Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ТОВ "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ-РЗВА" згідно уточнених позовних вимог від 05.10.2015р. просив стягнути з відповідача компенсацію втрати доходів за порушення встановлених строків їх виплати в розмірі 440,14 грн.; середній заробюіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 11885,40 грн. за період з 28.05.2015р. по 05.10.2015р.; стягнути судові витрати та правову допомогу згідно квитанцій. В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що він понад 6 років перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ-РЗВА". На час звільнення працював слюсарем з механізованоних робіт 4 розряду дільниці АВМ, цех №1. Наказом №225-п/тр від 28.05.2015р. його було звільнено на підставі п. 1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. На час звільнення сума боргу ТОВ "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ-РЗВА" по заробітній платі складала в загальній сумі 3001 грн., які йому було перераховано на банківську картку лише 27.07.2015р., компенсації втрати доходів за порушення встановлених строків їх виплати за лютий, березень, квітень, травень в розмірі 440,14 грн. В судове засідання позивач, представник позивача не з"явилися, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно письмової заяви просили розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги просили задоволити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, происла відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки позивача звільнено з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з 28.05.2015 року. З оглянутої довідки про доходи №440 від 27.07.2015 року виданої ТОВ "ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ-РЗВА" вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду слюсара з механоскладальних робіт. З оглянутої виписки банку про зачислення на рахунок позивача заробітної плати вбачається, що відповідачем проведено зарахування заробітної плати за квітень 2015 року у червні 2015 року, за травень 2015 року у липні 2015 року, тобто розрахунок з позивачем було проведено по виплаті заробіної плати 27.07.2015 року, що свідчить про затримку розрахунку при звільненні. Статтею 34 ЗУ "Про оплату праці", встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари та тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до вимог ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", відповідач (роботодавець) був зобов'язаний нарахувати і виплатити позивачу (працівнику) компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату за лютий 2015р., яка фактично була виплачена у квітні 2015р. Однак з матеріалів справи вбачається, що така компенсація не була нарахована і не була виплачена не тільки під час виплати основної суми заробітної плати у квітні 2015р., а й під час звільнення позивача у травні 2015р. З оглянутого платіжного доручення №5910 від 29 жовтня 2015 року вбачається, що ТОВ"ВИСОКОВОЛЬТНИЙ СОЮЗ-РЗВА" перерахував компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за квітень 2015 р. в розмірі 44,12 грн. та за травень 2015 р. в розмірі 12.00 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходів за порушення встановлених строків в розмірі 396,02 грн. враховуючи індекс інфляції у березні 2015р., який становив 110.8%. на момент звільнення позивача (396.02грн. = 3 666.86грн. (лютнева зарплата) х 110.8% індекс інфляції у березні) /100-3 666.86грн.). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно пункту 20 № 13 від 24 грудня 1999 року постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Згідно з п.32 постанови у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати /далі - Порядок/, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до табеля обліку робочого часу, позивач працював 5-ти денний робочий тиждень. Період невиплати позивачу належної йому заробітної плати з 29 травня 2015 (наступного дня після звільнення) по 5 жовтня 2015 року (включно) становить 90 робочих днів (травень - 1 день, червень - 20, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 4). Беручи до уваги, що згідно довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивача становила 132.06грн.., тому розмір середнього заробітку за весь час затримки, який підлягає стягненню з відповідача, складає 11 885.40 грн. (52.14 х 450 робочих днів). Крім того, питання про розподіл між сторонами судових витрат у справі, до яких відповідно до ст. 79 ЦПК України відносяться і витрати на правову допомогу, здійснюється за правилами глави 8 ЦПК України. Згідно з цивільно-процесуальним законодавством та ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" судові витрати, які понесла позивачка на правову допомогу й які підтверджені документально, підлягають стягненню з Відповідача за витрати годин/часу адвоката, який надавав йому правову допомогу. На правову допомогу було витрачено 1096 грн., що підтверджується актом здачі-прийому наданих послуг до договору №01/08 про надання юридичних послуг (правової допомоги) по витратам адвоката від 30.09.2015р. та квитанцією про оплату послуг адвоката №29 від 30 вересня 2015 року. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial