Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області про поновлення строку позовної давності, включення в додаткові списки на отримання земельної частки (паю) по справу спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільським господарствам, підприємствам та організаціям" було проведено розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога " с. Лісова Лисіївка, в зв'язку з чим 03 січня 1996 року було видано Державний акт на право колективної власності. ЇЇ мати [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Перемога» с. Лісова Лисіївка, однак її прізвище було пропущено в Додатку №1 до вищезазначеного Державного акта на право колективної власності. Вона являється спадкоємицею першої черги після смерті матері та в передбачений законом шестимісячний строк, відповідно до ст. 548-549 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, оформити право на земельну частку (пай) після смерті матері [PERSON] вона не має можливості, так як за життя матір не внесли в Додаток № 1 до Державного акта на право колективної власності та за життя вона не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Після смерті матері вона неодноразово зверталася до Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області щоб її матір [PERSON] у додаткові списки на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Однак 20.11.2015 року отримала повідомлення від сільської ради про те, що відповідно до змісту ст.ст. 22-23 ЗК України та Указу Президента від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств та організації» особа набуває права на земельні частки (паї) за наявності перебування такої особи в членах КСП на час розпаювання. А так, як померла [PERSON] не перебувала у членах КСП на час розпаювання у них відсутні підстави, щодо включення останньої до списку на одержання сертифікату на право земельної частки (паю). Тому просить поновити пропущений строк позовної давності для захисту права у суді, оскільки пропустила строк внаслідок своєї юридичної необізнаності та зобовязати Лісоволисіївку сільську раду Калинівського району Вінницької області включити [PERSON], як колгоспного пенсіонера, в додаткові списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) по праву спадкування за законом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, сільський голова Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року № 2200 -Х11 роздержавлення і приватизація земельних ділянок недержавних сільськогосподарських підприємств в Україні розпочато з 1992 року з врученням господарствам Державних актів на право колективної власності на землю за встановленою формою, до яких додається список громадян - членів аграрних формувань, що надалі є підставою для складання уточнених списків на отримання громадянами земельних сертифікатів. Як вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН, виданого 03.01.1996 року головою Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області, КСП «Перемога» с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області відповідно до рішення сесії 22 скликання Лісоволисіївської сільської ради народних депутатів від 26.12.1995 року №6, було передано у колективну власність 1692,2 га землі для сільськогосподарського використання. Додатком 1 до Державного акта-список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства [PERSON] помилково не було включено до списку. Так, [PERSON] працювала в колгоспі «Перемога» з 1944 року по 1966 рік та одержувала заробітну плату, що підтверджується архівною довідкою № 555 від 03.09.2015 року, наданою Комунальною установою «Калинівський районний трудовий архів». [PERSON], померла 30 квітня 2001 року. Позивачка є дочкою померлої і являється спадкоємицею першої черги після смерті матері та в передбачений законом шестимісячний строк, відповідно до ст. 548-549 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців на спадкове майно померлої [PERSON] ні за законом, ні за заповітом, а також осіб, які б мали обовязкову частку в спадщині немає. Однак, оформити право на земельну частку (пай) після смерті матері [PERSON] позбавлена можливості, так як за життя мати не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) та їй не було наділено земельну частку (пай) під час проведення розпаювання земель КСП «Перемога» с. Лісова Лисіївка. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.3 ст.1 цього ж Закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. З наведених норм законодавства вбачається, що право особи на земельну частку (пай) повинно підтверджуватися відповідним сертифікатом або встановлюватися рішенням суду. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, а в разі його смерті успадкування цього права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку пай. Таким чином встановлено, що мати позивачки [PERSON] мала передбачене законодавством право на земельну частку (пай), яке було порушено при розпаюванні земель не з її вини. В звязку з тим, що мати позивачки вчасно не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) і не підтвердження відповідного права, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, тому звернулася до суду з цим позовом і серед іншого просить поновити їй строк позовної давності, аргументуючи це тим, що про порушення свого права дізнався лише у 2015 році. Тому, вирішуючи позовну вимогу позивачки [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Враховуючи, що паювання земель відбулося в 1995 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, до виниклих правовідносин слід застосовувати правила та положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.71 ЦК УРСР в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Згідно ч.2 ст.80 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Враховуючи, що відповідно до ст. 76 ЦК УРСР в редакції 1963 року перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Так, позивачці восени 2015 року стало відомо, що лише на підставі рішення суду може бути відновлено її право на земельну частку (пай). Тобто, в даному випадку позивачка дізналася про порушення свого права лише восени 2015 року. Тому суд, вирішуючи питання про продовження позивачці строку позовної давності приходить до висновку про поважність причин пропущення строку позовної давності. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» у разі неможливості надати особі земельну частку \\пай\\ з колективної власності через відсутність необхідної для нього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8.08.1995 року № 720\\95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським господарствам, підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою на час передачі землі у колективну власність. На даний час виділ земельних часток проводиться із земель резервного фонду Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе поновити позивачці пропущений строк позовної давності та зобовязати Лісоволисіївську сільську раду Калинівського району Вінницької області включити [PERSON],як колгоспного пенсіонера, в додаткові списки осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю). На підставі викладеного,

Outcome: approved