Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивованітим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1871 від 11.08.2016, онуку позивача - [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO], а батько дитини - [PERSON] перебуває у державному розшуку за вчинення злочину. Дитина тимчасово влаштована у сім'ю баби - [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1991 від 25.08.2016 року, [PERSON] призначено опікуном малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON], [INFO], а також належного йому житла та майна, оскільки мати дитини померла, а батько перебуває у держаному розшуку. Згідно довідки Головного управління Поліції у Вінницькій області від 29.07.2016 року № 7339/200/2016, [PERSON], [INFO], перебуває у державному розшуку за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. По даному факту заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук №71 від 18.07.2016 року. На даний час місце знаходження розшукуваного не відоме, здійснюються оперативно-розшукові заходи для встановленню місця знаходження [PERSON] З часу смерті матері, малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом ІЗ [PERSON] і повністю знаходиться на її утриманні. Батько дитини (син позивача) не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його здоров'ям, успіхами у навчанні, морально і матеріально дитину не підтримує. Відповідач своїх обов'язків як батько не виконує, допомоги взагалі ніякої не надає. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про позбавлення [PERSON]батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 10.07.2017 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійнх вимог на предмет спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судове засідання представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.04.2014 року, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8) Судом встановлено, що мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с. 9) Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1871 від 11.08.2016, малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO], а батько дитини - [PERSON] перебуває у державному розшуку за вчинення злочину. Дитина тимчасово влаштована у сім'ю баби - [PERSON]. (а.с. 7) Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1991 від 25.08.2016 року, [PERSON] призначено опікуном малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON], [INFO], а також належного йому житла та майна, оскільки мати дитини померла, а батько перебуває у держаному розшуку. (а.с. 6) Згідно довідки КЗ «ДНЗ № 71 ВМР» від 03.04.2017 № 12 [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 71 у м. Вінниця, з 22.03.2016 року по даний час. Дитину приводили і забирали з ДНЗ № 71 бабуся та дідусь, батько життям дитини не цікавився. (а.с. 10) Згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 від сімейного лікаря [PERSON], [PERSON] постійно здійснює догляд за онуком [PERSON], 2011 року народження, доглядає під час хвороби, дає йому ліки, приводить на прийом до лікаря. Батько сином не цікавиться, про його здоров'я не дбає. (а.с. 11) Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради№ 01-00-011-51249 від 27.11.2017 року, визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 56-57) Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про неї, матеріально не утримує, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, його згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 640, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved