Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] у березні 2021 року звернувся до Талалаївського районного суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна та Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 30.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за №799, за яким стягнуто з позивача на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованість у розмірі 28475, 95 гривень, що виникла по кредитному договору № 105792081 від 19 квітня 2013 року, укладеного з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» та 1100 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього 29575,95 гривень. В обґрунтування позову вказав, що дійсно у 2013 році підписував кредитний договір з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» у формі простого письмового договору. З розміром заборгованості, що визначена у виконавчому написі нотаріуса він не погоджується. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням цивільного законодавства, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а кредитна заборгованість не є безспірною і нарахована одноособово установою банку без жодного повідомлення позивача чи узгодження суми боргу. Провадження у даній справі відкрито 23.03.2021 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 березня 2021 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 30 січня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 799. Представник відповідача АТ «БАНК ФОРВАРД» у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач не повідомив суд про причини неявки представника у судове засідання, відзив на позов [PERSON] не подали. Треті особи-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. клопотала про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позові. Також пояснив, що у 2013 році підписував кредитний договір з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ». Він періодично користувався кредитними коштами, але у 2014 році повністю заборгованість погасив. Жодних письмових повідомлень від ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» чи АТ «БАНК ФОРВАРД» про те, що існує заборгованість за кредитом він не отримував. Представник позивача адвокат Сотніченко О.М. позов [PERSON] підтримала повністю та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору та витрат на правничу допомогу. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 30.01.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 799, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованість у розмірі 28475,95 гривень, що виникла по кредитному договору № 105792081 від 19 квітня 2013 року, укладеного з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» та 1100 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього 29575,95 гривень (а.с. 55). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором № 105792081 від 19 квітня 2013 року настав та боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 30.07.2019 року по 29.08.2019 року. Сума заборгованості становить 28475,95 гривень, що складається з заборгованості за сумою кредиту -21446, 73 грн., заборгованості по процентам - 5768,64 грн. та плати з пропуск мінімальних платежів - 1260, 58 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом також стягнуто зі стягувача плату в розмірі 1100 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 29575, 95 гривень (а.с. 55). Виконавчий напис вчинено за заявою представника АТ ««БАНК ФОРВАРД» Шилко Р.В. від 25.01.2021 за вих. № 17/1-38/1/1067 ( а.с 56). До заяви про вчинення виконавчого напису долучено копію заяви № 105792081 (номер кредитного договору105792081), підписаної 18.04.2013 [PERSON] щодо отримання кредиту у ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» у сумі 1143, 41 грн на строк 731 днів, з 19.04.2013 по 19.04.2015, ставка по кредиту 0,01 % річних. Визначено графік платежів: щомісячний платіж 78.00 грн, останній платіж 57, 35 грн, дата платежу: 19 числа кожного місяця з травня 2013 року по квітень 2015 року ( а.с. 57); копію заяви [PERSON] від 18.04.2013 про відкриття поточного рахунку у гривнях у ПАТ ««БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ»; довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту ( а.с 62), копію реєстру відправлення поштової кореспонденції ( а.с 64) Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни. Виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису відкрито 01.03.2021 за № 64668398. (а.с. 15). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. про арешт коштів боржника від 01 березня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках у банках, та належать боржнику [PERSON] (а.с. 18). Також 15.03.2021 приватним виконавцем Овсієнко А.В. винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] , які він отримує у ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» с. Харкове, вул. Науменка, 42, Талалаївського району Чернігівської області ( а.с 20). Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів та передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6- 887 цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Проаналізувавши фактичні обставини встановлені судом в сукупності з вказаними нормативними актами, суд робить висновок, що позов [PERSON] до АТ «БАНК ФОРВАРД про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.01.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за №799, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованість у розмірі 28475, 95 гривень, що виникла по кредитному договору № 105792081 від 19 квітня 2013 року, укладеного з ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» та 1100 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього 29575, 95 гривень, виходячи з того, що даний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченої угоди, а укладений між ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, а укладений у простій письмовій формі, тобто до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, не відноситься, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Відтак, судом не встановлено додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів згідно з Переліком, зокрема, відсутній оригінал нотаріально посвідченої угоди для вчинення виконавчого напису та відсутні докази, які підтверджують факт безспірності заборгованості, що, в свою чергу, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Сотніченко О.М. на підставі ордера серія СВ № 1009866 від 03 березня 2021 року ( а.с.12), договору про надання правової допомоги № 4121 від 03 березня 2021 року (а.с. 70-71). Квитанцією до прибуткового касового ордера № 27 від 03 березня 2021 року підтверджується, що позивач сплатив адвокату Сотніченко О.М. 3000 грн. за договором про надання правової допомоги № 4121 від 03 березня 2021 року (а.с. 72). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі в сумі 3000 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 гривні ( а.с. 1,2).

Outcome: approved