Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

20.04.2017 року КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 19327,03 грн., 3% річних - 551,01 грн., інфляційні витрати - 3575,53 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за вказані комунальні послуги не здійснюють, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за період з 01.01.2012 року по 31.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19327,03 грн. У зв'язку з несвоєчасною сплатою позивач також просить стягнути 3% річних та інфляційні витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. 26.02.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, КП «Харківські теплові мережі» не укладав з ним письмового договору про надання послуг з теплопостачання. Також вказав, що він не є власником квартири за адресою: [ADDRESS], тому стягнення заборгованості за теплопостачання з нього є неправомірним. Крім того, [PERSON] просив застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду на повідомив. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS], та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2016 р. утворилась заборгованість у розмірі 19327,03 грн. Щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2017 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового заказу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2017 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу з [PERSON], [PERSON] 20.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення суми заборгованості. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу 24.01.2017 року, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.02.2014 р. по 31.12.2016 р. підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів суми заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2012 р. по 30.01.2014 р. суд вважає за необхідне відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості у розмірі 14894,34 грн. за період з 01.02.2014 р. по 31.12.2016 р. Не може бути враховане посилання відповідача на те, що між ним та КП «ХТМ» не укладався договір про надання відповідних послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, оскільки згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховані за надані послуги інфляційні витрати в сумі 3575,53 грн. та 3% річних 551, 01 грн. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial