Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позову зазначив, що 23 грудня 2008 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №8_310000005305004, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 145 400,00 гривень з розрахунку 22,00% річних за користування кредитом на строк з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2015 року. 02 грудня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Астра Банк" передає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого, ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Астра Банк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "Астра Банк" до позивача прав вимоги до боржників, до позивача переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора. Відповідно до п.2.4,2.5 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом згідно з п.1.4.1 договору здійснюється з дня надання кредиту, згідно з п.2.1 договору, до моменту повернення кредиту, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в перший робочий день після надання кредиту, згідно п.2.1 договору, до моменту погашення кредиту. Позичальник сплачує проценти щомісячно, в порядку, визначеному п.п. 2.5,2.6 цього договору. В разі прострочення строку повернення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного повернення кредиту. Погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно, до 23 числа кожного місяця протягом строку дії договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання договору. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладених договорів поруки №310000005305004/П1 та № 310000005305004/П2 від 23 грудня 2008 року між ПАТ "Астра Банк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно яких поручителі на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 8_310000005305004 від 23 грудня 2008 року. Відповідач станом на 23 жовтня 2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 63 484,72 гривень, яка складається з: тіло кредиту - 47 350,39 гривень, заборгованість по відсотках - 16 134,33 гривень, заборгованість по комісіях - 0,00 гривень. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 63 484,72 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить справу закрити, так як рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року стягнуто солідарно з нього, [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Астра Банк" в рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №31000000530500423 від 23 грудня 2008 року - 51 870,55 гривень та у рахунок повернення судових витрат 1 820 гривень, а разом 53 690,55 гривень. Крім того, ним сплачено 30 000,00 гривень на користь ПАТ "Астра Банк", що підтверджується копіями квитанцій, долученими до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовними вимогами не згідна, просить відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та свої заперечення проти позову, в яких зазначив, що 23 грудня 2008 року між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №31000000530500423, за яким вказаний позичальник отримав певні кредитні кошти. Інші відповідачі, в тому числі і він, у той же день уклали із зазначеним банком договори поруки про те, що поручаються перед банком за кредитними зобов'язаннями позичальника, передбаченими вказаним кредитним договором. Зокрема, ним із "Астра Банком" було укладено Договір поруки №310000005305004/П2 від 23 грудня 2008 року. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року, що набуло чинності, і відповідно безспірним є факт того, що у звязку із невиконанням позичальником умов договору, заборгованість за Кредитним договором була стягнута в повному обсязі і з моменту набуття чинності судовим рішенням складає 53 690,55 гривень. Зазначена сума включає всі складові зобов'язання та стягнута з позичальника та поручителів, що є відповідачами у цій справі, солідарно і достроково. Звертає увагу суду на судову практику, а саме: ухвалу ВССУ від 18 березня 2015 року у справі №6-45018св14, де зазначено, що у разі, якщо мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. 530, 631 ЦКУ). Таким чином, починаючи з 05 серпня 2012 року (дата набуття чинності рішенням Кіровського суду) строк Кредитного договору закінчився, сума заборгованості (53 690,55 грн.) встановлена судом остаточно. Слід також вважати, що саме ця дата є датою, коли настав строк повного виконання зобов'язання для позичальника та поручителів. Зазначене також кореспондується із аналізом Верховного Суду України практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України у цивільному судочинстві, тобто у кредитора немає підстав для інших нарахувань (3% річних та індекс інфляції тощо). При цьому, рішення Кіровського суду є частково виконаним в порядку виконавчого провадження ВП №34833159. Так, відповідно до постанови державного виконавця від 08 листопада 2013 року про повернення виконавчого документу стягувачу та інформації про виконавче провадження, за вказаним рішенням суду вже було стягнуто 30 000,00 гривень на користь кредитора, в тому числі виконавчий збір в сумі 5 369,05 гривень. Таким чином, починаючи з 08 листопада 2013 року загальна заборгованість (за мінусом суми стягнутого виконавчого збору)складає: 52 690,55 - (30 000,00 - 5 369,05) = 28 059, 60 грн. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», який є позивачем у цьому спорі, укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який набув чинності з моменту укладення. Враховуючи наведене вище, вбачається, що [PERSON] було передане [PERSON] право вимоги на зобов'язання номінальною ціною 28 059,60 гривень, яка є остаточною і безспірною, строк виконання якого наступив 05 серпня 2012 року. Позивач отримав право вимоги щодо зазначеного боргу саме 02 грудня 2013 року - тобто, з цього дня слід рахувати строки, протягом яких позивач може предявити позовні вимоги до позичальника та поручителів. Наведене вище дає підстави стверджувати, що розрахунки заборгованості до стягнення, предявлені позивачем в рамках позовних вимог, є неправильно обрахованими і необґрунтованими. Дійсна сума заборгованості до стягнення складає 28 059,60 грн. Але ж, оскільки (як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-56гс14), при укладанні договору уступки права вимоги старий кредитор та новий кредитор фактично змінили стягувача на стадії виконання судового рішення-незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено, позивач [PERSON] не є належним позивачем і не може пред'явити відповідачам вимоги за Кредитним договором. Крім того, станом на момент предявлення позову, його порука перед позивачем за позичальника, встановлена Договором поруки, вже є припиненою виходячи з наступного: Відповідно до правової позиції Постанови ВСУ від 19 серпня 2014 року у справі №3- 56гс14, рішення суду про стягнення заборгованості не переноситься на нового кредитора, тобто позивач не може пред'явити до виконання рішення суду, прийняте на користь старого кредитора. Таким чином, своє право на стягнення він повинен захистити шляхом пред'явлення нового позову, але з урахуванням фактів, встановлених рішенням суду, що набуло чинності. Кредитним договором встановлено строк, на який видано кредит. Договором поруки встановлено, що цей договір є забезпечувальним за кредитним договором. Розділом 4 Договору поруки встановлено, що договір поруки діє до повного виконання сторонами свого обовязку і не встановлено строку поруки. Цей строк, відповідно до ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України повинен бути встановлений роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Встановлення договором поруки умови про те, що договір діє до повного виконання сторонами свого обовязку неможливо вважати встановленням строку поруки, оскільки це суперечить ст. 252 ЦКУ. Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, у разі, якщо договором поруки не встановлено строку поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимоги до поручителя. Із зазначеного вище вбачається, що право позивача пред'явити вимогу поручителю виникло у дату набуття чинності договором купівлі-продажу прав по кредиту, а саме - 02 грудня 2013 року. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦКУ, позивач міг предявити позов до поручителів протягом шести місяців починаючи з цієї дати - тобто до 02 червня 2014 року, після чого, строк поруки спливає і оскільки цей строк є преклюзивним, і законом не передбачено можливості його поновлення, порука припиняється. Тобто, починаючи з 03 червня 2014 року його порука, встановлена Договором поруки, вже є припиненою. А банк звернувся із позовом до нього значно пізніше ніж сплив строк поруки, а саме - 21 листопада 2014 року. Зазначені правові позиції знаходять свою підтримку в п. 24 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Закон вважає предявленням вимоги до поручителя саме пред'явлення позову, а не направлення будь-яких поштових листів. Зазначена правова позиція викладена в наведеній вище постанові Пленуму ВССУ (п. 24) та в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-2875цс15. Договорами поруки всіх поручителів - відповідачів не передбаченого їх солідарного обов'язку відносно один до одного. Тобто, у разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, в яких кожен поручитель перебуває у правовідносинах із позичальником і банком, але не перебуває у правовідносинах з іншими поручителями. За таких обставин кредитор може на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника і кожного поручителя але не солідарно до всіх поручителів, оскільки поручитель, що виконав зобов'язання не має права пред'явити вимогу до інших поручителів, що не виконали зобов'язання. Тому, немає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у солідарному порядку з усіх поручителів одночасно. Зазначені правові позиції сформовані Верховним Судом України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-35цс15 та постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6- 511цс15. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Дійсно, 23 грудня 2008 року між ВАТ "Астра Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №310000005305004, що підтверджується копією кредитного договору, долученого до матеріалів справи. Згідно з умовами вказаного кредитного договору, банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 145 400,00 гривень з розрахунку 22,0% річних за користування кредитом на строк з 23 грудня 2008 року по 23 грудня 2015 року. Кредит надавався позичальнику на купівлю FORD, Mondeo, Легковий-седан-В. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат позичальник в день укладання договору уклав договір застави автомобіля FORD, Mondeo, Легковий-седан-В, договір поруки з [PERSON], договір поруки з [PERSON] 02 грудня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Астра Банк" передає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого, ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Астра Банк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "Астра Банк" до позивача прав вимоги до боржників, до позивача переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора. Відповідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Додатком до Акту приймання-передачі прав вимоги (договір купівлі-продажу прав вимоги від 02 грудня 2013 року) підтверджується, що ПАТ "Астра Банк" передав, а позивач прийняв право вимоги по кредитному договору №310000005305004 від 23 грудня 2008 року, укладеному з [PERSON] Фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання - 63 484,72 гривень. Назва поручителів: [PERSON], [PERSON] Відповідно до п.2.4,2.5 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом згідно з п.1.4.1 договору здійснюється з дня надання кредиту, згідно з п.2.1 договору, до моменту повернення кредиту, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в перший робочий день після надання кредиту, згідно п.2.1 договору, до моменту погашення кредиту. Позичальник сплачує проценти щомісячно, в порядку, визначеному п.п. 2.5,2.6 цього договору. В разі прострочення строку повернення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного повернення кредиту. Погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно, до 23 числа кожного місяця протягом строку дії договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання договору. У разі прострочення позичальником строків сплати чергового платежу, визначеного в п.2.5 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1,6.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою. Відповідно до укладених договорів поруки №310000005305004/П1 та № 310000005305004/П2 від 23 грудня 2008 року між ВАТ "Астра Банк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], поручителі [PERSON] та [PERSON] на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 310000005305004 від 23 грудня 2008 року, що підтверджується копіями договорів поруки. Згідно позовної заяви позивача, відповідач станом на 23 жовтня 2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 63 484,72 гривень, яка складається з: тіло кредиту - 47 350,39 гривень, заборгованість по відсотках - 16 134,33 гривень, заборгованість по комісіях - 0,00 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ "Дельта Банк" від 23 жовтня 2014 року та розрахунком заборгованості по вказаному кредитному договору. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення солідарно з відповідачів тіла кредиту в розмірі 47 350,39 гривень - закрито, в зв'язку з набранням законної сили рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2012 року. Копією розрахунку позивача підтверджується, що загальна сума заборгованості [PERSON] за відсотками по кредитному договору №8_310000005305004 від 23 грудня 2008 року станом на 02 грудня 2013 року становить 16 134,33 гривні, вказана сума нарахована з урахуванням несплаченого тіла кредиту в сумі 47 350,39 гривень. Копіями квитанцій, долученими до матеріалів справи, підтверджується, що [PERSON] сплатив на користь АТ "Астра Банк" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №310000005305004 від 23 грудня 2008 року, згідно рішення суду від 26 липня 2012 року,- 05 вересня 2012 року - 5 000,00 гривень, 05 листопада 2012 року - 5 000,00 гривень, 23 листопада 2012 року - 15 000,00 гривень, 15 січня 2013 року - 5 000,00 гривень, а всього - 30 000,00 гривень. Тобто, сума основного боргу відповідача зменшилася на 30 000,00 гривень, а тому, повинна була зменшитися і сума боргу за відсотками, які повинні були бути нараховані позивачем з урахуванням часткового погашення відповідачем основної суми боргу. Однак, позивач новий розрахунок суми боргу за відсотками суду не надав, зазначивши, що не враховував сплату відповідачем [PERSON] в рахунок погашення боргу за вказаним кредитним договором суму 30 000,00 гривень, оскільки в них відсутні зазначені квитанції. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій, позивач, в силу ст. 10 ЦПК України, зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обгрунтованості позовної вимоги про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по сплаті відсотків в сумі 16 134,33 гривні, не зараховано в суму основного боргу 30 000,00 гривень, які сплачені відповідачем [PERSON], суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК україни, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed