Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У липні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення завдатку в наслідок невиконання зобов'язання боржником, стягнення збитків завданих простроченням виконання зобов'язання та тлумачення змісту договору. В позовній заяві позивач [PERSON] просила суд тлумачити договір між [PERSON] і [PERSON] від 24.10.2012 року як договір намірів забезпечений завдатком наступним чином: - п. 5.1. договору тлумачити як «До підписання цього Договору, в рахунок належних платежів за основним Договором на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартирі та своєї платіжної спроможності, Покупець передає, Продавець отримує суму завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США»; - п. 5.2. договору тлумачити як «У випадку невиконання цього договору Покупцем, сума завдатку, Покупцю не повертається і залишається у продавця»; - п. 5.3. договору тлумачити як «У випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов'язаний повернути Покупцю протягом 3-х днів з дати встановленої п. 6.1. цього договору суму отриманого завдатку». Також позивач [PERSON] просила суд стягнути зі [PERSON] на її користь: завдаток в подвійному розмірі в сумі 4000 доларів США, що становить 47303,32 грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на час подання позову; безпідставно отримані грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що становить 70954,974 грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на час подання позову; 3% річних в сумі 5868 грн. від суми 70954,974 грн.; індексацію суми 70954,974 грн. на індекс інфляції в розмірі 17395,3 грн. Позивач [PERSON] просив стягнути зі [PERSON] на його користь подвійний розмір сплаченого забезпечувального платежу в сумі 97800 грн., 3% річних в розмірі 5868 грн. від суми 97800 грн.; індексацію суми 97800 грн. на індекс інфляції в розмірі 10269 грн.;2730 грн. витрат на придбання матеріалів для ремонту; 10000 грн. сплачених за комунальні послуги. Позивачі позов обґрунтували тим, що мали намір в майбутньому укласти з відповідачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, яка належить відповідачу на праві особистої приватної власності. 24 жовтня 2012 року [PERSON] фактично уклала з відповідачкою договір завдатку, котрий вони помилково визначили в назві як договір авансу. В цей же день при укладанні до підписання договору від 24 грудня 2012 року позивач [PERSON] відповідно до п. 5.1. договору, в рахунок належних за основним договором платежів передала, а відповідач [PERSON] отримала 1000 доларів США, що за курсом НБУ ну 10.06.2014 року становить суму 1182,58 грн. Оскільки договір був підписаний сторонами, своїми підписами вони засвідчили, що до підписання цього договору [PERSON] передала, а [PERSON] отримала 1000 доларів США. 09 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали додаткову угоду до попереднього договору від 24.10.2012 року якою встановили строк для укладення основного договору до 25 грудня 2012 року встановили залишкову вартість квартири в 13700 доларів США, а також встановили, що відповідачка повинна передати квартиру [PERSON] для проживання в строк до 09.11.2012 року. В цьому ж договорі [PERSON] письмово дозволила робити ремонт (клеїти шпалери). 24.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений додатковий договір в якому помилково зазначено, що вказаний договір начебто є додатковим договором до попереднього договору від 23.10.2012 року, що не відповідає дійсності, оскільки в цей день ніякі договори між вказаними особами не укладалися. 28.01.2013 року згідно договору, укладеного в простій письмовій формі за взаємною згодою між [PERSON] та [PERSON], який є додатком до раніше укладеного договору намірів від 24.10.2012 року, остання в день укладення нотаріального договору намірів отримала від [PERSON] гроші в сумі 6000 доларів США для підготовки документів для продажу квартири, а [PERSON] зобов'язувалася після виготовлення всіх документів на квартиру, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу заплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 6525 доларів США. В нотаріальній конторі нотаріуса [PERSON] останнім була надана консультація, що форма договору про наміри не повинна обов'язково посвідчуватися нотаріально. Тому [PERSON] та [PERSON] не побажала з метою економії грошових коштів укладати нотаріальний договір про наміри. [PERSON] зажадала від відповідачки повернення грошових коштів в сумі 6000 доларів США та завдатку в подвійному розмірі. [PERSON] відмовилася повертати завдаток, натомість запропонувала повернути лише 6000 доларів США. Позивач [PERSON] вважає, що [PERSON] з власної вини не виконала свої зобов'язання за договором наміру, який був забезпечений завдатком в загальній сумі 2000 доларів США і безпідставно отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США. Присутній під час цієї розмови [PERSON], який є сином [PERSON], виявив бажання купити квартиру у [PERSON] на тих же умовах, а при розрахунках при укладенні основного договору врахувати вже отримані відповідачкою від [PERSON] грошові кошти, на що [PERSON] та [PERSON] погодилися. В цей же день 28.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №106 відповідно до умов якого сторони домовилися в порядку і на умовах, встановлених попереднім договором, в строк до 18 години першого травня дві тисячі тринадцятого року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Основний договір), а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] для чого в зазначений строк відповідач зобов'язався підготувати документи, необхідні для укладання та нотаріального посвідчення Основного договору. Згідно умов цього договору для забезпечення виконання зобов'язань за попереднім договором [PERSON] сплатив відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 48900,00 гривень. Згідно умов договору факт підписання попереднього договору є доказом передачі забезпечувального платежу від позивача [PERSON] відповідачу [PERSON] 30.04.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про внесення змін до попереднього договору від 28.01.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №580, щодо зміни терміну укладання основного договору на 01.08.2013 року замість 01.05.2013 року. Позивач [PERSON] вважає, що відповідачка порушила умови попереднього договору оскільки до 18.00 годин 01.08.2013 року умови вказаного договору не виконала, документи необхідні для укладення договору купівлі-продажу квартири не виготовила, до нотаріуса для укладення договору не з'явилася, у той час як [PERSON] умови попереднього договору виконав повністю, до нотаріуса для укладення договору з'явився. Крім того [PERSON] вважає, що своїми діями [PERSON] завдала йому збитків на загальну суму 12730 грн., оскільки він здійснив ремонт квартири, на проведення якого надала письмову згоду відповідачка, для чого купив матеріали на суму 2730 грн. та сплачував комунальні платежі в сумі 10000 грн. Представник позивачів адвокат [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його присутності та провести розгляд справи в порядку заочного судового провадження. Про наслідки розгляду справи в порядку заочного провадження представник повідомлений. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я», проте до суду не з'явилась, про причину не явки суду не повідомила. Суд, у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, вважає відповідача повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що квартира [ADDRESS] в Жовтневому районі м. Кривого Рогу належить відповідачу на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №Ж-561, виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 17 липня 2003 року на 1/2 частку зареєстроване в КПДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 09 листопада 2012 року номер запису 396 в книзі №223П-396, реєстраційний номер в реєстрі права власності на нерухоме майно - 2145008, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори Бикановим Р.І. 21 грудня 2012 року за реєстровим №1-2849 на 1/2 частку зареєстровану державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Маненко А.В. 09 січня 2913 року за реєстраційним №668812110. Зазначена обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 24 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали у письмовій формі договір, назву якого визначили як договір авансу (а.с. 19). Відповідно до п. 2.1. вказаного договору сторони домовилися в строк обумовлений п. 6.1. цього договору, належним чином оформити договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Пунктом 6.1. зазначеного договору встановлений строк до 20.11.2012 року для укладення та нотаріального посвідчення основного договору. Згідно п. 2.2. розділу 2. Цього ж договору вартість квартири сторони визначили в 117497 грн., що дорівнювало 14700 доларів США за курсом НБУ. Відповідач за положеннями договору зобов'язувався отримати право власності на квартиру та укласти з покупцем основний договір в термін та на умовах згідно цього договору (п. 3.1.1.) та на момент укладення основного договору мати всі необхідні для укладення основного договору документи (п. 3.1.3.), а в разі можливої затримки строків видачі правовстановлюючих документів повідомити про це покупця (п. 3.1.4.). Оплата за квартиру повинна бути проведена в день підписання нотаріально посвідченого основного договору (п. 2.2. розділу 2. та п. 4.1.2.). 09 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали додаткову угоду до попереднього договору від 24.10.2012 року якою встановили строк для укладення основного договору до 25 грудня 2012 року, встановили залишкову вартість квартири в 13700 доларів США, а також встановили, що відповідачка повинна передати квартиру [PERSON] для проживання в строк до 09.11.2012 року (а.с. 21). В цьому ж договорі від імені [PERSON] зроблений рукописний запис про дозвіл на проведення ремонту (клеїти шпалери). 24 грудня 2012 року між [PERSON] була укладена додаткова угода до попереднього договору від 23 жовтня 2012 року відповідно до п. 1.2. якого строк укладення та нотаріального посвідчення основного договору встановлений до 18.01.2013 року. Відповідно до п. 1.3. вказаної додаткової угоди від 24.12.2012 року до договору від 23 жовтня 2012 року позивач [PERSON] для вирішення питань по продажу-купівлі квартири за адресою [ADDRESS] передала [PERSON], а остання отримала 1000 доларів США, що за курсом НБУ ну 10.06.2014 року становить суму 1182,58 грн. Факт передачі грошових коштів в сумі 1000 доларів США також підтверджується змістом п. 1.4. додаткового договору від 24.12.2012 року до додаткової угоди, яка була укладена між [PERSON] та [PERSON] 09.11.2012 року, відповідно до якої залишок суми за придбання даної нерухомості становить 13700 доларів США. Про те, що зазначений додатковий договір від 24.12.2012 року укладений відповідно до попереднього договору від 24.10.2012 року свідчить наступне: - згідно п. 2.1. розділу 2. Договору від 24.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] початкова вартість квартири [ADDRESS] становить 14700 доларів США; - до підписання договору від 24.10.2012 року відповідно до п. 5.1. розділу 5. Цього договору [PERSON] отримала від [PERSON] 1000 доларів США; - договір від 24.12.2012 року був укладений за 1 день до закінчення терміну для укладення основного договору, визначеного в п. 1.2. додаткового договору від 09.11.2012 року; - відповідно до п.1.3. додаткового договору від 24.12.2012 року цей договір укладався для вирішення питань продажу-покупки тієї ж квартири [ADDRESS] для чого [PERSON] передала, а [PERSON] отримала завдаток в сумі 1000 доларів США.; - в п. 1.4. додаткового договору від 24.12.2012 року до попереднього договору, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] 24.10.2012 року, залишок суми за придбання даної нерухомості становить 12700 доларів США. Крім того, про те, що додаткова угода від 24.12.2012 року є додатковою угодою саме до договору між [PERSON] та [PERSON] не від 23.10.2012 року, а саме від 24.10.2012 року свідчить та обставина, що предметом договорів та додаткових угод є [ADDRESS] і її вартість в додаткових угодах відповідає вартості квартири вказаної в договорі від 24.10.2012 року в розмірі 14700 грн. зменшеної в п. 1.4. додаткової угоди від 09.11.2012 року до 13700 доларів США на розмір сплачених відповідачу позивачем [PERSON] грошових коштів в сумі 1000 доларів США відповідно до п. 5.1. договору від 24.10.2012 року, та зменшеної в п. 1.4. додаткової угоди від 24.12.2012 року до 12700 доларів США на розмір сплачених позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] 1000 доларів США згідно п. 1.3. додаткової угоди від 24.12.2012 року. Позовні вимоги позивача [PERSON] щодо тлумачення договору від 24.10.2012 року на підставі того, що укладений між нею та відповідачем договір є договором наміру також підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно положень ст. 570 ч. 1 ЦК Україні завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Отже, лише за наявності в договорі 3-х перелічених обов'язкових умов такий договір є договором завдатку. Крім того, в п. 5.2. договору від 24.10.2012 року зазначено, що в разі невиконання покупцем зобов'язань за договором, сума авансу продавцю не повертається, а залишається у продавця, а в п. 5.3. договору сторони обумовили, що в разі порушення зобов'язання продавцем, останній повертає отриманий аванс покупцю. Зазначені положення договору відповідають положенням ст. 571 ч. 1 ЦК України якою передбачено, що в разі порушення зобов'язання з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Хоча обов'язок продавця додатково сплатити суму завдатку покупцю, не зазначений в договорі, але такий обов'язок покладається на відповідача згідно положень ЦК України, а також з наступних положень договору. В п. 2.1. зазначеного договору від 24.10.2012 року сторони домовилися про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Оскільки в договорі не зазначено про оплату товару частинами, або з розстроченням платежу, то виходячи зі змісту договору та положень ст. 570 ЦК України гроші передані [PERSON] відповідачем за договором є завдатком. Також в п. 5.1. Договору від 24 жовтня 2012 року розділу 5 договору, визначеному як "Гарантії та відповідальність", зазначено, що "до підписання цього Договору, в рахунок належних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу Квартири та своєї платіжної спроможності Покупець передає, а Продавець отримує суму авансу в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором." Отже всі три обов'язкові умови зазначені в ст. 570 ч. 1 ЦК України які є ознаками договору завдатку, наявні у договорі від 24.10.2012 року. Згідно п. 5.2. цього ж договору сторони домовилися, що "У випадку невиконання цього Договору Покупцем, сума авансу, Покупцю не повертається і залишається у Продавця". Положеннями п. 5.3. того ж договору передбачено, що "У випадку невиконання цього Договору Продавцем, він зобов'язується повернути Покупцю протягом 3 днів з дати, встановленої п. 6.1. цього договору суму отриманого авансу". Згідно вимог ст. 546 ч. 1 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 548 ч. 1 ЦК України передбачені загальні умови забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до якої виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Отже забезпечення виконання договору авансом не передбачено діючим законодавством і суперечить наведеним нормам матеріального права. Крім того, умови договору від 24.10.2012 року не відповідають вимогам ЦК України щодо попередньої оплати товару, тобто авансу (авансовий платіж). Так, відповідно до положень ст. 628 ч. 1 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положення договору від 24 грудня 2012 року стосовно визначення договору, як договору авансу суперечать положенням ЦК України, а саме. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ст. 657 ч. 1 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 691 ч. 1 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Положеннями ст. 693 ч. 1 ЦК України передбачена можливість попередньої оплати товару якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Згідно ст. 640 ЦК України моментом укладення договору зокрема є :якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту вчинення певної дії (ч. 2); договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч.3). Положеннями ст. 210 ч. 1 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до п. 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року №671, який діяв до 01.01.2013 року, договори купівлі-продажу квартири підлягали державній реєстрації. Тобто, на час укладення договору від 24.10.2012 року договір купівлі-продажу квартири підлягав державній реєстрації, а отже і попередній договір про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири підлягав державній реєстрації. В свою чергу державна реєстрація договору завдатку законодавством України не передбачена. Таким чином, за змістом перелічених норм матеріального права договір про аванс не морже існувати як окремий вид договору, а попередня оплата товару, у тому числі і часткова, може бути лише однією з умов договору купівлі-продажу квартири, котрий має обов'язкову письмову нотаріальну форму і є укладеним з моменту його державної реєстрації. Також, про те, що договір від 24.10.2012 року є договором завдатку свідчать умови п. 1.3. додаткових договорів до цього договору від 09.11.2012 року та 24.12.2012 року відповідно до яких грошові суми, які передаються продавцю для вирішення питань продажу-покупки квартири [ADDRESS] визначені як завдаток, який в сумі 1000 доларів США [PERSON] передала [PERSON] Відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК України лише у випадку якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, не є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки судом беззаперечно встановлена наявність у договору від 24.10.2012 року всіх умов, які притаманні для договору завдатку, суд приходить до висновку, що сплачені позивачем відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США відповідно до п. 5.1. договору від 24.10.2012 року, є завдатком і підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. 213 ч. 1 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). Положеннями ч. 2 цієї статті на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому згідно ч. 3 цієї ж статті для тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно до ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється у відповідності зі ст. 213 ЦК України. Згідно положень ч. 4 ст. 213 ЦК України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. При тлумаченні договору від 24.10.2012 року суд виходить також з наступного. Порівнюючи назву договору яка визначена як «Договір авансу» суд при ходить до висновку, що назва договору не відповідає його змісту, зміст якого відповідає всім вимогам до договору завдатку. Суд також враховує наступні обставини: - мету правочину, а саме укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири; - зміст попередніх переговорів щодо укладення договору купівлі-продажу квартири; - зміст додаткових договорів від 09.11.2012 року та від 24.12.2012 року, усталену практику відносин між сторонами аналогічних за змістом договорів і правовідносин, відповідно до якої в забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири зазвичай укладається договір завдатку; - звичаї ділового обороту, відповідно до яких домовленість про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу зазвичай забезпечується завдатком, який зараховується в належні платежі за договором купівлі-продажу і є забезпеченням позову; - подальшу поведінку сторін, спрямовану саме на укладення в майбутньому договору купівлі продажу, що підтверджується укладенням додаткових договорів та отриманням 28.01.2012 року [PERSON] від [PERSON] 6000 доларів США в рахунок оплати вартості квартири; - наведені вище норми цивільного права, відповідно до яких, аванс, як попередня оплата товару (часткова оплата товару) може бути лише умовою договору купівлі-продажу і не може бути окремим видом договору, і не може бути забезпеченням правочину, є очевидним висновок про те, що договір від 24.10.2012 року між [PERSON] і [PERSON] є договором забезпечення майбутнього правочину, а саме договором завдатку. Таким чином, з перелічених положень договору від 24 жовтня 2012 року і наведених норм матеріального цивільного права вбачається, що сума в 1000 доларів США, фактично передана [PERSON] відповідачу не як аванс, а як завдаток, оскільки містить всі ознаки і умови необхідні для завдатку і не є розстроченням платежу (ст. 692 ч. 2 ЦК України) або попередньою оплатою товару (ст. 693 ЦК України), оскільки договір не є договором купівлі-продажу квартири і в ньому не зазначено про такі форми оплати за квартиру. Виходячи з зазначеного договір між [PERSON] і [PERSON] від 24.10.2012 року є договором намірів, забезпечений завдатком і умови цього договору слід тлумачити як договір завдатку, а саме: - п. 5.1. договору тлумачити як «До підписання цього Договору, в рахунок належних платежів за основним Договором на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартирі та своєї платіжної спроможності, Покупець передає, Продавець отримує суму завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США»; - п. 5.2. договору тлумачити як «У випадку невиконання цього договору Покупцем, сума завдатку, Покупцю не повертається і залишається у продавця»; - п. 5.3. договору тлумачити як «У випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов'язаний повернути Покупцю протягом 3-х днів з дати встановленої п. 6.1. цього договору суму отриманого завдатку». Судом також встановлено, що 28.01.2013 року згідно договору, укладеного в простій письмовій формі на зворотній стороні додаткової угоди від 24.12.2012 року, який є додатком до раніше укладеного договору намірів від 24.10.2012 року, за взаємною згодою між [PERSON] та [PERSON], остання в день укладення нотаріального договору намірів отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США для підготовки документів для продажу квартири. Той факт, що укладений в письмовій формі договір від 28.01.2013 року є додатковим договором до договору наміру та завдатку від 24.10.2012 року свідчить зміст зазначених договорів. Так, відповідно розділу №3 договору від 24.10.2012 року [PERSON] зобов'язувалася підготувати всі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу, і в договорі від 28.01.2012 року [PERSON] також зобов'язувалася підготувати всі необхідні документи. Вказаним договором сторони підтвердили, що [PERSON] отримала гроші в сумі 6000 доларів США, за курсом НБУ на 10.06.2014 року становить суму 70954,97 грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США. Згідно цього ж договору від 28.01.2013 року [PERSON] зобов'язувалася після виготовлення всіх документів на квартиру, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу заплатити [PERSON] грошові кошти в сумі 6525 доларів США. Виходячи зі змісту договору від 24.10.2012 року грошові кошти в сумі 6000 доларів США були отримані [PERSON] від [PERSON] без належних правових підстав, оскільки між ними не було укладено будь-якого іншого договору, а був укладений лише договір наміру, який був забезпечений завдатком, а попередня оплата товару повна, або часткова (аванс) може бути обумовлена лише у договорі укладеному в письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням. Зазначений висновок ґрунтується на положеннях ст. 657 ЦК України, відповідно до якої договір купівлі-продажу житлової квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України відповідно до положень якої попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Договір від 24.10.2012 року є також договором про наміри, оскільки в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору шляхом його нотаріального посвідчення. Тому вказаний договір не може вважається попереднім договором, відповідно до ч. 4 ст. 365 ЦК України Таким чином, договір між [PERSON] та [PERSON] від 24.10.2012 року не є попереднім договором купівлі-продажу квартири, а є договором наміру та завдатку. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] судом встановлено наступне. Виходячи зі змісту позовної заяви, доводи якої не спростовуються дослідженими судом доказами, в нотаріальній конторі нотаріуса [PERSON] за твердженням позивачів останнім була надана консультація, що форма договору про наміри не повинна обов'язково посвідчуватися нотаріально. Тому [PERSON] та [PERSON] не побажала з метою економії грошових коштів укладати нотаріальний договір про наміри. [PERSON] зажадала від відповідачки повернення грошових коштів в сумі 6000 доларів США та завдатку в подвійному розмірі. [PERSON] відмовилася повертати завдаток взагалі і запропонувала повернути лише 6000 доларів США. Оскільки суду не надані документи, які б підтверджували повернення відповідачем грошових коштів позивачу [PERSON] суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з власної вини не виконала свої зобов'язання за договором наміру від 24.10.2012 року, який був забезпечений завдатком в загальній сумі 2000 доларів США і безпідставно отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США. За таких обставин з відповідачки підлягають стягненню на користь [PERSON] 118258,29 грн.: на підставі ст. 571 ч. 1 ЦК України - завдаток в подвійному розмірі в сумі 4000 доларів США, що становить 47303,32 грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на час подання позову; на підставі ст. 386, 387, 12112 ЦКУкраїни - безпідставно отримані грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що становить 70954,974 грн. з розрахунку 11,825829 грн. за 1 долар США на час подання позову. Згідно позовної заяви, присутній в нотаріальній конторі позивач [PERSON], який є сином [PERSON], виявив бажання купити квартиру у [PERSON] на тих же умовах. Сторони домовилися, що при взаємних розрахунках при укладенні основного договору сторони врахують вже отримані відповідачкою від [PERSON] грошові кошти, на що [PERSON] та [PERSON] погодилися. В цей же день 28.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №106 (а.с. 15) на наступних умовах. Згідно п. 1 Попереднього договору від 28.01.2013 року сторони зобов'язуються в порядку і на умовах, встановлених Попереднім договором, строк до 18 годин першого травня дві тисячі тринадцятого року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Основний договір), а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому Продавець в строк, зазначений в цьому пункті Попереднього договору, зобов'язується підготувати документи, необхідні для укладання та нотаріального посвідчення Основного договору. Відповідно до п. 2. Попереднього договору умови Основного договору між Продавцем і Покупцем повинні передбачати таке: Відповідно до п.п. 2.1. п. 2. об'єктом купівлі-продажу (далі - Об'єкт купівлі-продажу) є: квартира, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], яка належить Продавцю на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Ж-561, виданого органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради від 17 липня 2003 року, право власності на 1/2 (одну другу) частки за яким зареєстровано за Продавцем КПДОР Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 09 листопада 2012 року, номер запису: 396, в книзі: 223П-396, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 2145008 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. 21 грудня 2012 р., за реєстровим № 1-2849, право власності на 1/2 частки за яким зареєстровано за Продавцем державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Маненко А.В. 09 січня 2013 року за реєстраційним № 668812110. За положеннями п.п. 2.2. п. 2. Попереднього договору покупець зобов'язується сплатити Продавцю під час підписання Основного договору вартість Об'єкта купівлі-продажу в національній валюті України (гривні) в сумі 97800,00 гривень (дев'яносто сім тисяч вісімсот гривень), 00 копійок. Положеннями п. 4. Сторони погодили, що з моменту укладення цього Попереднього договору Продавець зобов'язується, зокрема у термін до першого травня дві тисячі тринадцятого року належним чином підготувати документи, необхідні для підписання та нотаріального посвідчення Основного договору, передбачений пунктом 1 Попереднього договору; вчинити дії по узаконенню самовільної прибудови квартири; забезпечити зняття з реєстрації осіб, місце проживання яких зареєстровано за в даній квартирі. Відповідно до п. 5. сторони домовилися, що Основний договір може бути укладений ними та посвідчений нотаріально будь-яким нотаріусом за їх додатковою домовленістю, однак якщо Основний договір не буде укладений до 16 години першого травня дві тисячі тринадцятого року, він підлягає укладенню та нотаріальному посвідченню з 16 до 18 години першого травня дві тисячі тринадцятого року приватним нотарі Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] ([ADDRESS] Продавець відповідно до п. 6. Попереднього договору зобов'язалася у час та у місці укладання Основного договору зобов'язаний надати нотаріусу Документи, що підтверджують його право власності на зазначений у цьому договорі Об'єкт купівлі-продажу, паспорт та інші документи й вчинити юридичні дії, які у сукупності необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору. Положеннями п. 7. Сторони встановили, що покупець у час та у місці укладання Основного договору зобов'язаний надати нотаріусу пас по інші документи й вчинити юридичні дії, які у сукупності необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору. Згідно п. 8. Попереднього договору покупець на забезпечення виконання зобов'язань за цим Попереднім договором сплатив Продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 48900,00 гривень (сорок вісім тисяч дев'ятсот гривень копійок), який підлягає поверненню Покупцю під час підписання Основного договору. Факт підписання цього Договору є доказом передачі забезпечувального платежу від Покупця Продавцю. Сторони встановили, що передбачений в цьому пункті забезпечувальний платіж не є одним з і забезпечення виконання зобов'язання, які передбачено статтею 546 Цивільного кодексу України, тобто не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, а також встановили щодо забезпечувального платежу відповідні наслідки, які настануть у випадку невиконання умов Попереднього договору, та які передбачені пунктами 11.1. та 11.2. цього Попереднього договору. Положеннями п. 9. Попереднього договору сторони встановили відповідальність сторін за цим договором, яка наступає у разі, якщо одна з сторін цього Попереднього договору до 16 години першого травня дві тисячі тринадцятого року не висловить свою волю на укладення Основного договору шляхом направлення листа (телеграми) про час і місце зустрічі ([ADDRESS]), з проектом основного договору чи без такого проекту, але з посиланням на умови, визначені Попереднім договором (повідомлення повинно бути отриманим іншою стороною в цей термін), або не з'явиться для укладання та нотаріального посвідчення Основного договору з 16.00 години першого травня дві тисячі тринадцятого року за адресою [ADDRESS], до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], інша сторона, яка дотрималась вказаних вище умов, набуває права у судовому порядку вимагати відшкодування збитків, завданих простроченням. З'явлення будь-якої із сторін з 16 до 18 години першого травня дві тисячі тринадцятого року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] незалежно від відправки чи не відправки вказаного вище листа (телеграми), вважається висловленням пропозиції про укладення Основного договору на умовах, передбачених Попереднім договором. Документом, що підтверджує цю висловлену пропозицію, буде вважатись видане нотаріусом свідоцтво про посвідчення факту перебування громадянина в певному місці, видане на вимогу однієї із сторін. Відповідно до умов п. 10. Попереднього договору сторони оцінили зобов'язання, що випливають з цього Попереднього договору, у розмірі 48900,00 гривень (сорок вісім тисяч дев'ятсот гривень, 00 копійок). Також відповідальність сторін за попереднім договором від 28.01.2013 року встановлена в п. 11. Цього договору. Так, відповідно до п.п. 11.1. п. 11. Договору сторони визнають, що у випадку, якщо невиконання умов цього Попереднього договору станеться з вини Покупця - то переданий Покупцем Продавцю за цим Попереднім договором забезпечувальний платіж залишається у Продавця і не підлягає поверненню. Згідно п.п. 11.2. п. 11. Сторони встановили, що у разі, якщо невиконання Попереднього договору станеться з вини Продавця, останній зобов'язаний повернути Покупцю забезпечувальний платіж у подвійному розмірі. Відповідно до п.п. 12.1. п. 12. Попереднього договору сторони домовилися, що зобов'язання сторін по укладенню Основного договору, встановлене цим Попереднім договором припиняється, якщо Основний договір за додатковою домовленістю не буде укладено сторонами до 18.00 години 48900,00 гривень (сорок вісім тисяч дев'ятсот гривень, 00 копійок) або якщо жодна із сторін не направить іншій стороні пропозицію про його укладання в порядку, визначеному п. 9 Попереднього договору. 30.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про внесення змін до Попереднього договору від 28.01.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №580, щодо зміни терміну укладання основного договору 01.08.2013 року замість 01.05.2013 року (а.с.16). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно п. 8 Попереднього договору від 28.01.2013 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримала гроші в сумі 48900 грн., які повинна повернути позивачу [PERSON] в подвійному розмірі згідно п.п. 11.2. п. 11.Попереднього договору від 28.01.2013 року. Відповідно до положень ст. 547 ЦК України форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Згідно положень ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Положеннями ч. 2 ст. 635 ЦК України передбачено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Нормами ч. 3 цієї ж статті встановлено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Положеннями ст. 361 ч.1 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 4 цієї ж статті закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Докази того, що відповідачка повернула отримані за вище наведеними договорами грошові кошти позивачам відсутні. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила умови Попереднього договору від 28.01.2013 року, оскільки до 18.00 годин 01.08.2013 року, тобто в зазначений в п. 1, п. 5 та п. 9 Попереднього договору, зі змінами відповідно до п. 1, п.3 та п. 4 Додаткового договору від 30.04.2013 року, строк, умови вказаного договору не виконала, документи необхідні для укладення договору купівлі-продажу квартири не виготовила, до нотаріуса для укладення договору не з'явилася у той час як [PERSON] умови попереднього договору виконав повністю, до нотаріуса для укладення договору з'явився. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом від 01.08.2013 року про перебування особи ([PERSON].) в певному місці складеним та посвідченим приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 999 та постановою від 01.08.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданою тим же нотаріусом. Крім того, суд вважає, що своїми діями [PERSON] завдала збитків [PERSON], оскільки останній здійснив ремонт квартири, на проведення якого відповідач надала письмову згоду. Розмір збитків підтверджується дослідженими судом доказами про понесені витрати на купівлю матеріалів для ремонту на загальну суму 2730 грн. Також позивач [PERSON] сплатив комунальні платежі на загальну суму 10000 грн. Відповідач [PERSON] несе відповідальність за порушення своїх зобов'язань за договорами оскільки фактично в односторонньому порядку відмовилася від виконання договорів, що не допускається згідно ст. 525 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правовими підставами для стягнення з відповідача зазначених в позові сум є також наступні положення норм цивільного права: Згідно ст. 610 ч. 1ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом і відповідно до ч. 2 цієї статті відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Положеннями ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Збитки спричинені відповідачем позивачу [PERSON] в наслідок невиконання умов договору становлять 2730 грн. витрати на ремонт і 10000 грн. сплата комунальних платежів, які повинна відшкодувати відповідачка згідно ст. 623 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Статтею 625 ч. 1 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 цієї ж статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки згідно умов Попереднього договору, в разі не укладення основного договору з вини Продавця, відповідачка повинна була повернути [PERSON] грошові кошти 01.08.2013 року, то вона повинна нести відповідальність згідно ст. 625 ЦК України і за прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки грошові кошти є предметом права власності, то разі користування ними без належних правових підстав, та неповернення у визначені договором строки, то право власності в такому випадку підлягає захисту відповідно до положень наступних норм матеріального права. Відповідно до ст. 386 ч. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Положеннями ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки відповідачка отримала гроші в сумі 6000 доларів США від [PERSON] без належної правової підстави, вона має право їх витребувати. Положеннями ст. 1212 ЦК України встановлені загальні підстави виникнення зобов'язання у особи у зв'язку з набуттям нею та збереженням майна без достатньої правової підстави. Зокрема ч. 1 вказаної норми встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 2 цієї ж статті положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до вимог ч. 3 вказаної статті, положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. При визначенні розміру грошових сум, які підлягають стягненню на користь [PERSON], суд виходить з наступних розрахунків: 3% річних від суми 97800 грн. за період з 01.08.2012 року до 01.08.2014 року становлять 5868 грн.; індексація суми 97800 грн. на середній індекс інфляції 110,5 за період з 01.08.2012 року до 01.06.2014 року становить 108069 грн. При визначенні розміру грошових сум, які підлягають стягненню на користь [PERSON], суд виходить з наступних розрахунків: 3% річних від суми 70954,974 грн. за період з 01.08.2012 року до 01.08.2014 року становлять 4257 грн.; індексація суми 70954,974 грн. на середній індекс інфляції 110,5 за період з 01.08.2012 року до 01.06.2014 року становить 88350,25 грн. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 97800 грн., тобто подвійний розмір сплаченого забезпечувального платежу, 2730 грн. витрат на придбання матеріалів для ремонту та 10000 грн. сплачених за комунальні послуги.

Outcome: approved