Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від подружнього життя в них [INFO] року народився син [PERSON]. Їхній шлюб було розірвано 26.10.2010 року, тому що відповідач погано відносився до позивачки, наносив побої, принижував на очах у дитини. Також було прийнято рішення про стягнення з відповідача в користь позивачки коштів на утримання дитини та на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. До цього часу відповідач не сплатив жодної копійки, як на утримання сина, так і на утримання позивачки. Відповідач протягом більше, ніж шести років не цікавився дитиною, не навідувався до дитини, не цікавився його здоров'ям та розвитком. 29.01.2011 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON], від подружнього життя з яким, у них народилося двоє дітей. Позивачка з чоловіком і усіма її дітьми проживають однією сім'єю. Син [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON]. Про свого рідного батька він нічого не знає, так як батько залишив його у піврічному віці і до цього часу жодного разу не спілкувався з ним. В зв'язку із тим, що [PERSON] впродовж тривалого часу ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку, позивачка просить позбавити його батьківських прав щодо сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Жовківської РДА в судовому засіданні вказав, що від підтримує позовну заяву та висновок органу опіки та піклування. Представник третьої особи Добросинської сільської ради у судове засідання не прибув, повідомлений був належним чином, однак надіслав до суду заяву, якою просив розглядати справу у його відсутності та не заперечив проти позовних вимог. Допитана в судовому засіданні за її згодою в якості свідка позивачка [PERSON] пояснила, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина. Вказала, що вона з відповідачем прожили разом менше року після народження дитини, після цього відповідач дзвонив телефоном біля трьох разів, але не з'являвся до дитини. Пояснила, що відповідач коштів на утримання дитини жодного разу не надавав, до сина не приходив, продуктів харчування та речей для дитини ніколи не надавав ні відповідач, ні хтось з його родичів. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком дитини, а [PERSON] - матір'ю. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.10.2010 року, яке набрало законної сили 06.11.2010 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.01.2011 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З довідки виданої виконкомом Добросинської сільської ради від 26.01.2015 року, вбачається, що позивачка разом з чоловіком та трьома дітьми проживає в [ADDRESS] З рішення № 7 від 26.02.2015 року Виконавчого комітету Добросинської сільської ради та висновку Добросинської сільської ради (як органу опіки та піклування) від 25.02.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що батько дитини, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина. Так як мати виховує дитину, а батько зовсім не цікавиться її життям та вихованням виконком Добросинської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо його сина [PERSON], [INFO] Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. З пояснень позивача, вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток. Батько дитини, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина. Так як мати виховує дитину, а батько зовсім не цікавиться її життям та вихованням виконком Добросинської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо його сина [PERSON], [INFO], що стверджується рішенням № 7 від 26.02.2015 року Виконавчого комітету Добросинської сільської ради та висновком Добросинської сільської ради (як органу опіки та піклування) від 25.02.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок, відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved