Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів та просила стягнути з відповідача на її користь 1 500,00 грн у відшкодування вартості пошкодженої посилки, 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 6500,00грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.02.2020 року вона придбала жіночий туалетний стіл та замовила доставку даного товару через АТ «Укрпошта».Товар було відправлено трьома посилками за номерами: 0500079324925; 0500079325140 та 0500079325379. Відправлення № 0500079324925 містило частину туалетного столу, а саме дзеркало, оголошеною цінністю в сумі 1 500,00 грн. Після отримання у кур`єра відправлень з номерами 0500079324925; 0500079325140 та 0500079325379 вона розпаковувала посилки і у відправленні з № 0500079324925 з написом «крихке» виявила дзеркало яке мало тріщини. Оскільки кур`єр вже відїхав, зв`язавшись з ним за номером: [NUMBER] попросила його повернутися з метою фіксації пошкоджень. Кур`єр повернувся, і після огляду товару заявив, що не може скласти акт про ушкодження посилки, оскільки є новим співробітником, перебуває на випробувальному терміні, немає бланків для складання акту та запропонував подзвонити на гарячу лінію АТ «Укрпрошти». Телефонні звернення фіксувалися співробітниками відповідача. Крім того, нею 19.02.2020 року була передана заява на ім`я Генерального директора АТ «Укрпошта» з вимогою відшкодувати збитки, відповідь на яку не отримала. В подальшому звернулася знову на гарячу лінію «Укрпошти» та залишити скаргу за № 4239504 в якій повідомила про відсутність відповіді на заяву від 19.02.200 року. З листа відповідача № К-2020021910514 від 19.02.2020 року вбачається, що вона не надала розрахункового документу (чеку). Розрахункові документи в неї відсутні, оскільки, кур`єр їй не надав їх, а побачивши розбите скло присланого товару розгубилась та забула попросити чек. В подальшому через карантинні заходи, відновлення чеків зайняло майже місяць. Відновивши розрахункові документи подала заяву, в якій надала копії чеків та просила задовільнити свої вимоги, проте тільки 30.10.2020 року, що підтверджується конвертом з відтиском, їй надійшли відповіді від відповідача, зокрема у відповіді № 1853-К-2020073010537-В від 15.09.2020 року зазначено, що відповідно до вимог п.п. 121-122 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 р., № 270, Укрпошта здійснює перевірку пересилання реєстрованих поштових відправлень в автоматизованій системі товариства протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, тому надати інформацію щодо відправлення № 0500079324925 немає можливості. У своїх відповідях відповідач заявив, що вона не має достатніх доказів, а саме актів про пошкодження та сплив шестимісячний термін для з`ясування інформації по відправленню № 0500079324925. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у відшкодуванні завданої шкоди, оскільки саме дії працівників АТ «Укрпошта» призвели до пошкодження посилки, кур`єр не склав акт про пошкодження дзеркала та не надав розрахункові документи. Вказаними протиправними діями відповідача, їй як споживачу послуг поштового зв`язку, завдано моральну шкоду, яку вона обґрунтовує наступним: нереагування відповідача на письмові звернення позивача викликало у останньої психічні страждання, порушення її прав змінило звичний спосіб життя, оскільки вона змушена була виступати в ролі прохача, що порушило її людську гідність, що негативно позначилось також ї на її здоров`ї. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з ПАТ «Укрпошта» компенсацію за моральну, яку позивач оцінює у грошовому виразі у розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 70). 24.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ «Укрпрошти» Трохимця А.М., в якому він просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Заначає, що [PERSON] прийнятий на посаду кур`єра дільниці "Кур`єрська доставка" Київської міської дирекції АТ "Укрпошта".15.02.2020 року [PERSON] виконав обов`язки кур`єра у повному обсязі та здійснив доставку відправлень [PERSON] відпвоіднодо Порядку надання послуги "Кур`єрська доставка". Позивач розписалася за отримання нею відправлень, доставлених [PERSON] чим підтвердила, що відправілення доставлені в належному стані та кількості. Заяви з запереченнями проти розгляду справи у спрощеному порядку матеріали справи не містять. В силу ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається та не оспорюються сторонами, що [PERSON] замовила в АТ «Укрпошта» послугу адресної доставки кур`єром відправлень за номерами 0500079324925, 0500079325140, 0500079325379. 15.02.2020 року кур`єр [PERSON] здійснив доставку вказаних відправлень за адресом [ADDRESS] . Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Пунктом 6 частини 1 статті 4 цього Закону передбачено право споживачів на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. При наданні послуг АТ «Укрпошта» регулюється чинним законодавством України та здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про поштовий зв`язок". Розпорядження Кабінету Міністрів України "Про національного оператора поштового зв`язку" від 10 січня 2002 р. N 10-р, Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 № 270 та іншими Законами України, а також нормативними актами Всесвітнього поштового союзу, членом якого Україна стала у 1947 році. Основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку на підставі статті З Закону України "Про поштовий зв`язок" є, зокрема, захист інтересів користувачів, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, доступність до ринку послуг поштового зв`язку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 - далі Правила) та повинні відповідати встановленим нормам якості. Відповідно до п.8 згаданих Правил, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. Пунктом 127, вказаних Правил, визначено право користувача звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до п. 7.10. Порядку надання послуги «Кур`єрська доставка» АТ «Укрпошта» не несе матеріальної відповідальності у випадках, якщо: -відправлення з послугою кур`єрська доставка (КД) підлягає вилученню, конфіскації або знищенню у встановленому законодавством України порядку; -втрата або пошкодження вкладення сталися внаслідок дії непереборних сил (землетрус, ураган, повінь тощо); -нестача або пошкодження вкладення відправлення з послугою КД сталися внаслідок порушення відправником вимог законодавства та нормативних документів АТ «Укрпошта», які регламентують порядок пересилання відповідного відправлення, щодо обмеження у пересиланні предметів і речей, упакування відправлень; -відправлення з послугою КД видане одержувачу під розписку про одержання та без письмових зауважень під час одержання відправлення. Як вбачається з реєстру замовлень № 635 від 15.02.2020 року [PERSON] прийняла відправлення за номерами 0500079324925, 0500079325140, 0500079325379, доставленими кур`єром [PERSON] за адресою: 03055 м. Київ бульвар Вернадського Академіка, 57 без пошкоджень, претензій не має, тобто товар [PERSON] був доставлений в належному стані, при огляді товару зауважень не висловлювала, що підтверджується її підписами. При цьому [PERSON] не була позбавлена можливості оглянути товар в момент його передачі та в момент підписання накладної, однак цим правом не скористалася. Зазначені пошкодження не є прихованими та встановлюються при зовнішньому огляді корпусу товару, що не потребує спеціальних знань та застосування спеціального обладнання. Позивач зазначає, що виявила пошкодження дзеркала після того, як кур`єр поїхав та після повної розпаковки товару. Отже позивач не заперечувала, що повністю розпакувала товар після того, як кур`єр АТ "Укрпошта" поїхав. Наведене також підтверджує те, що [PERSON] під час прийняття товару претензій до представника відповідача не пред`являла. Вказане свідчить про те, що АТ «Укрпошта» свої зобов`язання виконало, що підтверджується копією реєстру замовлень. Будь-яких належних та достовірних доказів на спростування зазначених обставин позивачем надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що АТ «Укрпошта» було надано [PERSON] послугу з поштового зв`язку, яка у повній мірі відповідає положенням Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правилам надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вказана вимога є похідною, натомість позивачем не було доведено факт отримання пошкодженої посилки та того, що ці пошкодження виникли з вини відповідача, а судом не було встановлено жодних порушень з боку АТ «Укрпошта», як виконавця послуг з поштового зв`язку. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. У порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed