Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 03.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 577/72672. Відповідно до вказаного договору позивач відкрив відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності в розмірі 245 000,00 дол. США, з погашення кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02 травня 2017 року. В забезпечення виконання вказаного договору між сторонами був укладений договір іпотеки №35.02-09/167 від 03.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим № 2035, згідно якого відповідач надав в іпотеку трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому відповідачем були допущені порушення виконання умов кредитного договору, в результаті чого станом на 19.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 143 774,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.06.2015 року еквівалентно 3 066 597,00 грн, у зв'язку з чим просив звернути стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судовому засідання представник відповідача подала до суду заяву про застосування строків позовної давності та заперечувала проти задоволення позову. В подальшому відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 577/72672. Відповідно до вказаного договору позивач відкрив відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності в розмірі 245 000,00 дол. США, з погашення кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02 травня 2017 року, з оплатою 12,85% річних (а.с.17-19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений договір іпотеки №35.02-09/167 від 03.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим № 2035, згідно якого відповідач надав в іпотеку трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності від 09.07.2004 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). (а.с. 14). Предметом договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.1.1 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотеко держателем. Відповідно до вказаного пункту договору іпотеки, в забезпечення зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належать іпотекодавцю на праві приватної власності. Згідно з пунктом 1.3 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 159 496 грн 00 коп. Пунктом 1.1.1. Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії, передбачено, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші», зі сплатою 12,85 (двадцять цілих вісімдесят п'ять сотих) процентів річних, з наступним порядком надання траншів кредиту. Відповідач зобов'язання з повернення кредиту згідно графіку та сплати відсотків не виконав, чим порушив умови кредитного договору. У результаті порушення з боку [PERSON] зобов'язань, заборгованість перед позивачем за кредитним договором станом на 19.06.2015 року складає 143 774,90 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 066 597,00 грн, що складається з: 105 967,09 дол. дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 260 188,38 грн. - заборгованість по кредиту; 37 807,81 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 806 408,62 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Зобов'язання перед ПАТ «Укрсоцбанк» залишаються не виконаними, у зв'язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд приходить до висновку про те, що оскільки за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої доведено, то згідно ст.33 ЗУ "Про іпотеку" позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виключає права позивача на обрання і такого способу судового захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки (п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"). Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку". Позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника. Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором № 577/72672 від 03.05.2007 року в розмірі 143 774,90 дол. США, що еквівалентно 3 066 597,00 грн. доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором № 577/72672 від 03.05.2007 року. Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.8.4.3 Договору іпотеки іпотеко держатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовзань, забезпечених іпотекою за цим договором вони не будуть виконанні. Відповідно до п.41 вище приведеної постанови Пленуму при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Представник відповідача в своїй заяві просив суд застосувати строк позовної давності, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Проте, як вбачається з розрахунків заборгованості відповідач здійснювала останній платіж 05.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед банком та переривання перебігу позовної давності Враховуючи викладене, задля забезпечення захисту цивільних майнових, житлових та інших конституційних прав і законних інтересів сторін даного спору, суд вважає за необхідне, задовольнити даний позов і звернути стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, яким є трикімнатна квартира [NUMBER], загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3654.00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved