Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Хустянської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник відповідача Буринської районної державної адміністрації Сумської області в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], який мешкав в с. Хустянка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території Хустянської сільської ради, Буринського району Сумської області, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Хустянське» розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняла його дочка - позивачка по справі [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), свідоцтвом про смерть спадкодавця, рішенням та ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), довідкою Хустянської сільської ради №305 , паспортом позивачки (а.с.5-8,15-18). Разом з тим, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений сертифікат виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON], що також вбачається з роз'яснення нотаріуса за №135/01-16 (а.с.14). Однак право останнього на вказану земельну частку ( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП - пенсіонером, відповідно до розпорядженням голови районної державної адміністрації від 11.02.1997 №48, був включений до відповідного списку і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті, що підтверджується копіями розпорядження голови РДА, державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] та доданим до нього списком громадян, членів сільськогосподарських підприємств, в тому числі пенсіонерів (а.с.9-13). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту її прав шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (пай), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії [NUMBER].

Outcome: approved