Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк") про розірвання кредитного договору № 11156037000 , укладеного17.05.2007 р. між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та визнання недійсним договору іпотеки від 17.05.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] і [PERSON] В заяві позивач зазначила, що 17.05.2007 р. року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" був укладений кредитний договір №11156037000 про надання споживчого кредиту на суму 52500,00 долларів США строком до 16.05.2018 року. Поручителем за вказаним договором виступила [PERSON]. В той же день укладений договір іпотеки згідно якого в іпотеку передавалося нерухоме майно - двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] В подальшому дана квартира була переведена із житлової квартири в магазин, про що повідомлено Банк та надані вісі документи, однак Банк на це не відреагував і попередній договір іпотеки не був переукладений на новий об'єкт. Не було також внесено змін та доповнень до існуючого договору іпотеки. Вважає, що укладений кредитний договір та договір поруки значно погіршили положення всіх сторін, а саме використання долару США як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний договір умови, що значно погіршує її становище порівняно з Банком. Банком не було надано доказів, щоб підтверджували отримання останнім індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила про задоволення вимог. В судовому засіданні представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що відсутні умови для розірвання кредитного договору зазначені в ч. 2 ст. 652 ЦК України, та відсутні підстави для визнання недійсним договору іпотеки. Крім того посилання позивачки на необхідність переукладення договору іпотеки на новий об'єкт або укладення змін та доповнень до договору іпотеки суперечать змісту п. 1.4 договору іпотеки, яким передбачено, що всі зроблені іпотекодацем в період дії цього Договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, допробки тощо автоматично стають предметом даного договору іпотеки - Предметом іпотеки - і не потребують внесення змін до цього договору іпотеки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встанолено у судовому засіданні, 17.05.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №11156037000, відповідно до якого загальна сума кредиту в рамках цієї угоди склала 52500,00 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, строк кредитування до 16.05.2018 р. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №11156037000 17.05.2014 р. між [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк" укладений договір поруки, та 17.05.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що належить іпотекодацям на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачка просила розірвати кредитний договір посилаючись на те, що Банком не було надано доказів наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу та для надання та одержання кредитів в іноземній валюті та на істотні зміни обставин, які полягають у пред'явленні банком вимоги про дострокове стягнення кредиту в умовах світової фінансової кризи та підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, яка не була передбачена договором при його укладанні, чим банк фактично змінює зміст договору щодо прав та обов'язків сторін та строку його дії. Відповідно ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1. в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2. зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; 3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4. суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявності істотної зміни обставин, а з наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміни обставин. Проте, позивачкою не наведено переконливих доказів того, що обставини, на які вона посилається є істотними в розумінні вимог ст. 651 ЦК України, зміну цих обставин не можливо було передбачити при укладанні договору. Так, світова фінансова криза не є істотною зміною обставин, а відповідно підставою для розірвання кредитного договору, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміну курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземній валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Ненадання банком позичальнику доказів отримання відповідної індивідуальної ліцензії для надання і одержання кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу не свідчить про відсутність такої ліцензії та не є підставою для розірвання кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні АКІБ "УкрСиббанк" отримано банківську ліцензію та дозвіл на право здійснювати банківські операції визначені частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). У зв'язку з наведеним надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору (Постанова пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5). Таким чином, посилання позивача на те, що кредитний договір № 11156037000 від 17.05.2007 р. підлягає розірванню у зв'язку з істотною зміною обставин, суд вважає необґрунтованими і такими, що протирічать зібраним доказам по справі та не підлягають задоволенню. Також позивач просила визнати недійсним договір іпотеки від 17.05.2007 р. посилаючись на те, що внаслідок переведення із житлової квартири (яка є предметом іпотеки) в магазин - предмету застави не існує, то і саме забезпечення кредиту припиняється. З даними посиланнями позивача не можна погодитись виходячи з наступного: За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Однак, в судовому засіданні встановлено та не оспорювалось сторонами, що на момент укладання договору іпотеки від 17.05.2007 року, останній відповідав вимогам ст.. 18 Закону України «Про іпотеку» та ст.. 203 ЦК України. Встановлені обставини свідчать про відсутність підстав, передбачених ст.. 215 ЦК України для визнання договору іпотеки недійсним. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "УкрСиббанк" про розірвання кредитного договору та визнання недійсним договору іпотеки не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed