Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , за кожним, право власності на ј частку житлового будинку - "А-1", загальною площею 112,6 м2, житловою площею 60,2 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай - "Б", сарай - "В", погріб - "Г", вбиральня - "Д", сарай - "Е", гараж - "Ж", погріб - "З", вбиральня - "І", колодязь - "К" і "К1" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона прийняла спадщину за законом після смерті своїх батьків, проте у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно нотаріальною конторою їй відмовлено, через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на це спірне нерухоме майно, рекомендовано звернутися до суду. У вказаній частині спадкового будинку вона постійно зареєстрована та проживає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов вони підтримують, просили суд розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Калинівська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їхнього представника, у вирішенні спору покладається на суд. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що проти задоволення позову з урахуванням уточнення [PERSON] позовних вимог він не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] померла матір позивача [PERSON] , які перебували у шлюбі з 24 вересня 1961 року, що підтверджується свідоцтвами про смерть, свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про народження позивача. Проживали вони постійно та були зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Із спадкової справи № 139/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] та спадкової справи № 140/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведених 26 лютого 2014 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, видно, що 26 лютого 2014 року до цієї нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом звернулася дочка померлих [PERSON] , позивач у даній справі, яка постійно проживала та була зареєстрованою разом із ними у спірній частині житлового будинку за зазначеною вище адресою. Із довідки № 598 від 19 червня 2013 року, виданої Калинівською селищною радою Броварського району Київської області, вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі № 10, особовий рахунок № [NUMBER] , власником Ѕ частки житлового будинку у [ADDRESS] , є [PERSON] . Із повідомлення Комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 26 лютого 2014 року видно, що відповідно до архівних даних право власності на Ѕ частку житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 98 від 07 серпня 1998 року, реєстровий номер 5902222. Згідно із договором дарування Ѕ частки житлового будинку від 07 липня 2004 року, інша Ѕ частка вказаного житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами за зазначеною вище адресою на праві спільної часткової власності належить третій особі [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10696584 від 22 травня 2006 року. Із цього договору дарування видно, що житловий будинок, Ѕ частка якого відчужується, побудований у 1959 році зі шлакобетону, обкладений цеглою, позначений на плані - "А-1", загальною площею 112,6 м2, у тому числі житловою площею 60,2 м2, до будинку примикають: сарай - "Б", сарай - "В", погріб - "Г", вбиральня - "Д", сарай - "Е", гараж - "Ж", погріб - "З", вбиральня - "І", колодязь - "К", колодязь - "К1" та огорожа - "N". Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 11 липня 2013 року, вбачається, що за даною адресою знаходяться: житловий будинок, позначений на плані - "А-1", загальною площею 144,8 м2, житловою площею 76,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", сарай - "В", погріб - "Г", вбиральня - "Д", сарай - "Е", гараж - "Ж", погріб - "З", вбиральня - "І", колодязь - "К", колодязь - "К1" та огорожа - "N". Відповідно до цього технічного паспорта (експлікації приміщень) зазначений житловий будинок складається з двох квартир: квартири № 1 , загальною площею 49,4 м2, житловою площею 17,2 м2, та квартири № 2, загальною площею 95,4 м2, житловою площею 58,9 м2. Із цього ж технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що приміщення квартири № 2 цього будинку, зокрема, коридор 2-2 площею 4,5 м2, санвузол 2-3 площею 2,5 м2, кухня 2-4 площею 9,4 м2 та житлова кімната 2-5 площею 15,8 м2, всього загальною площею 32,2 м2, є самочинно збудованими. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У ч. 2 ст. 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем за життя цього права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, інші споруди, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, оскільки згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що станом на день смерті [INFO] спадкодавцю [PERSON] належала Ѕ частку вказаного вище житлового будинку, загальною площею 112,6 м2 (144,8 м2 - 32,2 м2), із зазначеними господарськими будівлями і спорудами, тому після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку житлового будинку, загальною площею 112,6 м2, у тому числі житловою площею 60,2 м2, із надвірними будівлями і спорудами, оскільки померлий [PERSON] у встановленому законодавством порядку самочинно здійснені прибудови до житлового будинку не оформив та право власності на них не набув. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] згідно із ст. 1261 ЦК України є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька відповідно, згідно із положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вони постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від прийняття спадщини не відмовилися. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, суд вважає, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його дружина [PERSON] і дочка [PERSON] у рівних частках, кожна, успадкували по ј частки належної померлому [PERSON] на праві власності Ѕ частки житлового будинку, загальною площею 112,6 м2, житловою площею 60,2 м2, із надвірними будівлями і спорудами. 04 грудня 2013 року після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй ј частку вказаного житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що належала їй у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , яку вона прийняла, проте своїх спадкових прав у зв`язку зі смертю не оформила. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є дочка померлої [PERSON] , позивач у справі, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала ј частку житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , право власності на яку вона у зв`язку зі смертю не оформила. Листами від 20 лютого 2016 року за вих. № 552/02-14 і № 553/02-14 Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] щодо оформлення права власності на Ѕ частку житлового будинку відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавців на спірне нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] по ј частки спірного спадкового житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved