Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Відповідно до рішення Бершадського районного суду від 24.04.2013 року та ухвали суду по виправлення описки у цьому ж рішенні, позивач являється власником 1 /400 частини комплексу будівель та споруд, а саме: 51/100 частини прохідної 1 під літерою і загальною площею 110,3 кв. м., розташованої по вул. Шевченка, 55 Б в м. Бершадь Вінницької області. При цьому у рішенні суду адреса вказана, як вул. Шевченка 55, однак за рішенням виконкому Бершадської міської ради №10 від 22.01.2015 року придбаному [PERSON] приміщенню присвоєно адресу: м. Бершадь, вул. Шевченка, 55 Б. На сьогоднішній день позивач бажає одноособово володіти розпоряджатися та користуватися належним йому майном, зокрема встановити індивідуальні лічильники, провести опалення тощо, однак дані дії неможливі без виділення йому в натурі придбаного приміщення, яке є частиною цілого комплексу. Однак, у даному питанню з іншими співвласниками даної будівлі у нього вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із спільного володіння не досягнуто. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити йому у власність в натурі частку спільного майна 1/400 частину комплексу будівель та споруд, а саме: 51/100 частину прохідної 1 під літерою і загальною площею 110,3 кв. м., розташованої по вул. Шевченка, 55Б в м. Бершадь Вінницької області та припинити право спільної часткової власності на 1/400 частину комплексу будівель та споруд, а саме: 51/100 частину прохідної 1 під літерою і загальною площею 110,3 кв. м., розташованої по вул. Шевченка, 55Б в м. Бершадь Вінницької області. Позивач в судове засідання не з'явися, однак в позовних вимогах просив позов задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились та надали суду письмові заяви про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ВАТ «Бершадське районне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» в судове засідання не з'явився, однак на запит суду було отримано інформацію про те, що дана юридична особа припинена на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 31.05.2007 року №5/266-04. Враховуючи описане, суд вважає за можливе проводити розгляд справи із визначенням трьох попередніх відповідачів, без залучення правонаступника ВАТ «Бершадське районне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім», так як проведеними заходами встановити такого не представилось можливим. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. \~ Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно з рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2013 року в цивільній справі №126/1406/13-ц та ухвали суду по виправлення описки у цьому ж рішенні від 07.04.2015 року, [PERSON] являється власником 1 /400 частини комплексу будівель та споруд, а саме: 51/100 частини прохідної 1 під літерою і загальною площею 110,3 кв. м., розташованої по вул. Шевченка, 55 в м. Бершадь Вінницької області. За рішенням виконкому Бершадської міської ради №10 від 22.01.2015 року вказаному приміщенню присвоєно адресу: м. Бершадь Вінницької області вул. Шевченка, 55Б. У відповідності до довідки КП "Бершадське РБТІ" "27 від 27.03.2015 року, окрім позивача іншим співвласниками будівель та споруд, які розташовані в м. Бершадь по вул. Шевченка, 55 є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Бершадське районне підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім». Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно до ст., ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу у натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Так, рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 визначає. що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР ) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. \~

Outcome: approved