Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

02 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], в якому просить суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 51.70 кв.м. житловою площею 34.50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNQ0GA000O0151 від 20.07.2007 р.) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № DNQ0GA00000151 від 20.07.2007 року [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 25000 грн. зі сплатою 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.07.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язання боржником за кредитним договором між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки №DNQ0GA00000151 від 20.07.2007 року, предметом якого є квартира загальною площею 51,70 кв.м., житловою площею 34,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконала у зв'язку з чим станом на 21.07.2014 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 33584 грн. 98 коп., з якої 19266 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 9158 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2522 грн. 06 коп. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1587 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку із вищезазначеним, позивач просить задовольнити позов. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.07.2007 року між позивачем та відповідачем, [PERSON], було укладено кредитний договір № DNQ0GA00000151, згідно з п.7.1 умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25000 грн., на наступні цілі: капітальний ремонт, а також у розмірі 2530 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу з періодом сплати з " 21" по " 28" число кожного місяця. Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 Кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом, та винагороду згідно умов даного договору. Згідно до п.4.1 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язання, передбачених п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Відповідно до п.5.4 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у сумі 250 грн. + 5% від суми позову. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідачі, [PERSON], [PERSON] уклали договір іпотеки № DNQ0GA00000151, згідно з умовами якого останні надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 51.70 кв.м., житловою площею 34.50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 24.10.2006 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі на підставі розпорядження № 24502 від 24.10.2006 року та зареєстрований в КП "Павлоградскье МБТІ" в реєстровій книзі №57 за №195, згідно витягу № 14917945 від 15.06.2007 року, реєстраційний номер по МБТІ - 19230487. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 32000 грн. Зобов'язання за кредитним договором № DNQ0GA00000151 від 20.07.2007 року відповідач [PERSON] не виконала, у зв'язку з чим станом на 21.07.2014 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 33584 грн. 98 коп., яка складається з 19266 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 9158 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2522 грн. 06 коп. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1587 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова). Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. В п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (відповідно до ст. 33 вказаного Закону, це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя) та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 07.11.2014 року, видану комунальним підприємством КП "Павлограджитлосервіс" в квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], 1965 року народження, [PERSON], 1987 року народження (донька), [PERSON], 2007 року народження (онук). Враховуючи те, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання по сплаті заборгованості по договору про надання кредиту та договору іпотеки, позивачем було направлено на адресу відповідачів повідомлення від 13.06.2014 року про необхідність сплати заборгованості та виселення з житлового приміщення у разі несплати заборгованості, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved