Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з вказаним позовом. Зазначало, що 30 вересня 2010 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", і [PERSON] укладено кредитний договір № 253359-CRED, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 30 тис. грн., а [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконувати інші умови договору. 30 вересня 2010 року між банком і [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 липня 2010 року з [PERSON] та [PERSON] на користь банку стягнуто 38055 грн. 46 коп. заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що рішення суду не виконано, просило стягнути з відповідачів солідарно 85209 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник відповідачів у судовому засіданні пояснив, що дійсно рішення суду не виконується, однак просив відмовити у задоволенні позову, оскільки наданий представником позивача розрахунок не є належним доказом, а також просив застосувати позовну давність. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Установлено, що 30 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 30 тис. грн. строком до 20 вересня 2010 року, а [PERSON] зобов'язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 30 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. [PERSON] та [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договорами не виконують, у зв'язку із чим утворилась заборгованість 118969 грн. 52 коп. станом на 26 жовтня 2015 року, з яких 24970 грн. 87 коп. заборгованості за кредитом, 93998 грн. 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 липня 2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено: стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] 38059 грн. 46 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом 25033 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 10972 грн. 18 коп., 250 грн. штрафу (фіксована частина), 1800 грн. 26 коп. штрафу (процентна складова). Вказана заборгованість визначена станом на 28 квітня 2010 року. 118969 грн. 52 коп. - 38059 грн. 46 коп. = 80914 грн. 06 коп. саме вказану суму просив банк стягнути з відповідачів по справі, а також штрафи: 250 грн. (фіксована частина), 4045 грн. 07 коп. процентна складова. Разом із тим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] 12032 грн. 96 коп. заборгованості за кредитним договором станом на 03 липня 2012 року. Вказане рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2013 року. Ухвалюючи вказані рішення, суди виходили із того, що на користь банку з боржника та поручителя підлягає стягненню лише заборгованість за період з 29 квітня 2010 року по 03 липня 2012 року у розмірі 12032 грн. 96 коп. (штраф у сумі 1630 грн. 32 коп., тобто сума за вирахуванням вже стягнутої за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 липня 2010 року) та 10402 грн. 64 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує 32% річних. Відповідно до п.п. 5.7, 5.10 кредитного договору строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів встановлено сторонами 5 років. При порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим кредитним договором більше ніж на 120 днів, у зв'язку із чим банк змушений звернутись до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2, 4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником свого обов'язку за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі у жовтні 2012 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Таким чином, пред'явленням вказаного позову строк позовної давності перервався і почався заново п'ятирічний строк позовної давності відповідно до п. 5.7 кредитного договору. Оцінюючи відповідно до правил ст. 212 ЦПК України розрахунок заборгованості, суд виходить із такого. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постановах №6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, 6-157цс16 від 25 травня 2016 року, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, згідно зі 1046 ЦК України за договором позики одна столрона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Представник відповідачів власного розрахунку заборгованості не надав, однак визнав, що попередні рішення судів боржниками не виконуються. На виконання ухвали Яготинського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року позивачем надано виписку по руху коштів, з якої вбачається, що щоденний розмір процентів становить 41 грн. 62 коп. За таких обставин з відповідачів на користь банку слід стягнути проценти за користування кредитом за період з 04 липня 2012 року (оскільки заборгованість по 03 липня 2012 року була стягнута рішенням Яготинського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року) по 26 жовтня 2015 року (дата визначення заборгованості в позовній заяві). При цьому як визначив сам позивач у розрахунку станом на 26 жовтня 2015 року заборгованість за кредитом становить 24 970 грн. 87 коп., рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 липня 2010 року стягнуто 25 033 коп. 02 коп. заборгованості за кредитом, при цьому банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, а відтак на користь банку підлягають стягненню лише проценти за користування кредитом за період з 04 липня 2012 року по 26 жовтня 2015 року та штраф відповідно до п. 5.10 кредитного договору. Проценти за користування кредитом розраховано з розрахунку шляхом множення 41 грн. 62 коп. (проценти, вказані в розрахунку, наданому банком на виконання ухвали суду) на кількість днів прострочення 1209 (з 04 липня 2012 року по 26 жовтня 2015 року). Розмір процентів становить 50318 грн. 58 коп. Штраф (процентна складова) 5% становитиме 50318 грн. 58 коп. Х 0,05 = 2515 грн. 93 коп. Тіло кредита, на думку суду, вже було стягнуто, що підтверджується і висновком Яготинського районного суду Київської області від 27 червня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, і яким стягнуто лише проценти за користування кредитом та штраф, а відтак в частині стягнення тіла кредиту банку слід відмовити. За таких обставин позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України солідарне стягнення судового збору не передбачено. Оскільки, виходячи із ціни позову, позивач при зверненні до суду сплатив мінімальний судовий збір 1378 грн., така сума судового збору підлягає покладенню на відповідачів порівну (1378/2=689 грн.).

Outcome: partial