Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

\~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівна, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , до 25.02.2010 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Несподівано для нього він дізнався про Постанову за підписом приватного виконавця Мельника Ю.А. від 03.03.2021р. ВП №64700375 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої приватним виконавцем Мельником Ю.А., відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого напису №2125 від 19.02.2021р., виданим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., про стягнення з нього, боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 8903,61 гривень. З автоматизованої системи виконавчого провадження в мережі Інтернет він дізнався, що приватним виконавцем Мельником Ю.А. винесено Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.03.2021 року, якими зобов`язано ПАТ «ЛАКМА», КНП «Дрогобицька районна лікарня», ГУ ПФ України у Львівській області, здійснювати відрахування із його доходів у розмірі 20% суму боргу 10\~462,97 грн, що складається з: витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 669,00 грн, суми боргу за виконавчим документом у розмірі 8903,61 грн, основної винагороди приватного виконавця у розмірі 890,36 грн. До цього часу йому нічого не було відомо про зазначену вище заборгованість. Він не отримував від відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» жодних коштів, а тому не повинен повертати їх. Більше того, що документах виконавчого провадження зазначається адреса його проживання, за якою він ніколи не проживав і жодного відношення до даної адреси не має: [ADDRESS] . Приватним виконавцем м.Києва Мельником Ю.А. прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням вимог ч.2 ст.24 Закону України «про виконавче провадження». У Постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021 року в п.7 зазначено: «Повідомляю Вас про те, що борг за договором 0625\\011637-PR від 04.05.2012 з Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019) за виконавчим провадженням Ви можете оплатити, перерахувавши кошти за реквізитами: Рахунок № [NUMBER] ; АТ КБ "ПРИВАТБАНК" МФО 305299; Код отримувача: 3152722139. Отримувач: Приватний виконавець Мельник Юрій Анатолійович, Призначення платежу: «Оплата боргу за виконавчим документом №2125 від 19.02.2021, Боржник [PERSON] , ІПН: [NUMBER] .» Жодного боргу в АТ «Укрсоцбанку» у нього не має. Звертає увагу на те, що дата договору 0625\\011637-PR від 04.05.2012, за ким нібито у нього борг, тобто уже близько 9 років тому, про що йому нічого не відомо протягом цього тривалого часу (9 років). Більше того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є у публічному доступі мережі Інтернет, АТ «Укрсоцбанк» припинив свою діяльність 03.12.2019 року. Проаналізувавши наведене вище, врахувавши зміст оскаржуваного ним згідно цієї позовної заяви Виконавчого напису, вважає, що при вчиненні цього виконавчого напису приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. та відповідачем ТзОВ «Вердикт Капітал» грубо порушено та проігноровано ряд вимог законодавства, вчинено Виконавчий напис всупереч компетенції нотаріуса щодо вчинення таких нотаріальних дій, внаслідок чого безпідставно стягуються на користь відповідача за постановою приватного виконавця із його доходів значні для нього грошові кошти, чим грубо порушено його законні права та інтереси, які підлягають захисту та відновленню судом в встановленому законом порядку, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду. Від представника позивача [PERSON] адвоката Ференц О.І. поступила заява, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі. Від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" поступив письмовий відзив, в якому зазначили, що не визнають заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] , просять у задоволенні позовних вимог відмовити. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович в судове засідання не з`явилися, а тому суд розглянув справу у відсутності третіх осіб на підставі наявних доказів по справі. \~\~\~\~\~Відповідно до ст.247 ЦПК судовий\~ розгляд\~ проведено без фіксування судового\~ процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні не спорюється той факт, що правовідносини, про які зазначено у позовній заяві регулюються наступними нормами матеріального права та базуються на наступному: Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року \~із змінами та доповненнями,\~Постановою КМ\~України від\~29.06.1999\~№ 1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» з наступними змінами Згідно з п.19\~ст.34 ЗУ «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~главою 14 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачене стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу, отже, з вищезазначеної норми Закону вбачається, що дана нотаріальна дія вчиняється лише до тих правочинів, які згідно вимог Закону вчиняються у письмові формі та підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, а позивачем в свою чергу жодного нотаріально посвідченого договору з АТ «Укрсоцбанк» не укладалося. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого\~Наказом Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, у главі 16 передбачений порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, зокрема, п.п.1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. А тому судом враховано, що приватний нотаріус не має право звертати стягнення на майно боржника без підстави наявності договору застави або договору іпотеки, укладених між боржником та стягувачем, які були б нотаріально посвідченими, проте, вказані вище дії приватного нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. суперечать зазначеним нормам підзаконних актів та положенням статті 87 Закону України «Про нотаріат». Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). \~ \~ Крім\~цього,\~з урахуванням\~положень статті\~77\~ Закону\~України «Про\~нотаріат» та п.5 гл.7 Положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, розділу 1 та 2 Переліку, в справі приватного нотаріуса Головкіної Я.В. повинен залишитись оригінал Договору, за яким вчинено оскаржуваний Виконавчий напис та який необхідно витребувати від приватного нотаріуса під час розгляду справи за цією позовною заявою судом разом із примірником оскаржуваного Виконавчого напису та усіма іншими документами, що зберігаються в приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. у зв`язку із вчиненням Виконавчого напису №2125 від 19.02.2021р. Розділом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.8\~ постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року №2, при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку. Також, Розділом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача, тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх, а також, системний аналіз норм матеріальних законів, якими врегульовано правовідносини щодо вчинення нотаріусом Виконавчих написів за борговими зобов`язаннями, дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, про який зазначається у цьому Виконавчому написі. Як передбачено пунктом 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Судом взято до уваги той факт, що відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило позивача [PERSON] права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Крім того, судом взято до уваги, що приватний нотаріус незаконно вчинив оскаржуваний напис заборгованість, за яку явно уже сплив строк позовної давності встановлений відповідними нормами Цивільного кодексу України, адже, як зазначено у Постанові приватного виконавця договір від 04.05.2012 р. Відповідно до статті 256 ЦК України\~«Поняття позовної давності» , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~ «Загальна позовна давність» , загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статті 260 ЦК України\~«Обчислення позовної давності» , Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу . Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін , а статтею 261 ЦК України «Початок перебігу позовної давності» , перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила , перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства, починається від дня припинення насильства , перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання ; у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття ; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання . За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. \~ Якщо\~боржникові надається\~пільговий строк\~для виконання\~такої вимоги,\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~цього строку. За\~регресними зобов`язаннями\~перебіг позовної\~давності починається\~від дня\~виконання основного\~зобов`язання. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави починається від дня набуття оспорюваних активів відповідачем ; винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом. \~ \~Крім цього,\~статтею 262\~ЦК України\~\~«Позовна давність\~у разі\~замін сторін\~у зобов`язанні»\~чітко та\~одночасно визначено,\~що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З урахуванням приписів статей\~15, 16, 18 ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. А тому враховуючи вищевикладене, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі, а повинен перевірити й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника мала місце безспірна заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала будь-яка заборгованість взагалі та чи вчинялися відповідачем будь-які дії щодо повідомлення останнього про таку заборгованість. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України «Право на звернення до суду за захистом» кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи представника позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а посилання відповідача\~на той\~факт,\~що заборгованість\~або інша\~ \~відповідальність боржника\~визнається безспірною\~і не\~потребує додаткового\~ доказування,\~якщо для\~вчинення \~виконавчого напису\~ \~подані документи,\~передбачені \~Переліком \~ документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться \~ у\~безпірному \~ порядку,\~затвердженими постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.06.1999\~року №1172, є безпідставним та необгрунтованим, що підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки сам по собі факт додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів, передбачених Порядком № 26/5, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, якщо судом буде встановлено, що на момент вчинення нотаріусом цього напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем у тому розмірі, як зазначено у виконавчому написі (Правова позиція : Постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 486/388/16-ц), а відтак аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved