Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.04.2015 р. звернувся до Березанського районного суду з позовом до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі АТ "Райффайзен Банк Аваль") про відшкодування матеріальних збитків, мотивуючи тим, що 14.07.2006р. між ним, [PERSON], [PERSON] та Березанським відділенням Акціонерного поштово-пенсійного банку "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладеного договір іпотеки б/н реєстровий №1325 від 14.07.2006р. з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №2014/08-112/49148. 04.07.2013р. [PERSON] внесено останній платіж та погашена уся заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредиту та процентів., в зв'язку з чим відповідно до п.6.2 договору іпотеки та ст.17 Закону України "Про іпотеку", договір іпотеки припинив свою дію. В порушення вимог п.4.3 договору іпотеки, ч.9 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якими передбачено обов'язок відповідача протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки вчинити усі необхідні дії щодо звільнення предмета іпотеки від зобов'язань, відповідач свого обов'язку не виконав. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору [PERSON], за його дорученням, неодноразово звертався до відповідача з вимогами вчинити відповідні зобов'язання, а 22.12.2014р направив відповідачу письмову вимогу з цього приводу, після чого відповідач надав нотаріусу відповідний пакет документів, необхідних для реєстрації припинення іпотеки і зняття заборони, та сплатив деяку суму коштів, відмовившись від оплати нотаріальних послуг в сумі 1 тис.грн., запропонувавши зробити це [PERSON] або іпотекодавцям. Але така пропозиція була відхилена, так як ні кредитним договором, ні договором іпотеки, ні будь-якими іншими нормативними документами чи вимогами законодавства не передбачено обов'язку боржника або іпотекодавців сплачувати цю суму. Відповідач також не сплачував ці кошти, тому запис про обтяження майна так і залишався в реєстрі, що порушувало права іпотекодавців, в тому числі його права, як співвласника об'єкта іпотеки. Для відновлення цивільних прав він передав [PERSON] 1000 грн. для оплати послуг нотаріуса та отримання витягу, після чого було зареєстровано припинення іпотеки та зняття обтяжень. Якщо б відповідач належним чином виконав свої зобов'язання згідно умов договору та відповідно до норм чинного законодавства (протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки), нікому не довелось би сплачувати за послуги нотаріуса 1000 грн., оскільки на момент припинення іпотеки реєстрація припинення іпотеки та зняття заборони здійснювалася реєстраційною службою і загальна сума витрат для проведення такої реєстрації становила 342 грн., яку повинен був сплатити відповідач. Оскільки матеріальні збитки виникли з вини відповідача в результаті порушення цивільних прав позивача, посилаючись на норми ст..ст.3,15, 16, 22 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. матеріальних збитків та судові витрати. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що оскільки на оплату послуг приватного нотаріуса [PERSON] не мав коштів, він надав йому свої кошти, які [PERSON] 20.01.2015р вніс на рахунок нотаріуса. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення на позов, в якому зазначив, що обставини, на які посилається позивач, є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог п.13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №868 від 17.10.2013р., заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусу необхідні для державної реєстрації прав документи визначені Порядком, їх копії та документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з державного реєстру прав та документ про сплату державного мита. Відповідно до вимог Постанови КМУ №1204 від 21.11.2012р. "Про затвердження розміру та порядку використання плати за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та ст.3 Декрету КМУ "Про державне мито", при державній реєстрації припинення іпотеки та обтяження оформлюється 2 витяги і за кожний з них сплачується 120 грн. та 51 грн., загалом банк повинен був сплатити 342 грн. і саме вказана сума була сплачена банком двічі 26.02.2014р. та 22.12.2014р., на підтвердження чого надав копії меморіальних документів. Жодна норма чинного законодавства, у тому числі на яку посилається позивач, не передбачає покладення на банк обов'язку щодо сплати нотаріусу додатково суми у розмірі 1000 грн. Посилання відповідача на умови п.4.3 договору іпотеки від 14.07.2006р. є також необгрунтованими, оскільки відповідно до зазначених умов відповідач учинив всі необхідні дії щодо звільнення предмету іпотеки від зобов'язань, а саме: подав нотаріусу необхідний пакет документів, а також сплатив плату за надання витягів з державного реєстру прав та державне мито. [PERSON] подав письмову вимогу про припинення обтяження лише 22.12.2014р. і після цього на виконання вимог ч.9 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та вимог ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження було припинено. Як зазначив представник відповідача, оскільки чинним законодавством не передбачено сплату банком послуг нотаріуса, суму яких визначає сам нотаріус за домовленістю сторін, сплачена [PERSON] сума за нотаріальні послуги не є матеріальними збитками. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступного. Судом встановлено, що 11.07.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (далі АППБ "Аваль") та [PERSON] укладено кредитний договір №014/08-112/49148 згідно якого банком надано [PERSON] кредит на суму 40 тис.грн. строком на 84 місяці: з 11.07.2006 року по 11.07.2013 року (а.с.39-41). З метою забезпечення виконання боржником [PERSON] своїх обов'язків перед банком за даним кредитним договором, 14.07.2006р. між АППБ "Аваль" та [PERSON], [PERSON] і позивачем [PERSON] укладено договір іпотеки, який зареєстрований 18.02.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. в реєстрі за № 1325. Відповідно до умов п.1.1-1.2 договору іпотекодавці передають банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], Миколаївської області, житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 49,45 кв.м., яка є власністю іпотекодавців і належить їм на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Березанським районним органом приватизації Миколаївської області 17.12.1998р., зареєстроване Березанською філією ММБТІ 03.07.2006р. за р. №15252125. У зв'язку з посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення дії договору іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за №59 (а.с.5-6). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною 1 статті 4 Закону обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З довідки про стан кредиту за договором укладеним між АППБ «Аваль» і [PERSON] від 17.07.2006р. вбачається, що заборгованість за кредитним договором повністю погашена [PERSON] 04.07.2013р. (а.с.42). В п.4.3 вказаного договору іпотеки від 14.07.2006 року зазначено, що після виконання у повному обсязі зобов'язань за основним договором іпотекодержатель зобов'язаний здійснити усі необхідні дії щодо звільнення предмета іпотеки від зобов'язань, якими він обтяжений згідно умов договору. Згідно ч.9 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Як показав свідок [PERSON], після сплати кредиту він неодноразово звертався до співробітника Березанського відділення банку Тетяни про необхідність зняття обтяження квартири в реєстраційній службі, яка пояснила йому, що дане питання повинно вирішуватися керівництвом банку в м.Києві та м.Одесі. Оскільки питання зняття обтяження вирішене не було, в грудні 2014р він направив письмову вимогу до Березанського відділення банку про вжиття заходів щодо зняття обтяжень на квартиру, після чого банк двічі сплатив по 120 та 51 грн. Коли він звернувся до приватного нотаріуса, яка оформляла договір іпотеки, нотаріус сказала йому сплатити 1000 грн. за її послуги, про що він повідомив співробітників банку, які сплачувати за послуги нотаріуса відмовилися. Так як у нього не було грошей, він взяв у позивача 1000 грн., які по квитанції сплатив нотаріусу , після чого отримав документи про зняття заборони. Як вбачається з розпорядження Одеської ОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", винесеного 07.11.2014р., у зв'язку з погашенням усієї заборгованості, в т.ч. кредиту та процентів по кредитному договору №014/08-112/49148, укладеному 11.07.2006р. між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та припиненням зазначеного кредитного договору, а також припиненням договору іпотеки б/н, реєстровий №1325 від 14.07.2006р., начальника Березанського відділення ПАТ зобов'язано підписати та подати до приватного нотаріуса заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки, що виникла за договором іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію припинення обтяження у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, накладеної нотаріусом 14.07.2006р. за реєстровим №59 на договорі іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повідомлення про погашення боргу та припинення іпотеки та заборони, а також здійснити перерахування коштів від імені банку: державного мита за отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо виключення запису про обтяження предмета іпотеки та за отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо виключення запису про обтяження предмета іпотеки (а.с.8). 22.12.2014р. [PERSON] на адресу відповідача направлена письмова вимога про вжиття заходів щодо зняття обтяжень на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки (а.с.7). Меморіальними ордерами, наданими відповідачем підтверджено, що перерахування коштів від імені банку проведено двічі: 26.02.2014р. та 22.12.2014р., в тому числі: плата за надання витягів з ДРП на ім'я [PERSON] в сумі по 120 грн. за кожен витяг та сплата держмита в розмірі по 51 грн.. (а.с.25-32). Згідно пункту..71 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 , державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Нормами ст.74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що одержавши повідомлення установи банку про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору, нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна. Пунктом 6.2 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Пунктом 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Відповідно до вимог п.13 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Як зазначено в пунктах 63 та 73 вказаної Постанови під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку. Під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є, в тому числі: визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат( підпункти 3, 5 пункту75). Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 № 1204 «Про затвердження розміру і порядок використання плати за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надання інформації із зазначеного реєстру» (в редакції від 24.12.2014 року) розмір плати за внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно становить 51 гривню, за надання інформації з Реєстру у формі витягу - 120 гривень. Підпунктом "х" пункту 6 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за державну реєстрацію іншого речового права на нерухоме майно, обтяження права на нерухоме майно сплачується державне мито в розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 51 грн. Виходячи з наведеного, відповідачем свої зобов'язання щодо подання необхідних документів для проведення державної реєстрації прав та документів, підтверджуючих внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та сплату державного мита, виконано. Разом з тим, як показав свідок [PERSON], без оплати нотаріальних послуг в сумі 1000 грн. нотаріус відмовилася знімати заборону відчуження квартири. Оскільки банк відмовився оплачувати дані нотаріальні послуги за зняття заборони іпотеки, він вказану суму взяв в позивача та 20.01.2015р. через банк сплатив нотаріусу по квитанції 1000,00 грн., що підтверджується ксерокопією квитанції (а.с.9). Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» визначено перелік нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами. Згідно зі змінами, які були внесені до Закону 06.09.2012 року, зняття заборони з 01.01.2013 року (дата набуття чинності змін) з переліку нотаріальних дій виключено. Відповідно до ст.31 вказаного Закону приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін. Як вбачається з матеріалів справи, після сплати [PERSON] нотаріальних послуг в сумі 1000 грн., 20.01.2015 року приватним нотаріусом іпотеку та обтяження припинено, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 32450356 та обтяження № 32447731 (а.с.10-11). Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Згідно зі ст. 22 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає право на відшкодування завданих збитків. Обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору, передбачено нормами ст..611, 623 ЦК України. Зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди регулюється нормами глави 82 ЦК. Як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникають унаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента, або особи, яка заподіяла шкоду. Договором іпотеки укладеним 14.07.2006р. між АППБ "Аваль" та [PERSON], [PERSON] і позивачем [PERSON] не передбачено обов'язок банку щодо сплати витрат за надання послуг нотаріусом. В пункті 8.11 договору зазначено, що витрати із нотаріального оформлення цього договору несуть іпотекодавці (а.с.6). Обов'язок банку надати до Реєстраційної служби або нотаріуса пакет відповідних документів та квитанції про сплату державного мита за припинення іпотеки і обтяження по 51 грн. та надання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно за реєстрацію припинення іпотеки та обтяження по 120 грн, зазначено і в наданому позивачем [PERSON] «Переліку дій/документів співробітників структурних підрозділів Банку, задіяних в процесі виведення заставного майна в разі повного погашення кредиту», в примітці 1 до якого зазначено, що оплата послуг Реєстраційної служби або нотаріуса проводиться клієнтом, оскільки клієнт виступає ініціатором реєстрації припинення іпотеки/заборони (а.с.38). Таким чином, оплата [PERSON] нотаріальних послуг, яка проведена за домовленістю сторін не свідчить про неправомірність дій відповідача. Сплачена ним сума нотаріальних послуг не являється збитками в розумінні ст.22 ЦК України і не може бути компенсована йому за рахунок відповідача. Посилання позивача на порушення відповідачем норм ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" суд не приймає до уваги оскільки відповідно до ст..1 цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Крім того, відповідно до вимог закону, вимагати відшкодування збитків може тільки та особа, права або законні інтереси якої порушено. Оскільки позивачем доказів порушення його прав чи законних інтересів не надано, його позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed