Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач 14 липня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що він працював на підприємстві відповідача на підземних роботах внаслідок чого отримав професійне захворювання та був травмований . Висновком МСЕК від 18 червня 2014 року йому була вперше встановлена втрата професійної працездатності за отриманими трудовими каліцтвами та профзахворюванням хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в розмірі 65% за сукупністю. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що внаслідок ушкодження здоровЧя, та неповоротної втрати здоровЧя він відчуває моральні та фізичні страждання, не може реалізувати в повному обсязі право на труд, потребує постійного лікування, на що витрачає значні кошти, відчуває почуття дискомфорту, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну втратою здоровЧя моральну шкоду оцінює в 80 000 гривень. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , наполягав на задоволенні позову. Представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача ДП «Артемвугілля» позов не визнав з тих підстав, що позивач був попереджений про негативні умови праці і будь-яких доказів на обґрунтування факту заподіяння йому моральної шкоди не надав . Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] , він тривалий час працював на підприємствах відповідача ДП "Артемвугілля" на підземних роботах , зокрема на СП "Шахта ім. Калініна " (а. с. 3-7). Під час виконання трудових обов'язків позивача було травмовано 18 травня 2010 року та 17 листопада 2012 року , крім того він отримав професійне захворювання хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія , що підтверджується актом розслідування нещасного випадку на виробництві від 22.11.2012 року, 20.05.2010 року , актом розслідування хронічного профзахворювання від 13.06.2014 року (а.с.11,13,15). Висновком МСЕК від 16.08.2010 року [PERSON] вперше була встановлена втрата професійної працездатності за травмою 18.05.2010 року у розмірі 15%, висновком МСЕК від 28.02.2013 року позивачу встановлено втрату про працездатності у розмірі 25 % за сукупністю ( з яких 10% вперше за травмою 17.11.2012 року, а висновком МСЕК від 02.07.2014 року [PERSON] встановлено 65 % втрати професійної працездатності , з яких вперше 40% за профзахворюванням (а.с.8,9,10). Через ушкодження здоров»я позивач вимушений проходити курси лікування , що встановлено виписками з історій хвороб (а.с.16-20) . Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода постраждалому від нещасного випадку на виробництві, або професійного захворювання складається з фізичного болю та душевних страждань, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Надані позивачем докази в повній мірі вказують, що ушкодження здоров'я [PERSON] та наявність у нього професійного захворювання та трудових каліцтв сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу привело як до фізичних так і до моральних страждань. Втрата працездатності привела до обмеження його можливості вести активний образ життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. В зв'язку з цим у суду відсутні сумніви, що вказані наслідки наступили у [PERSON] через втрату професійної працездатності, порушення відповідачем підприємством ДП "Артемвугілля" права позивача на належні, здорові та безпечні умови праці ( ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звЧязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, суд приходить до висновку, що обовЧязок щодо відшкодування моральної шкоди позивачу законом покладено на підприємство, де працював [PERSON] в звЧязку з тим, що на час втрати позивачем профпрацездатності за профзахворюванням та за травмами , дію п.1 "є" ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" було зупинено п.27 ст. 77 Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік". За змістом п.5 Рішення Конституційного суду України від 10.08.2008 року , право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовЧязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Так, суд встановив, що позивач отримує від держави необхідні платежі по щомісячним страховим виплатам , а тому приймаючи до уваги вказані обставини , характер та тривалість моральних страждань, заподіяних [PERSON] в зв'язку з неповоротною втратою здоров'я, отриманою внаслідок трудових каліцтв та профзахворювання , а також принципи розумності та справедливості зазначені в ст. 23 ЦК України, слід встановити суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача в сумі 18 000 гривень, оскільки вказана позивачем сума відшкодування в 80 000 гривень є забагатою. Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial