Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач у квітні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просив, після уточнення вимог, стягнути із відповідачів, солідарно, на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 524 257,38 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки- квартиру під номером [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], ідентифікаційний номер- [NUMBER], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою 08 листопада 2005 року за реєстраційним №40272 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації 09 листопада 2005 року в реєстровій книзі №153, номер запису 52642, за реєстраційним №12702458, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором №030/09.07/88-372 КЛ від 21.09.2007 року на загальну суму- 524 257,38 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом- 435 704,1 грн., суми заборгованості за відсотками- 88 553,28 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності/ належним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути пропорційно із відповідачів понесені ними судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, на їх обгрунтування послався на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належно , будь-яких заяв на відкладення з поважних причин до суду чи заперечень не подавали ( а.с. 92-93). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року був укладений кредитний договір №030/09.07/88-372КЛ між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", та [PERSON]. 14 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №5, зареєстрованого в реєстрі за №2035 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON], відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "Омега Банк" передає ( відступає ) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Омега Банк", як кредитора ( стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "Омега Банк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить ( відступається ) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 52-59). Згідно умов Договору кредиту, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Відповідно до п.1.1 договору Банк надав відповідачеві грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється у розмірі 44 000,00 доларів США, на строк з 21 вересня 2007 року по 20 вересня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов"язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. Зобов'язання Кредитором виконано в повному обсязі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад.» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. В порушення зазначених норм та умов Договору відповідач зобов"язання не виконує належним чином, тому станом на 19.03.2014 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 524 257,38 грн., що складають наступні суми: 435 704,1 грн.- сума заборгованості за кредитом, 88 553,28 грн.- сума заборгованості за відсотками, розрахунок якої додається (а.с. 44 ). Разом з цим, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 21.09.2007 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" і [PERSON] та [PERSON], яка є майновим поручителем за виконання [PERSON] зобов"язань, передбачених кредитним договором №030/09.07/88-372КЛ укладено 21 вересня 2007 року Іпотечний договір, відповідно до якого передано в іпотеку Іпотекодержателю належне їм на праві власності майно: квартиру під номером [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою 08 листопада 2005 року за реєстровим №40272 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" 09 листопада 2005 року в реєстровій книзі №153, номер запису 52642, за реєстраційним №12702458. Право власності на Предмет іпотеки підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Обласним комунальним підприємством " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" за №15928849 від 14 вересня 2007 року (а.с.34-43). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України " Про іпотеку " N 898-IV від 05 червня 2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 вказаногоЗакону України N 898-IV від 05 червня 2003 року, передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Так з"ясовано, що відповідачі проживають в квартирі загальною площею 93,8 м2, житловою площею 56,3 м2, яка є предметом іпотеки, іншого житла не мають. Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року, протягом дії цього Закону ( втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості ) : не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру під номером [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], ідентифікаційний номер- [NUMBER], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою 08 листопада 2005 року за реєстраційним №40272 та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві " Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації 09 листопада 2005 року в реєстровій книзі №153, номер запису 52642, за реєстраційним №12702458, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором №030/09.07/88-372 КЛ від 21.09.2007 року на загальну суму- 524 257,38 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом- 435 704,1 грн., суми заборгованості за відсотками- 88 553,28 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб"єктом оціночної діяльності/ належним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. При цьому відмова в задоволенні вимог про звернення стягнення на іпотечне майно не змінює обсяг прав банка і не є перешкодою щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пунктом 9, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року роз"яснено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим, солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Виходячи з викладеного, та враховуючи те, що солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК України не передбачена, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог та вважає за необхідне стягнути заборгованість , яка утворилась із відповідача [PERSON] на користь банку ,а щодо стягнення з відповідача [PERSON] - відмовити. Договору поруки суду позивачем ні до матеріалів справи, ні в судове засідання не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 3 654 грн. ( а.с. 1 ).

Outcome: partial