Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

30.07.2013 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромполіс", третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору товариства з обмеженою відповідальністю "Автоклуб" про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування, трьох відсотків річних, а всього 55 436, 53 грн. та судових витрат. В обґрунтуванні своїх вимог покликається на те, що 29.10.2009 року у м.Львові між [PERSON] (надалі - позивач) та ВАТ СК "Укргазпромполіс", правонаступником якого є ПАТ "Укргазпромполіс", в особі Львівського відділення ПАТ "Укргазпромполіс" (надалі - відповідач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № С02630 (надалі - договір страхування) (а.с. 9-15), за яким позивач застрахував у відповідача транспортний засіб марки "ВАЗ 211010" р.н. [NUMBER]. У предметі договору страхування зазначено, що за цим договором страховик (відповідач) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику (позивачу) або іншій особі, на користь якої укладено договір страхування (третя особа по справі). Відповідно до розділу 1 договору страхування транспортний засіб страхувався зокрема від ризику "Незаконне заволодіння транспортним засобом" (крадіжка або угон). Страхова сума по договору складала 55000.00 грн. Безумовна франшиза по ризику крадіжка або угон була визначена у розмірі 5% від страхової суми. 13.11.2009 року із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок - викрадення зі стоянки на вул.Хімічній,49 у м.Львові. 21.11.2009 року слідчим Шевченківського РВ було винесено постанову про порушення кримінальної справи (а.с. 23). 24.11.2009 року слідчим Шевченківського РВ було прийнято постанову про приєднання до справи речових доказів, вилучених у позивача (а.с.24), а саме: свідоцтва про реєстрацію викраденого автомобіля, пристрій дистанційної сигналізації та комплект ключів від автомобіля у кількості чотирьох штук. 15.12.2009 року слідчим Шевченківського РВ було прийнято постанову про зупинення досудового слідства на підставі п.3 ч.1 ст.206 Кримінально-процесуального кодексу України - до встановлення особи, яка скоїла злочин. 17.11.2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовляється виконати умови договору страхування та виплатити суму страхового відшкодування у відповідності до п.п. 2.8. та 2.11.1. договору страху-вання. ЛФ ЗАТ УЦПЗ "Експерт-Сервіс" виконала оцінку ринкової вартості викраденого автомо-біля. Листами від 06.05.2011 року та 10.06.2011 року позивач надав відповідачу всі необхідні документи, для розгляду даного питання та складання страхового акту. Однак страхова компанія відмовилась від розгляду документів по страховому випадку та прийняттю рішення про виплату страхового відшкодування, постійно зазначаючи про різні на думку позивача надумані підстави. Так, у листі від 22.06.2010 р. відповідач зазначає про відсутність постанови про результати розгляду кримінальної справи, вказуючи на необхідність її закриття, відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також повного комплекту ключів від автомобіля, а від 25.05.2011 року відповідач зазначає про відсутність вже інших документів - довідки про угон транспортного засобу від органів ДАІ та довідки про результати розгляду кримінальної справи. При цьому відповідач зазначає про те, що постанову слідчого Шевченківського РВ від 15.12.2009 року про зупинення досудового слідства на підставі п.3 ч.1 ст. 206 Кримінально-процесуального кодексу України він вважає лише тимчасовими результатами розслідування кримінальної справи, тоді як належним результатом розслідування кримінальної справи (на його думку) може бути виключно постанова про закриття кримінальної справи. Однак умовами договору страхування (п.2.6.) не передбачено надання постанови про закриття кримінальної справи як підстави для виплати страхового відшкодування. Фактично спір між сторонами виник з приводу тлумачення і виконання п.2.6 договору страхування. Договором страхування передбачено надання двох постанов слідчого: постанови про порушення кримінальної справи та постанови про результати розгляду кримінальної справи. Як вже вище зазначалось - винесення постанови про порушення кримінальної справи передбачено ст. 98 Кримінально-процесуального кодексу України, а винесення постанови про результати розгляду кримінальної справи (як і сам такий процесуальний документ) - не передбачено чинним законодавством України. Таким чином вважає, що п.2.6. договору страхування, в частині досягнення згоди між сторонами щодо необхідності надання постанови про результати розгляду кримінальної справи, є нікчемною угодою, яка не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з її недійсністю. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25.01.2013 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у заяві підстав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно представника не направив з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, заперечень на позовну заяву до суду не подав, а тому з врахуванням наявних доказів та згоди представника позивача про заочний розгляд справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Третя особа ТзОВ «Автоклуб» подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, зазначивши, що договірної заборгованості клієнта [PERSON] перед товариством немає, а тому позов підтримує. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2009 року у м.Львові між [PERSON] (надалі - позивач) та ВАТ СК "Укргазпромполіс", правонаступником якого є ПАТ "Укргазпром-поліс", в особі Львівського відділення ПАТ "Укргазпромполіс" (надалі - відповідач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №С02630 (надалі - договір страхування) (а.с. 9-15), за яким позивач застрахував у відповідача транспортний засіб марки "ВАЗ 211010" р.н. [NUMBER]. Предметом договору страхування передбачено, що за цим договором страховик (відповідач) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику (позивачу) або іншій особі, на користь якої укладено договір страхування (третя особа у справі). Відповідно до розділу 1 договору страхування транспортний засіб страхувався зокрема від ризику "Незаконне заволодіння транспортним засобом" (крадіжка або угон). Страхова сума за договором складала 55000.00 грн. Безумовна франшиза за ризиком крадіжки або угон була визначена у розмірі 5% від страхової суми. 13.11.2009 року із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок - викрадення зі стоянки на вул.Хімічній,49 у м.Львові. 17.11.2009 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а також листами від 06.05.2011 року та 10.06.2011 року надав відповідачу всі необхідні документи, для розгляду даного питання та складання страхового акту. Однак відповідач відмовляється виконати умови договору страхування та виплатити суму страхового відшкодування у відповідності до п.п. 2.8. та 2.11.1. договору страхування. Постановою від 21.11.2009 року слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області порушено кримінальну справу за фактом викрадення автомобіля (а.с.23) та постановою від 24.11.2009 року приєднано до справи речові докази, а саме: свідоцтво про реєстрацію викраденого автомобіля, пристрій дистанційної сигналізації та комплект ключів від автомобіля у кількості чотирьох штук (а.с.24). 15.12.2009 року слідчим Шевченківського РВ було прийнято постанову про зупинення досудового слідства на підставі п.3 ч.1 ст.206 Кримінально-процесуального кодексу України - до встановлення особи, яка скоїла злочин. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про страхування" - страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 979 Цивільного кодексу, а також ч.1 ст. 16 Закону України "Про страхування" визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 988 Цивільного кодексу, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування Страхова компанія у листі від 25.05.2011 року зазначила, що необхідно надати постанову про результати розгляду кримінальної справи, як то передбачено п.2.6. договору страхування, як обов'язковий документ для складання страхового акту та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно п.2.6. договору страхування, - за випадками крадіжки або угону, якщо вони є страховими випадками, страховик виплачує страхове відшкодування на підставі наступних документів: - заяви про виплату страхового відшкодування; - довідки про угон транспортного засобу від органів ДАІ, постанов про порушення та результати розгляду кримінальної справи з УМВС, по формі та у відповідності до чинного законодавства України, діючого на момент настання страхового випадку; - свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) транспортного засобу, повного комплекту електронних та механічних ключів; - звіту про оцінку майна про визначення дійсної вартості викраденого (угнаного) транспортного засобу на момент настання страхового випадку; - належним чином завіреного сторонами страхового акту по формі, що надається страховиком. Як зазначено вище, постановою слідчого провадження у кримінальній справі зупинено до встановлення особи. Однак, слід зазначити, що КПК України, чинним на час викрадення автомобіля не передбачалося винесення постанови про результати розгляду кримінальної справи. Згідно п. 2.8.1. Договору страховий акт складається на протязі 10 робочих днів, починаючи з дня наступного після надходження всіх документів, а виплата проводиться з протягом 10 банківських днів з дня отримання страхового акту, підписаного сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Таким чином, аналізуючи все вище наведене, можна прийти до об'єктивного висновку про те, що відповідач безпідставно та неправомірно відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування, чим порушує його права та законні інтереси. Судом встановлено, що позивач надав документи, необхідні для складання страхового акту 10.06.2011 року. Таким чином граничний термін виплати суми страхового відшкодування настав у відповідача 11.07.2011 року, а прострочення виконання грошового зобов'язання розпочалось у страховика (відповідача) з 12.07.2011 року. Пунктом 3.2. договору страхування передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, де ненадання «постанови про результати розгляду кримінальної справи», як самостійна підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування, - відсутня. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку». Згідно п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком 3 % річних за порушення строків виплати грошового зобов'язання у розмірі 3186,53 грн. Представником позивача підтверджено документально витрати на правову допомогу при розгляді даної справи у розмірі 2800 грн., а тому у відповідності до ст..88 ЦПК України її також слід стягнути з відповідача на користь позивача. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов є підставний та обґрунтований і підлягає до задоволенню.

Outcome: approved