Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивували тим, що в липні 2013 року відповідачка забрала двох своїх дітей, [PERSON] та [PERSON], і поїхала жити до своїх батьків в с. Нова Кам'янка Жовківського району Львівської області, і з того часу проживає у вказаному селі, а третя дитина [PERSON], залишилась проживати разом з батьком [PERSON]. Вказали, що [INFO] [PERSON] помер, а [PERSON] залишилась проживати разом з бабусею [PERSON] Зазначили, що в серпні 2016 року відповідачка відвідала нас і сторони домовились, що [PERSON] буде проживати з бабусею, оскільки відповідачка до цього три роки не надавала ніякої допомоги на утримання дитини і на сьогодні, в зв'язку з складним матеріальним становищем, не в змозі утримувані [PERSON]. Відвідавши сільську раду відповідачка власноручно написала заяву, що вона згодна па позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Просили позбавити [PERSON], [INFO], уродженку м. Львова, жительку с. Мова Кам'янка, Жовківського району, Львівської області, батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Позивачі надіслали до суду клопотання, в яких просили розглянути справу без їх присутності, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а також від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Представник третьої особи в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] вбачається, що її матір'ю є відповідачка. З довідки № 1320 від 22.08.2016 року, виданої Володьководівицькою сільською радою, вбачається, що [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] в с. Володькова Дівиця. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З заяви від 16.08.2016 року вбачається, що [PERSON] не може утримувати дочку [PERSON] у зв'язку із складним матеріальним становищем. З акту обстеження умов проживання від 19.08.2016 року вбачається, що мати [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги та не бере участі у вихованні та розвитку доньки. З висновку опікунської ради Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області від 31.10.2016 року вбачається, що опікунська рада при виконавчому комітеті Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] [INFO]. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки. Як вбачається висновку опікунської ради Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області від 31.10.2016 року вбачається, що опікунська рада при виконавчому комітеті Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] [INFO]. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок, відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved