Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Егрес-Агро" в якій просить стягнути із відповідача на її користь 1292 гривні 56 копійок збитків, завданих самовільним використанням земельної ділянки (паю [NUMBER]) та відшкодувати їй за рахунок відповідача вартість сплачених нею судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивачка, усно доповнивши в судовому засіданні письмову заяву, вказала, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625211 має у приватній власності земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 3,27 га, з яких рілля складає 1.75 га. Земельну ділянку у вигляді ріллі площею 1.75 га вона здавала відповідачу в оренду. Письмовий варіант договору оренди від 04.01.2010 року, де вказано дію договору з 04.01.2010 року по 04.01.2013 року, вона отримала лише в грудні 2012 року. При огляді договору вона виявила, що договір сфальсифікований, оскільки на її примірнику договору був підроблений підпис. Оскільки чинного письмового договору оренди фактично не було, а відповідач не побажав укласти його на новий термін, то вона повідомила відповідача, що вважає договір нечинним, оскільки бажає із чоловіком самостійно обробляти земельну ділянку. Цю вимогу вона озвучила директору ТОВ "Агрес-Агро" Габелкову О.М. разом з чоловіком [PERSON]. Директор ТОВ "Егрес-Агро" пообіцяв повернути земельну ділянку, але в послідуючому її вимогу проігнорував і відповідач самовільно засіяв її земельну ділянку соняшником та продовжував користуватись її земельною ділянкою до вересня 2013 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертав земельну ділянку, то вона, 11.04.2013 року, звернулась до суду із позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Рішенням Куликівського районного суду від 08.05.2013 року, яке було залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.07.2013 року, позовна вимога була задоволена і земельна ділянка витребувана з незаконного володіння. Відповідач в добровільному порядку своєчасно не виконав рішення суду, в зв'язку з чим, позивачка звернулась за допомогою із відповідною заявою до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області. Лише за наполягання інспекції земельна ділянка була повернута у розпорядження позивачки. Оскільки земельна ділянка оброблялась відповідачем без належних правовстановлюючих документів і навіть після звернення до суду, то згідно розрахунку Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, розмір шкоди, заподіяної позивачу ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки складає 1292 гривні 56 копійок. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, то позивачка просить стягнути із відповідача на її користь 1292 гривні 56 копійок збитків, завданих самовільним використанням земельної ділянки, а також відшкодувати судові затрати в сумі 229 гривень 40 копійок. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, і його представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не надано суду переконливих доказів самовільного зайняття та використання земельної ділянки, що підтверджується скасуванням відповідного припису №000737 від 19.08.2013 року Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 року. Заслухавши позивачку та відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 212 ЗК України передбачена цивільна відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625211 позивачка має у приватній власності земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 3,27 га, з яких рілля складає 1.75 га. Земельну ділянку у вигляді ріллі площею 1.75 га вона здавала відповідачу в оренду за що отримувала відповідну орендну плату. Письмовий варіант договору оренди від 04.01.2010 року, де зазначено дію договору з 04.01.2010 року по 04.01.2013 року, вона отримала лише в грудні 2012 року. При огляді договору позивачка виявила, що договір сфальсифікований, оскільки на її примірнику договору був підроблений підпис. Оскільки чинного письмового договору оренди фактично не було, а відповідач не побажав укласти його на новий термін, то позивачка повідомила відповідача, що вважає договір нечинним, оскільки бажає із чоловіком самостійно обробляти земельну ділянку. Її вимога була проігнорована і відповідач самовільно засіяв її земельну ділянку соняшником та продовжував користуватись її земельною ділянкою до вересня 2013 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертав земельну ділянку, то позивачка, 11.04.2013 року, звернулась до суду із позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Рішенням Куликівського районного суду від 08.05.2013 року, яке було залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.07.2013 року, позовна вимога була задоволена і земельна ділянка витребувана від відповідача з незаконного володіння. Одночасно суд визнав недійсним договір оренди землі (паю [NUMBER]) від 04.01.2010 року, зазначивши в мотивувальній частині, що [PERSON] його не укладала. Відповідач при розгляді справи погодився, що позивач [PERSON] договору не укладала і не підписувала. Таким чином відповідач знав, що користується земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів. Із тексту рішення суду вбачається, що відповідач використовував земельну ділянку для вирощування зернових культур. Відповідач в добровільному порядку своєчасно не виконав рішення суду в зв'язку з чим позивачка звернулась за допомогою із відповідною заявою до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області. За наполягання інспекції земельна ділянка була повернута у розпорядження позивачки. Одним із заходів впливу на відповідача послугував припис №000737 від 19.08.2013 року головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобця В.П. Згідно розрахунку Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, розмір шкоди, заподіяної позивачці ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки складає 1292 гривні 56 копійок. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 року припис №000737 від 19.08.2013 року головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобця В.П. визнаний протиправним та його дія скасована. Відповідач вважає, що скасування дії припису свідчить про відсутність факту самовільного зайняття та використання земельної ділянки. Також він стверджує, що позивачкою не надано доказів, що саме її земельна ділянка і у визначених нею межах використовувалася відповідачем. Заперечення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки він не враховує, що факт самовільного зайняття і використання земельної ділянки у спірний період підтверджено рішенням Куликівського районного суду від 08.05.2013 року, а також постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.10.2013 року. Фактично припис Державною інспекцією було винесено для спонукання відповідача виконати рішення суду, який не повертав позивачці земельну ділянку навіть на підставі рішення суду. Скасування дії припису, а тим більше з формальних підстав, не скасовує рішення суду і не свідчить, що відсутній факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки. Розрахунок Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області про розмір шкоди, заподіяної позивачці ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в сумі 1292 гривні 56 копійок, в судовому порядку не скасовувався, а також не протирічить відповідній методиці і може бути покладеним судом в основу винесеного рішення. Позивач наполягає на правильності розрахунку збитків. Відповідач не оспорює розмір збитків та застосовану методику. Протирічать матеріалам справи твердження відповідача, що позивачка не надала суду достатніх доказів що саме її земельна ділянка і у визначених нею межах використовувалася відповідачем. Із матеріалів справи вбачається, що для укладення договору оренди були підготовлені схема розташування та експлікація земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду. Відповідач не оспорював меж і координат земельної ділянки в цей період, а також при виплаті орендної плати, при судовому розгляді справи і навіть при поверненні земельної ділянки власнику. Претензії виникли лише при оспорюванні припису. Суд враховує також, що предметом позову є відшкодування шкоди, а не меж земельної ділянки, а тому саме місцерозташування земельної ділянки або нечітке визначення ліній меж ділянки не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати збитки. Свідчення позивачки суд вважає достовірними, оскільки вони є логічними, послідовними і підтверджуються матеріалами справи. При викладених обставинах суд вважає, що з відповідача в примусовому порядку належить стягнути збитки, завдані самовільним використанням земельної ділянки. Судові витрати позивачки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки спір виник з його вини. На підставі викладеного,

Outcome: approved