Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 37621,85 грн. 85 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29.04.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір про отримання кредиту в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належно не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 30.06.2016 за ним рахується заборгованість в сумі 37621 грн. 85 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 4554,49 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 27937 грн. 75 коп., заборгованості за пенею та комісією 3100 грн., а також штрафу (фіксована частина) 250 грн. та штрафу (процентна складова) 1779 грн. 61 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.22). Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов»язані з публікацією у пресі оголошень про виклик відповідача (а.с.33, 54). Відповідач, будучи належно повідомлений про день та час розгляду справи через засоби масової інформації, а саме: газету «Вісті Рівненщини» №37 від 16.09.2016 та газету «Урядовий кур»єр» №9 (5878) від 18.01.2017, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав (а.с.34,58). Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.04.2008 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений договір про отримання кредиту в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8,9). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.8). При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належно не виконував. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно Розрахунку, до заборгованості включено суму комісії та пені, які не передбачені поданими суду положеннями кредитного договору, оскільки єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником, встановленим п.8.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Суд зауважує, що застосування подвійної юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення суперечить ст.61 Конституції України. Тож застосування окрім штрафу, визначеного Умовами, додатково пені, а також не передбаченої договором комісії, - є необґрунтованим. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею та комісією як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Загальний розмір зобов»язання, що виник у відповідача у зв"язку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними за період від 29.04.2008 до 30.06.2016, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за пенею та комісією, складає 34521,85 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4554,49 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 27937 грн. 75 коп., а також штрафу (фіксована частина) 250 грн. та штрафу (процентна складова) 1779 грн. 61 коп. (а.с.4-7). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ч.1 ст.79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 378 грн. (а.с.1) та витрати, повязанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання в сумі 97 грн. та 420 грн. ( а.с.36, 60).

Outcome: approved