Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON], уточнивши позовні вимоги (Т.3 а.с. 36-40), звернулася до суду з позовом, посилаючись на наступні обставини. На підставі договорів купівлі-продажу від 16.10.2003 року [PERSON] належала будівля побуту [ADDRESS]. 28.10.2005 року [PERSON] уклала кредитний договір з АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є будівля побуту [ADDRESS], про що було внесено запис до Державного реєстру іпотек. До теперішнього часу зобов'язання [PERSON] за кредитним договором не виконані. З 08.07.1992 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 16.12.2005 року між подружжям було укладено шлюбний договір, згідно умов якого визначено особливості правового режиму окремих видів майна, а саме: будівля побуту на праві особистої приватної власності належить [PERSON] В березні 2009 року [PERSON] вирішила здавати в оренду зазначене нерухоме майно. З цією метою вона передавала посереднику - [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на будівлю побуту та свій ідентифікаційним номер. В травні 2009 року [PERSON] дізналася, що 10.04.2009 року приватний нотаріус Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила договір купівлі продажу будівлі побуту, зареєстрований в реєстрі за № 853, між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та [PERSON] Проте, нотаріальне посвідчення довіреності було вчинено в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, оскільки [PERSON] при ньому присутня не була, свій паспорт нотаріусу не надавала, текст документу не підписувала. Вона не мала ніяких домовленостей ані з [PERSON], ані з [PERSON], будівлю побуту продавати не збиралася, тому вчинення зазначених правочинів не відповідало її внутрішній волі. З цієї підстави позивач за первісним позовом просить визнати недійсною довіреність, посвідчену 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 489; визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 10.04.2009 року приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 853, витребувавши у [PERSON] будівлю побуту [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, посилаючись на наступні обставини. 10.04.2009 року приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі продажу, на підставі якого [PERSON] придбала у [PERSON] за 252 222 грн будівлю побуту [ADDRESS]. При укладенні зазначеного договору від імені [PERSON] діяв [PERSON], який стверджував, що зазначене нерухоме майно є вільним для використання, нікому не відчужене, не заставлене, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває. Пізніше [PERSON] стало відомо, що будівля побуту є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань останньої за кредитним договором. Після переходу до [PERSON] права власності на будівлю побуту, [PERSON] припинила виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим ПАТ "Укрсоцбанк" пред'явлено до неї вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] та [PERSON], яким будівля побуту належала на праві спільної сумісної власності, як придбана у шлюбі, навмисно ввели [PERSON] в оману щодо зазначеної обставини, яка має істотне значення. З підстави вчинення правочину під впливом обману позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 10.04.2009 року приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 853, стягнувши солідарно з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в подвійному розмірі вартості будівлі побуту, що складає 504 444 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні [PERSON] на задоволенні позовних вимог за первісним позовом наполягала, посилаючись на доводи, викладені в уточненій позовній заяві. Зустрічний позов не визнала, посилаючись на його необґрунтованість. Пояснила, що при нотаріальному посвідченні довіреності вона присутня не була, свій паспорт нотаріусу не надавала, текст документу не підписувала. Не заперечувала, що оригінали правовстановлюючих документів на будівлю побуту знаходилися у [PERSON], який на теперішній час помер. Проте, свій паспорт вона нікому не передавала. Гроші від продажу будівлі побуту не отримувала, розписку [PERSON] не писала. Раніше вона залишала [PERSON] власноручний рукописний запис «[PERSON]» та підпис на чистих аркушах для оформлення договору електропостачання будівлі побуту. Припускає, що один з таких аркушів був використаний для фальсифікації розписки. Наміру продавати будівлю побуту вона не мала. Обставини щодо відсутності заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, їй не відомі. Визнала, що з травня 2009 року вона припинила виконувати зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, а також вчиненим щодо неї шахрайством. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримала. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом просила відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, посилаючись на їх недоведеність. На задоволенні зустрічного позову наполягав, посилаючись на доводи, викладені в зустрічній позовній заяві. Пояснив, що при вчинені спірного договору купівлі-продажу продавець - [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], запевнив [PERSON], що будівля побуту є вільною для використання, нікому не відчужена, не заставлена, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває, чим навмисно ввів покупця в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, посилаючись на їх недоведеність. Пояснив, що 28.03.2009 року [PERSON] видала [PERSON] довіреність на продаж будівлі побуту, яка була посвідчена приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] [PERSON] особисто була присутня у нотаріуса, якому пред'являла паспорт, ІПН, правовстановлюючі документи на нерухоме майно. При цьому, [PERSON] не повідомляла, що зазначене нерухоме майно перебувало в іпотеці в якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором. Після чого, в салоні автомобіля [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в рахунок майбутнього продажу будівлі побуту в розмірі 779 000 грн, про що власноручну підписала розписку. 10.04.2009 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], продав будівлю побуту [PERSON] Перешкод для вчинення зазначеного правочину встановлено не було, оскільки при посвідченні договору іпотеки заборона відчуження нерухомого майна була відсутня. [PERSON] не надано допустимих доказів на підтвердження її доводів про те, що спірну довіреність вона не підписувала. Представники приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, посилаючись на їх недоведеність. Пояснив, що 28.03.2009 року для посвідчення довіреності на продаж будівлі побуту до нотаріуса звернулася жінка, яка представилася [PERSON] Для встановлення особи вона надала паспорт громадянина України, ІПН, оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Будь-яких сумнівів щодо тотожності особи цієї жінки з особою, зображеною на фото в паспорті, не виникло. Після чого, був складений проект тексту довіреності, з яким вона ознайомилася і власноручно підписала в двох екземплярах. Підпис візуально був схожий з підписом в паспорті. [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. З наданих письмових пояснень вбачається, що 10.04.2009 року до неї звернулися [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та [PERSON] з наміром укласти договір купівлі-продажу будівлі побуту. Встановивши особи сторін, перевіривши повноваження представника [PERSON] та надані ним оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, переконавшись у відсутності заборон відчуження та обтяжень нерухомого майна про податкові застави, а також інших перешкод, правочин було вчинено (Т.1 а.с. 64, 172-173). Представник третьої особи ПАТ "Укрсоцбанк" Фірсов І.І. вважав, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу підлягають задоволенню, оскільки будівля побуту є предметом іпотеки. Обставини щодо вилучення запису з Державного реєстру іпотек на підставі повідомлення Єнакіївської філії АКБ "Укрсоцбанк", а також відсутності заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, йому не відомі. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу від 16.10.2003 року [PERSON] набула права власності на будівлю побуту [ADDRESS] (Т.1 а.с. 8-16). З 08.07.1992 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (Т.1 а.с. 19). 16.12.2005 року між подружжям було укладено шлюбний договір, згідно умов якого визначено особливості правового режиму окремих видів майна, а саме: будівля побуту [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить [PERSON].(Т.3 а.с. 96). 28.10.2005 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності на цільового використання (капітальний ремонт приміщення) грошові кошти в сумі 300 000 грн зі сплатою 18 % річних строком до 27.10.2012 року (Т.1 а.с. 20-26). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.10.2005 року між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є будівля побуту [ADDRESS], посвідчений 28.10.2005 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5005 (Т.1 а.а. 161-165). Згідно відмітки «Заборона» 28.10.2005 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладена заборона на відчуження будівлі побуту до припинення дії іпотечного договору. Проте, згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.04.2009 17:09:00 інформація про заборону відчуження будівлі побуту [ADDRESS] була відсутня (Т.1 а.с. 69). Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30.06.2011 року встановлено і визнано незаконним, що 14.08.2006 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] на підставі повідомлення Єнакіївської філії АКБ "Укрсоцбанк" було вилучено запис з Державного реєстру іпотек будівлі побуту [ADDRESS] (Т.2 а.с. 181-183). При цьому, відповідно до п. 38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, при посвідченні угод про відчуження або заставу нерухомого майна станом на 10.04.2009 року перевірялася відсутність заборони відчуження або арешту майна. Тобто державна реєстрація іпотеки не була перешкодою для продажу нерухомого майна в разі відсутності його заборони. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з травня 2009 року свої зобов'язання за кредитним договором не виконує. Ухвалою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 25.09.2009 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. Т.2 а.с. 24-28). 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 489, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах за його власним розсудом будівлю побуту [ADDRESS]. Довіреність видана на три роки з правом передоручення (Т.1 а.с. 65-66). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5 при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Так, в тексті спірної довіреності зазначені паспортні дані [PERSON], її ідентифікаційний номер, які відповідають зазначеним в оригіналах цих документів. Крім того, довіреність містить рукописний запис «[PERSON]» та підпис, який візуально схожий з підписом в паспорті [PERSON] В судовому засіданні не встановлено доказів того, що посвідчення спірної довіреності було вчинено у відсутність особи, яка зверталася до нотаріуса за вчиненням правочину, представившись [PERSON], і надавала копію, а не оригінал паспорта на ім'я «[PERSON]». Таким чином, суд приходить до висновку, що при вчиненні спірної довіреності всі вимоги щодо її укладення, посвідчення та реєстрації були дотримані. Доводи [PERSON] про порушення нотаріусом вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, є необґрунтованими. 23.06.2009 року за заявами ДОФ АКБ "Укрсоцбанк" та приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] була порушена кримінальна справа за фактом заволодіння будівлею побуту шляхом обману невстановленими особами (Т.1 а.с. 57-58, Т.2 а.с. 171-172). На теперішній час кримінальне провадження за ч.4 ст. 190 КК України, ч.1, ч.3 ст. 358 КК України перебуває в СВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, де [PERSON] визнана потерпілою. При цьому, 28.03.2009 року від імені [PERSON] була видана розписка про отримання від [PERSON] грошей в сумі 779 000 грн за будівлю побуту у будинку [ADDRESS] (Т.2 а.с. 162). 10.04.2009 року приватний нотаріус Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила договір купівлі-продажу будівлі побуту, зареєстрований в реєстрі за № 853, між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченою 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 489, та [PERSON] Продаж проведено за 252 222 грн, які представник продавця одержав від покупця до нотаріального посвідчення правочину (Т.1 а.с. 71-72). Згідно висновку почеркознавчої та технічної експертизи документів НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області № 756 від 26.11.2009 року вирішити питання про виконання рукописних записів та підпису в двох екземплярах довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та у книзі реєстрів нотаріальних дій не вбачається можливим, оскільки під час дослідження не були встановлені як співпадаючи так і відмінні ознаки. Запис «[PERSON]» і підпис від її імені в розписці про отримання 28.03.2009 року грошей від [PERSON] виконані [PERSON] (Т.2 а.с. 100-119). Згідно висновку судово-технічної експертизи документа Харківського НДІСЕ ім. засл. професора М.С. Бокаріуса № 2746 від 30.04.2010 року рукописний текст розписки, запис «[PERSON]» і підпис від її імені виконані одночасно (Т.2 а.с. 151-154). Згідно висновку додаткової судово-технічної експертизи документа Донецького НДІСЕ № 2593/03 від 27.07.2010 року рукописний текст розписки, запис «[PERSON]» і підпис від її імені виконані одним пишучім вузлом кулькової ручки (Т.2 а.с. 155-162). Згідно висновку експертизи матеріалів документів НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області № 356 (ф-х) від 10.09.2010 року текст розписки виконаний пастами кулькових ручок. Фарбувальна речовина, якою виконаний рукописний текст розписки, а також запис «[PERSON]» і підпис від її імені мають однаковий склад фарбників, що вказує на їх родову належність (Т.2 а.с. 144-150). Згідно висновку додаткової почеркознавчої та технічної експертизи документів НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області № 14 від 10.02.2010 року вирішити питання про виконання рукописних записів та підпису в двох екземплярах довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, не вбачається можливим, оскільки під час дослідження не були встановлені як співпадаючи так і відмінні ознаки (Т.2 а.с. 120-137). Згідно висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи Харківського НДІСЕ ім. засл. професора М.С. Бокаріуса № 2650 від 17.06.2010 року рукописні записи та підписи в двох екземплярах довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, виконані не [PERSON] (Т.1 а.с. 139-148). Згідно висновку додаткової почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області № 754 від 02.09.2010 року рукописні записи та підписи в двох екземплярах довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та у книзі реєстрів нотаріальних дій виконані [PERSON] (Т.3 а.с. 137-143). Згідно висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи Донецького НДІСЕ № 3717/02/3818/03 від 17.12.2013 року рукописні записи та підписи в двох екземплярах довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та у книзі реєстрів нотаріальних дій виконані однією особою - [PERSON] Ознак попередньої технічної підготовки при виконання підпису не встановлено. Суд не має сумнівів щодо обґрунтованості проведених досліджень, оскільки надані експертами висновки є повними, не суперечать матеріалам цивільної справи. Відповідно до ст. 57 ЦК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.ст. 58-59 ЦК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналіз зазначених вимог закону дає підстав вважати, що викладені висновки судових експертиз є належними та допустими доказами у цивільній справі. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] 28.03.2009 року не підписувала довіреність, якою уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах за його власним розсудом будівлю побуту, що свідчить про відсутність її волевиявлення на вчинення спірних правочинів. При цьому, суд вважає, що розписка [PERSON] від 28.03.2009 року не може свідчити про її волевиявлення на укладання договору купівлі-продажу, оскільки не містить умов передачі [PERSON] грошей в сумі 779 000 грн за будівлю побуту, тому доводи представника [PERSON] - [PERSON] є неспроможними. За таких обставин, позовні вимоги за первісним позовом ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи встановленні судом обставини вчинення довіреності, посвідченої 28.03.2009 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 489, та договору купівлі-продажу будівлі побуту [ADDRESS], посвідченого 10.04.2009 року приватним нотаріусом Старобешівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 853, суд вважає позовні вимоги за зустрічним позовом недоведеними, тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст.ст. 16, 203, 215-216, 229-230 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5,

Outcome: approved