.2012 року. Відповідно до витягу із наказу № 446 від 30.12.2016 року ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» «Про результати перевірки стану ведення плануючої і облікової документації керівників структурних підрозділів» (а.с. 8), комісією перевірявся стан ведення плануючої і облікової документації керівників структурних підрозділів, зокрема завідуючої майстернями. Так, в ході перевірки було встановлено, що завідуючою майстернями [PERSON] облікова та плануюча документація практично не ведеться. А саме, на момент перевірки були відсутні: переліки обладнання, технічні паспорти, графіки технічного обслуговування, оглядів та ремонту обладнання, машин, механізмів, графіки технічного обслуговування, оглядів та ремонту обладнання, машин, механізмів, графіки технічного обслуговування, акти обстеження готовності майстерень до навчальних занять на початок навчального року, журнал контролю проведення інструктажів з техніки безпеки. Облікова документація ведеться частково в зошитах, які не відповідають вимогам діловодства (не підписані, не пронумеровані, не прошнуровані і не скріплені підписом директора і печаткою). У журналі оглядів приміщень навчально- виробничих майстерень останній запис зроблено 09.09.2015 року. Зважаючи на вище викладене наказано за відсутність плануючої і облікової документації, формальний і не професійний підхід до виконання своїх обовязків згідно з посадовою інструкціє завідувача майстернями [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Матеріалами справи встановлено, що позивач з вищезазначеним наказом була ознайомлена 30.12.2016 року, а витяг з наказу отримала 03.01.2017 року (а.с. 10). Так, наказомДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» № 120-вдс від 30 грудня 2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до завідувача майстернями [PERSON], що оскаржується, за відсутності плануючої і облікової документації, формальний і непрофесійний підхід до виконання своїх посадових обовязків оголошено [PERSON], завідувачу майстернями, догану (а.с. 9). Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до\~ст. 149 КзпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Натомість перед застосуванням дисциплінарного стягнення до позивача у неї не були відібрані письмові пояснення, чого не заперечено в судовому засіданні представником відповідача. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст. 149 КЗпП України). З матеріалів справи вбачається, що дані вимоги були виконані відповідачем, зокрема з наказом позивач була ознайомлена того ж числа 30.12.2016 року. Разом з тим, на оскаржуваному наказі міститься відмітка позивача про те, що вона не ознайомлена з наказом від 18.03.2016 року та з доповідними та інформаційними записками теж не повідомлена. Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. З статті 1 Конвенції про захист прав представників працівників на підприємстві та можливості що їм надаються № 135, ратифікованої Законом України від 15.05.2003 року № 798-ІV, представники працівників на підприємстві користуються ефективним захистом від будь-якої дії, яка може завдати їм шкоди, включаючи звільнення, що грунтується на їхньому статусі чи на їхній діяльності як представників працівників, чи на їхньому членстві у профспілці або на їхній участі в профспілковій діяльності, в тій мірі, в якій вони діють відповідно до чинного законодавства чи колективних договорів або інших спільно погоджених умов. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки (ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»). Частиною першою ст. 246 КЗпП України передбачено, що первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Слід зазначити, що згідно протоколу №1 від 10 жовтня 2014 року установчих зборів первинної профспілкової організації ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» (а.с. 11-14), [PERSON] було прийнято у члени Профспілки у ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну», дана первинна організація увійшла до складу всеукраїнської Профспілки працівників освіти і науки, [PERSON] обрано Головою Профспілки. Отже, позивач є членом профспілки. 13 листопада 2014 року Первинна профспілкова організація ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» був внесений до Реєстру обєднань громадян, що підтверджується листом реєстраційної служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 13.11.2014 року (а.с. 16). Даний факт також підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.11.2014 року (а.с. 17). Тобто дана Первинна профспілкова організація набула статусу юридичної особи. Відповідно до Статуту профспілки працівників освіти і науки України від 2010 року, зі змінами від 10.02.2011 року, Профспілка працівників освіти і науки України всеукраїнська добровільна неприбуткова громадська організація, яка обєднує на добровільних засадах без обмеження через походження, соціальний і майновий стан, громадянство, расову та національну належність, стать, мову, політичні погляди, релігійні переконання, рід і характер занять, місце проживання осіб, які, працюють в установах і закладах, органах управління, підприємствах, організаціях галузі освіти; осіб, які навчаються у вищих або професійно-технічних навчальних закладах освіти (студентів, учнів, аспірантів, докторантів та ін.), незалежно від форм власності та видів господарювання; фізичних осіб, які займаються індивідуальною педагогічною діяльністю; осіб, які звільнилися з посад в установах і закладах освіти у звязку з виходом на пенсію або які тимчасово не працюють та які визнають цей Статут і сплачують членські внески. Статтею 5 Статуту визначено, що метою діяльності Профспілки є здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки. Первинна профспілкова організація створюється за наявності не менше 3 членів Профспілки, які працюють або навчаються, як правило, в одній установі, організації, закладі освіти (ст. 42 Статуту). Про незаконність звільнення позивача свідчить також повідомлення Голови ППО працівників освіти і науки ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» №5 від 15.05.2017 року, судом встановлено, що адміністрація Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» не зверталась до первинної профспілкової організації працівників освіти і науки даного ДНЗ за отриманням попередньої згоди на притягнення за результатами наказу №446 від 30.12.2016 року «Про результати перевірки стану ведення плануючої і облікової документації керівників структурних підрозділів» до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани завідувача майстернями [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Аналогічна норма міститься і ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, щопід час застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення, відповідач попередньою не отримав згоди виборного профспілкового органу, членом якого вона є. Даний факт також не заперечувався в судовому засіданні представником відповідача, який пояснив, що вони не зверталися до виборного профспілкового органу, оскільки позивач є головою Профспілки, тому згоди б не надала. Однак, на думку суду, це не підставою для невиконання норм чинного трудового законодавства. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що наказ директора ДНЗ «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» [PERSON] № 120-вдс від 30.12.2016 року про оголошення [PERSON] догани підлягає скасуванню як такий, що прийнятий з порушенням трудового законодавства. Слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 22.10.2014 року у справі № 6-163цс14 висловив правову позицію про наступне: відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України однією з гарантій можливості здійснення працівниками підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Статтею 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Статтею 60 ЦПК України\~встановлено, що\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] до Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну» про визнання незаконним та скасування наказу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. витрати на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved