Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок - "А-1", загальною площею 147,2 м2, житловою площею 77,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", вбиральня - "Д", погріб - "Г", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначав, що після смерті [INFO] його тітки [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на вказані житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами. 06 жовтня 1999 року [PERSON] було складено заповіт, згідно із яким все своє майно вона заповідала йому (позивачу). У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки. Інші спадкоємці за законом до майна померлої [PERSON] відсутні. 05 серпня 2015 року вказаною нотаріальною конторою йому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні [PERSON] земельні ділянки, розташовані на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, зокрема на земельну ділянку площею 0,3584 га, що розташована за зазначеною вище адресою, з яких: 0,2500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За життя його тітці [PERSON] Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - Реєстраційна служба) 11 червня 2013 року видано свідоцтво про право власності за [NUMBER] на об'єкт нерухомого майна - спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Право власності на це нерухоме майно за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване за № 1263020, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 804598832212. У даному свідоцтві про право власності на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби було допущено описку, а саме: по батькові тітки [PERSON] вказано як "[PERSON], замість правильного "[PERSON]". 26 лютого 2015 року Реєстраційною службою за його заявою внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видано 05 березня 2015 року інше свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER], у якому правильно вказано ім'я (по батькові) спадкодавця. Листом від 05 серпня 2015 року Броварська районна державна нотаріальна контора повідомила його про відсутність правових підстав для оформлення спадщини після смерті [PERSON] на спірний спадковий житловий будинок, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] видане Реєстраційною службою після смерті спадкодавця, що суперечить ст. 25 ЦК України, згідно із якою цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач Княжицька сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника у зв'язку із службовою зайнятістю, проти позову заперечень не має. Роз'яснивши наслідки визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 4 ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. [INFO] у віці 86 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 16 вересня 2014 року. Із заповіту від 06 жовтня 1999 року, посвідченого секретарем Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Безименною Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 196, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала позивачу [PERSON] За змістом ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Із спадкової справи № 116/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що 25 лютого 2015 року в установлений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом звернувся спадкоємець [PERSON], який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. 05 серпня 2015 року позивачу [PERSON] нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю [PERSON] на праві власності три земельні ділянки, зокрема на земельну ділянку площею 0,3584 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], з яких: 0,2500 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,1084 га - для ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини померлій [INFO] [PERSON] належав ще житловий будинок, позначений на плані літерою "А-1", побудований у 1988 році, загальною площею 147,2 м2, житловою площею 77,1 м2, та господарські будівлі і споруди: сарай - "Б", вбиральня - "Д", погріб - "Г", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на цей житловий будинок. У даному будинку позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] до її смерті. Право приватної власності на вказане вище спірне нерухоме майно за [PERSON] було зареєстровано за життя спадкодавця Реєстраційною службою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 804598832212 та видано 11 червня 2013 року на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно за [NUMBER]. При реєстрації права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами державним реєстратором Реєстраційної служби допущено помилку в імені власника нерухомого майна [PERSON] та зазначено її по батькові як "[PERSON]", у той час як правильним є "[PERSON]". 05 березня 2015 року Реєстраційною службою виправлено допущену помилку та видано на ім'я [PERSON] інше свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] із зазначенням правильного імені (по батькові) власника майна. Листом від 05 серпня 2015 року за вих. № 22-62/02-14 позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину Броварською районною державною нотаріальною конторою відмовлено, так як свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05 березня 2015 року на ім'я спадкодавця [PERSON] видано після її смерті, що є порушенням ст. 25 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], якій належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved