Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] пред'явив в суді позов до Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання заповіту недійсним. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його бабка [PERSON] В серпні 2017 року йому стало відомо, що бабка склала заповіт на його сестру [PERSON] Вважаючи, що підпис бабки в заповіті від 18.04.2011 року вчинений не нею, а іншою особою, просить визнати недійсним заповіт, складений 18.04.2011 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області Вітюк Р.Г. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 34. У попереднє судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] подали заяву про проведення попереднього судового засідання в їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник відповідача - Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області секретар сільської ради Вітюк Р.Г., яка діє на підставі довіреності від 17.10.2017 року, позов визнала повністю, про що зазначила в поданій заяві до суду, просила попереднє судове засідання провести у її відсутності, не заперечувала про задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та її представник за довіреністю від 22.09.2017 року [PERSON] подали до суду заяви про проведення попереднього судового засідання в їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовної заяви в попередньому судовому засіданні. За таких обставин, суд, проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.6 п.11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення в цивільній справі" за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив, що 18.04.2011 року секретарем виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області Вітюк Р.Г. за реєстром номер 34 посвідчено заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.6). Представник відповідача Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області - секретар виконкому сільської ради Вітюк Р.Г., яка діє на підставі довіреності від 17.10.2017 року, позов визнала повністю, не заперечувала, що підпис під заповітом вчинений не заповідачем [PERSON], а іншою особою, що потягнуло за собою порушення вимог щодо посвідчення заповіту і його недійсність, відповідно до вимог ч.2 ст.1257 ЦК України. Вказаний факт не заперечується і особою, на користь якої вчинено заповіт - [PERSON] Даному факту відповідають цивільні правовідносини, які виникають із спадкування за заповітом та правил посвідчення заповітів, та регулюються ст. 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 207, 1233, 1247, 1251, 1257 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 7, 37, 45 Закону України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011року №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011року за № 1298/20036. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). За правилами ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу (ч.2 ст.1247 ЦК України). Якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта ст.207 ЦК України). За приписами ст.1 ЗУ "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. На підставі ст. 7 "Про нотаріат", нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно з ст. 1251 ЦК України, ст. 37 ЗУ "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють, зокрема таку нотаріальну дію, як посвідчення заповіту (крім секретних). Відповідно до розділу 111 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011року №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011року за № 1298/20036, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані роз'яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. . При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. За правилами статті 45 ЗУ "Про нотаріат", якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Судом встановлено, що [PERSON] заповіт, посвідчений від її імені секретарем виконкому Голинчинецької сільської ради 18.04.2011 року, не підписувала, заповіт підписаний іншою особою. При цьому посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка посвідчувала заповіт, не дотримані вимоги щодо посвідчення такого заповіту, зокрема в посвідчувальному написі не зазначено, що документ підписаний іншою особою та причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати заповіт, тобто відсутнє волевиявлення заповідача, що тягне за собою недійсність заповіту відповідно до вимог ч.2 ст.1257 ЦК України. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суда наявні підстави для прийняття визнання позову і задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з Голинчинецької сільської ради на користь [PERSON] судовий збір у сумі 640 грн., сплачений згідно квитанції № 0.0.846661323.1 від 12.09.2017 року (а.с.1).

Outcome: approved