Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпро звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, а [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпро, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання кредитного договору від 30.09.2008 року та договору іпотеки від 01.10.2008 року недійсними. Обгрунтовуючи позовні вимоги, Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпро посилається на те, що 30 вересня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпро та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору, банк зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 11642,22 доларів США терміном до 30 вересня 2018 року. 01 жовтня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 98.50 кв.м., житлова площа 51.90 кв.м, який знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] від 11 серпня 2008 року. Відповідач не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року та не виконав зобов»язання за вказаним договором, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 24травня 2016 року в розмірі 8537, 21 доларів США, що за курсом 25,12 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 24 травня 2016 року складає 214454, 77 грн.. Обґрунтовуючи свою зустрічну позовну заяву позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що згідно кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, позивач надав йому у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 11642,22 доларів США із строком поверненя 30 вересня 2018 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,64% річних від суми зарезервованих ресурсів. Перед укладенням оспорюваного кредитного договору, працівники Городищенського відділення Черкаського Головного Регіонального Управління Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», інформацію зазначену в п.п.2.1-2.3 «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, а саме: Банки зобов»язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту; надати інформацію про платежі споживача, які зазначені в п.2.1 надається з обов»язковим зазначенням бази їх розрахунку; ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого дятимуть такі умови, та з порядком інформуванням споживача про їх зміну, як таку, не надали і відповідно вбачає в цьому порушення його прав та підстави для визнання кредитного договору, іпотечного договору недійсними. 12 жовтня 2016 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпро про визнання кредитного договору від 30.09.2008 року та договору іпотеки від 01.10.2008 року недійсними в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON], яка є колишньою дружиною [PERSON](а.с.78). 12 жовтня 2016 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області первісний та зустрічний позови об»єднані в одне провадження(а.с.76). В судовому засіданні представник позивача-відповідача позовні вимоги за первісним позовом підтримав, посилаючись на обґрунтування викладене в позовній заяві та повідомив, що, згідно кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, позивач зобов»язався видати відповідачу кредит в розмірі 11642,20 доларів США на термін до 29 вересня 2018 року. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором, був укладений договір іпотеки від 01 жовтня 2008 року. Відповідач покладені на себе обов»язки належним чином не виконав, чим допустив прострочену заборгованість. Стосовно посилання відповідача щодо не надання попередньої інформації про сукупну вартість кредиту відповідно до «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, Банком, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов»язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією. За наведених підстав просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON], позов не визнали, підтримали зустрічний позов, мотивуючи тим, що згідно «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши наступне: найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, мету, для якої кредит може бути використаний, форми та види його забезпечення, необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо), переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб-страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо), варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливості та умови дострокового повернення кредиту; інші умови, передбачені законодавством. Інформація про платежі споживача, надається з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). У разі, якщо окремі умови кредитування діятимуть протягом не всього строку користування кредитом, банки мають обов'язково ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого діятимуть такі умови, та з порядком інформування споживача про їх зміну. Вказали, що причиною заборгованості по сплаті кредиту є складне матеріальне становище, оскільки відповідач-позивач є не працюючим, має інвалідність 2 групи, основним джерелом доходу є пенсія, а тому зазначені обставини унеможливлюють своєчасне внесення коштів на рахунок. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибула, участь в судовому засіданні взяв її представник [PERSON], який пояснив, що відпозивач-позивач є її чоловіком, який 30 вересня 2008 року уклав кредитний договір з позивачем-відповідачем для отримання коштів, з метою придбання будинку та тривалий час кредитні зобов»язування виконував, чрму утворилася заборгованість їй не відомо. На даний час разом не проживають. Самостійних вимог щодо предмета спору не має. Суд, вислухавши думки сторін, відсутність належним чином повідомленої про час та місце судового засідання третьої особи, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову в силу наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов'язковою. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кудла проти Польщі». У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Відповідно до правил ст.214 ЦПК України обов'язком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Предметом вимоги позивача за первісним позовом є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Предметом вимоги позивача за зустрічним позовом є порушення відповідачем у справі вимог «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, та Закону України «Про захист прав споживачів». Правові відносини, які склалися між сторонами, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів». Із наданих суду сторонами доказів вбачається наступне. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 17 липня 2009 року змінено найменування позивача на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.15). Між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ та відповідачем-позивачем [PERSON] 30 вересня 2008 року укладено кредитний договір №CSR0GA0000000154 (а.с.10-12), згідно якого позивач-відповідач зобов»язувався надати відповідачу-позивачу [PERSON] кредит в розмірі 11642, 22 доларів США, з терміном дії договору до 30 вересня 2018 року. Отримання коштів відповідачем-позивачем [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки №154 від 02 жовтня 2008 року, підписаною ним особисто (а.с.7). Відповідач-позивач, відповідно до умов договору, зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, що і не заперечив відповідач-позивач. Під час розгляду справи, у судовому засіданні було досліджено оригінал кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, в якому свій підпис відповідач-позивач не заперечив. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року: вартість нерухомості становить 15000 доларів США; початковий внесок - 5000 доларів США; кредит погашається щомісячно рівними платежами в розмірі 207,86 доларів США; сума процентів та винагород 14521,18 грн.; реальна процентна ставка - 21; термін кредиту - 10 років (а.с.8-9). Відповідач-позивач зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 24 травня 2016 року має заборгованість в розмірі 8537, 21 доларів США, що за курсом 25,12 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 24 травня 2016 року (а.с.16), складає 214454, 77 грн. (а.с.17-20). 01 жовтня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - будинок загальною площею 98.50 кв.м., житлова площа 51.90 кв.м, який знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Вказаний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Панасенко О.Р. (а.с.52). Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області №2490/02 від11 липня 2016 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Городищенському районі Черкаської області, як пенсіонер по інвалідності, внаслідок загального захворювання, пенсію отримує з 31 січня 2008 року, як інвалід 3 групи в розмірі 940 грн. 04 коп., а з 13 липня 2015 року, як інвалід 2 групи, в розмірі 2333 грн. 51 коп. (а.с.53). В судовому засіданні встановлено наступне. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, надавши позичальнику [PERSON] обумовлені в договорі кошти. За умовами кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, а саме п.п.1.1.,1.2,1.3 Банк зобов»язувався надати позичальникові кредитні кошти, щляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений в п.8.1 Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 Договору. Кредит надається в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Забезпечення виконання позичальником зобов»язань за даним Договором зазначено в п.3 змінної частини Договору, а також всі інші види іпотеки, поруки, надані Банку з метою забезпечення зобов»язань за даним Договором. У випадку оформлення кредиту під заставу житла, відповідно до п.2.1.3 Договору, позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п.п.2.2.7 Договору, де вказано, що позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п.8.3 Договору, договори іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки для забезпечення виконання зобов»язань за Договором. Позичальник доручає Банку щорічно перераховувати необхідну суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не пред»явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договором страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає Банку: одержати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договору страхування; здійснити продаж у касі Банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі Банку іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Відповідно до п.2.2. Договору позичальник зобов»язується: використати кредит на цілі, зазначені в п.8.1 Договору, а саме отримання кредитних коштів на строк з 30 вересня 2008 року по 30 вересня 2018 року, включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 11642,22 доларів США, з яких 10422,02 доларів США на споживчі цілі, з яких 10000 долаірв США на споживчі цілі, шляхом видачі готівки через касу, 300 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 73,21 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за Договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 48,81 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 1220,20 доларів СЩА на сплату страхових платежів у випадках та порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменті у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,64% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 Договору. Періодом сплати слід вважати період з 22 по 26 число кожного місяця. Також, відповідно до п.2.2 Договору позичальник зобов»язується: сплатити відсотки за користування кредитом, повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити Банку винагороду; погашення кредиту зробити в порядку, сумах, строках, передбачених п.п.8.1 та 2.3.3 Договору; доручити Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні строків платежів, списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавстов порядку; забезпечити умови для проведення Банком перевірок цільового використання Кредиту, його забезпеченості й фінансового стану позичальника; надає Банку належним чином оформлені договір іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки для забезпечення виконання зобов»язань за Договором; укладення позичальником або іншими іпотекодавцями, поручителями договору іпотеки, їх нотаріальне посвідчення, видачу заставної; письмово узгодити з Банком Договорів страхування, у тому числі вибір страхувальника, перелік страхових ризиків, які підлягають страхуванню, а у випадку не подання позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів, Банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту; погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплатити відсотки за цого користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу, а у разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов»язаний сплатити пеню, відповідно до п.5.1 Договору; видати заставну відповідно до вимог Договору іпотеки і передати її Банку, а у випадку втрати або ушкодження заставної, Банку залишається власником заставної; при невиконання зобов»язань за цим Договором надати Банку будь-яке майно за узгодженням з Банком для погашення заборгованості, що оформляється відповідними договорами іпотеки або закладу; відшкодувати витрати/збитки Банку, які виникли у зв»язку з наданням бюро кредитних історій інформації про позичальника, а також сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав Банку за Договором, а також договором іпотеки, поруки, укладеними з метою забезпечення зобов»язань позичальника за цим Договором; при настанні випадків, передбачених п.2.3.3 Договору, достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі; для здійснення останнього погашення по кредиту звернутися в Банк, який надає інформацію про заборгованість позичальника за кредитним договором; надавати Банку документи, підтверджуючі його фінансовий стан або підтвердити свій фінансовий стан будь-яким іншим способом не рідше одного разу на рік, а при простроченні зобов»язань протягом всього періоду несвоєчасного погашення заборгованості - щокварталу. У відповідності до п.п.5.3,5.4,5.5 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов»язань, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов»язання повинне бути виконане позичальником. Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. 01 жовтня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» м.Дніпро та відповідачем-позивачем [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого забезпечується виконання зобов»язань відповідача-позивача за кредитним договором№CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року. Відповідач-позивача надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок в [ADDRESS]. На строк дії Договору іпотеки предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Вартість предмета іпотеки між сторонами узгоджена, заборона на відчуження будинку, нотаріально посвідчена 01 жовтня 2008 року та зареєстрована приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу в реєстрі заборони №1725. Умови вказаного договору іпотеки сторони узгодили у встановленому законом порядку, що підтверджується підписами та не заперечується поясненнями сторін. Позивач-відповідач умови Договору виконав та щодо неналежного виконання кредитних зобов»язань відповідачем-позивачем, надав розрахунок заборгованості, який зроблено відповідно до умов кредитного договору, де станом на 24 травня 2016 року, заборгованість відповідача-позивача за кредитним договором становить 8537,21 доларів США, з яких: 5979,94 доларів США загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 975,38 доларів США загальний залишок заборгованості по процентам; 325,03 доларів США заборгованість з комісії; 840,85 доларів США - загальна сума нарахованої пені; 9,95 доларів США штраф (фіксована частина); 406,06 доларів США штраф (процентна складова). З наведеного вбачається, що позивачем-відповідачем поставлено позовні вимоги про стягнення з відповідача-позивача на його користь штрафних санкцій за порушення умов виконання зобов»язання, розмір яких позивач-відповідач визначив у валюті. Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.627 ЦК України, згідно ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Частиною першої статті 509 ЦК України визначено що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.Згідно ч.1,3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.Відповідно до ч. 2 ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" N 15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошові одиниці України - гривні. Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року N 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. За таких обставин з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача підлягають до стягнення пеня за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором і розмірі за курсрм долару США на час звернення позивача-відповідача до суду. Згідно ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Так, істотними обставинами слід вважати: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.Положення ст. 616 ЦК України передбачає право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи, що загальний розмір штрафних санкцій не перевищує розмір заборгованості за кредитним договором, то суд не знаходить підстав для зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час розгляду справи в суді, відповідач-позивач пояснив, що причиною невиконання належним чином умов кредитного договору є складне матеріальне становище, про що повідомляв позивача-відповідача, проте доказів щодо наданих пояснень, суду не надав, як і в підтвердження того, що позивачу-відповідачу під час укладення кредитного договору, було відомо, що відповідач-позивач є інвалідом 3 групи. Проте з даним твердженням не можна погодитися, остільки 3 група інвалідності не позбавляє права на працевлаштування, відповідач-позивач тривалий час здійснював погашення за кредитним договором, що свідчить про визнання ним наявності кредитного зобов»язання та отримання кредитних коштів. Крім того, в матеріалах справи заява на видачу готівки № 154 від 02 жовтня 2008 року, де зазначено [PERSON], призначення платежу - видано кредит, згідно кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, в розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 48613,00 грн., та містить підпис отримувача, контролера, бухгалтера та касира (а.с.7). Відповідно до п.2.2.12 Договору, позичальник зобов»язаний надавати Банку документи, підтверджуючі його фінансовий стан або підтвердити свій фінансовий стан будь-яким іншим способом не рідше одного разу на рік, а при простроченні зобов»язань протягом всього періоду несвоєчасного погашення заборгованості - щокварталу, але таким правом відповідач-позивач не скористався, як і не скористався правом, згідно п.2.4.5 Договору про те, що при виникненні фінансових чи інших труднощів, внести Банку клопотання про перенесення строку платежу. Відповідно до листа Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»» від 01 вересня 2015 року №01-09/01-01, відповідачу-позивачу відмовлено у страховй виплаті по втраті працездатності внаслідок захворювання, яке мало місце 23 березня 2015 року, остільки дана подія не визнається страховим випадком по договору особистого страхування №CSR0GA0000000154 від 01 жовтня 2008 року та не відноситься до переліку страхових випадків вказаних у п.7.1 і не є стійкою втратою застрахованою особою працездатності внаслідок нещасного випадку. Відповідач-позивач у судовому засіданні вказав та не заперечив, що на час укладення кредитного договору між сторонами було погоджено всі істотні умови договору, в тому числі і Договір особистого страхування №CSR0GA0000000154 від 01 жовтня 2008 року, що вказує на обґрунтованість позовних вимог позивача. Судом, на підставі досліджених доказів, беззаперечно встановлено, що позивач обґрунтовано просить стягнути заборгованість в іноземній валюті, має банківську ліцензію та кредит видавався в іноземній валюті і тому таке стягнення заборгованості за кредитом та процентами має бути стягнуто в іноземній валюті без зазначення еквіваленту. Однак заборгованість по нарахованій пені не може стягуватися в іноземній валюті, оскільки є фінансовою санкцією за невиконання умов кредитного договору.З огляду на це нарахована пеня в розмірі 840,85 доларів США, 9,95 доларів США штрафу, як фіксованої частини, 406,06 доларів США штрафу, як процентної складової не може стягуватися в іноземній валюті, оскільки є фінансовою санкцією за невиконання умов кредитного договору. Отже, нарахована пеня та штрафи мають бути перераховані за офіційним курсом відповідної валюти на день ухвалення рішення суду (840,85 + 9,95 + 406,06 + 325,03 = 1581,89 х 27,113 = 42889,7). До таких висновків прийшов Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2015 року у справі №6-190 цс15. Щодо вимог [PERSON] за зустрічним позовом, то слід врахувати, що відповідно до ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; із змісту п.п. 22, 23 ст.ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв»язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України, вбачається, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. З кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року слід вбачати, що відповідач-позивач зобов»язувався виконувати умови вказаного договору, то, відповідно, був обізнаний з його умовами.Більше того, [PERSON] пояснив суду, що перед укладенням кредитного договору, вивчив ринок та умови кредитування в інших банківських установах на території м.Городища і найбільш прийнятними та достатніми були банківські послуги для задоволення його потреб у ЗАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпропетровськ через працівників Городищенського відділення Черкаського Головного Регіонального Управління Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 ЦК України. Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Враховуючи наведене, підстав вважати, що істотні умови договору між сторонами були непогоджені не встановлено. До початку розгляду справи по суті позивач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом не змінили предмет або підставу позовів та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшили розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом, остільки ним частково доведено суду не виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором на підставі проведеного розрахунку заборгованості, та відмову у задоволенні зустрічного позову в силу неналежного обгрунтування та доведення належними і допустимими доказами заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини, справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач за первісним позовом, поніс судові витрати в розмірі 3216 грн. 00 коп., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача-відповідача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією заяви заяви на видачу готівки №154 від 02 жовтня 2008 року, копією кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, копією додатку №2 до кредитного договору №CSR0GA0000000154 від 30 вересня 2008 року, копією розрахунку заборгованості від 24 травня 2016 року, копією довідки Національного Банку Україна про встановлення офіційного курсу гривні до іноземної валюти станом на 24 травня 2016 року, копією довідки АА №241170 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, платіжними дорученнями №ІНВ96В13G4 від 06 серпня 2015 року та №ІНВ95В1АSP від 25 травня 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed