Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про скасування реєстрації про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 5.03.2013 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією було видано [PERSON] ордер №04733 серія Б на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] . Дана квартира була безоплатно передана згідно розпорядження голови Київської міської державної адміністрації №715 від 18.05.2013 року до комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва від Головного управління МВС України в м. Києві. Пунктом 3 даного розпорядження запропоновано Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації після виконання п.1, 2 розпорядження забезпечити реєстрацію відповідного речового права на майно, зазначене у п.1 цього розпорядження у встановленому порядку. Відповідно до розпорядження голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №306 від 18.06.2013 року визначено балансоутримувача квартири та зобов`язано КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва" прийняти квартиру на баланс комунальної власності територіальної громади м. Києва. Реалізуючи своє право на приватизацію, [PERSON] та члени її родини 24.10.2013 року приватизували квартиру [ADDRESS] , отримавши свідоцтво про право власності на житло. Однак державний реєстратор у своєму рішенні №27398820 від 23.12.2015 року відмовила позивачу у державній реєстрації права власності позивача на дане нерухоме майно, оскільки у державному реєстрі власником даної квартири є Міністерство внутрішніх справ України. За таких обставин просить скасувати державну реєстрацію про право власності за Міністерством внутрішніх справ України на квартиру [ADDRESS] за реєстраційним номером майна: 32135646, внесену до державного реєстру 27.12.2010 року та визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 102,0 м2, жилою площею 40,3 м2, по 1/3 частині кожному. Представник відповідача Департаменту комунальної власності Київської міської державної адміністрації Онищенко Т.О. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що ознайомившись з позовом, відповідач вважає, що будь-які права позивачів департамент або його посадові особи не порушували. Представник відповідача Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але у направленому відзиві до суду просив розглянути справу у його відсутність, відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не зверталась до департаменту з питань реєстрації з метою державної реєстрації її квартири, тому відповідач не порушував прав позивача. Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання також не з`явився, але у направленому відзиві до суду просив розглянути справу у його відсутність, відмовити у задоволенні позову, оскільки вказана юридична особа своїми діями не порушувала прав позивача. 3-тя особа: Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація в особі свого представника в судове засідання також не з`явилась, про розгляд справи юридична особа була повідомлена належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника 3-тя особа не зверталась. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як регламентує ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, 5.03.2013 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією було видано [PERSON] ордер №04733 серія Б на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Дана квартира була безоплатно передана згідно розпорядження голови Київської міської державної адміністрації №715 від 18.05.2013 року до комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва від Головного управління МВС України в м. Києві (а.с.11-13). Пунктом 3 даного розпорядження запропоновано Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації після виконання п.1, 2 розпорядження забезпечити реєстрацію відповідного речового права на майно, зазначене у п.1 цього розпорядження у встановленому порядку (а.с.11). Відповідно до розпорядження голови Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №306 від 18.06.2013 року визначено балансоутримувача квартири та зобов`язано КП „Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва" прийняти квартиру на баланс комунальної власності територіальної громади м. Києва (а.с.13-14). За змістом акту приймання-передачі голова Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації прийняв спірну квартиру (а.с.15). За приписами ст.1 Закону України „Про приватизацію державного майна" (який діяв до 18.01.2018 року) приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.. У відповідності до п.3, ч.1, ст.5 Закону України „Про приватизацію державного майна" до об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: окреме індивідуально визначене майно, Згідно п.1, ч.1, ст.8 Закону України „Про приватизацію державного майна" покупцями об`єктів приватизації з урахуванням обмежень, установлених цією статтею, можуть бути: громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства. Реалізуючи своє право на приватизацію, [PERSON] та члени її родини приватизували квартиру [ADDRESS] , отримавши свідоцтво про право власності від 24.10.2013 року на підставі наказу № 54734 від 24.10.2013 року. Однак державний реєстратор Канівець Л.М. у своєму рішенні №27398820 від 23.12.2015 року відмовила позивачу у державній реєстрації права власності позивача на дане нерухоме майно, оскільки у державному реєстрі власником даної квартири є Міністерство внутрішніх справ України (а.с.22). За змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] на 10.09.2015 року належить на праві власності Міністерству внутрішніх справ України на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т.С. (а.с.23). Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як регламентує ч.1, ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки Міністерство внутрішніх справ України за актом приймання-передачі передало у комунальну власність спірну квартиру, яку отримала територіальна громада Дарницького району м. Києва і поставила на балансове обслуговування комунального підприємства, але вказаним міністерством не вирішено питання щодо скасування державної реєстрації права власності на дане нерухоме майно, тому державна реєстрація права власності на спірну квартиру підлягає скасуванню в судовому порядку і за позивачами та неповнолітньою дитиною необхідно визнати право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна в рівних частках. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову в повному обсязі саме з МВС України, яке порушило житлові права позивачів, необхідно стягнути на користь держави 4 251 грн. 38 коп. судового збору в частині вимог майнового характеру і 908 грн. судового збору в частині вимог немайнового характеру, а всього 5 159 грн. 38 коп.

Outcome: approved