overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з вказаним позовом з тих підстав, що між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 36721/2796PL3 від 10.05.2011р., згідно з яким ПАТ "Платинум Банк" надавав кредит у сумі 5684 грн. на строк до 10.05.2014р. [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору належним чином не виконала. 19.06.2013р. між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №20130619-К відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ "Платинум Банк". Відповідно до виписки з реєстру боржників від 19.06.2013р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 4467,65 грн. На виконання вимог договору факторингу №20130619-К від 19.06.2013 року, відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги по зазначеному в позові кредитному договору. Відповідач не здійснила жодних дій для погашення кредитної заборгованості, яка становить 4467,65 грн., з яких 3323,76 грн. заборгованість по кредиту, 388,89 грн. заборгованість по процентам, 755грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в клопотанні про розгляд справи за відсутності представника позивача позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14 серпня 2014 року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 146/8614DCLRKPT. Між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 20150721-Г, у відповідності до умов якого, ПАТ "Платинум Банк" відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ "Платинум Банк", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно з договором Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 16539 грн. 65 коп. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасила. Відповідачка має непогашену заборгованість 16539,65 гривень, яка складається з наступного: -14073,85 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; -835,63 грн. заборгованість по процентам та комісією; -1630,17 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Систематичне не внесення платежів, несплата процентів(відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору. Представник позивача у судове засідання надав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити, просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у розмірі 16539,65 грн. за кредитним договором № 146/8614DCLRKPT від 14 серпня 2014 року, та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2014 року між між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 146/8614DCLRKPT (а.с.6-7). Відповідно до договору від 14 серпня 2014 року строк погашення по кредитному договору сплинув, але відповідачка [PERSON] заборгованість перед банком не сплатила. Згідно виписки з Реєстру боржників відповідачка має непогашену заборгованість 16539,65 грн. (а.с.11). У відповідності до умов договору відповідачка [PERSON] прийняла на себе зобовязання щомісячно здійснювати погашення кредиту, який складається із заборгованості за кредитом, за процентами, а також інші витрати згідно умов. Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

11.07.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту по якому позичальник отримав в банку 1900,00 грн. кредиту на платіжну картку з виплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит відповідач повинен був погашати місячними платежами. Але [PERSON] порушив умови повернення кредиту, тому банк звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути 11 112,29 грн. заборгованості, що випливає з договору кредиту від 11.07.2012 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ "Приватбанку". Від представника позивача у позові не заперечив проти розгляду справи у відсутності представника банку. Відповідач в суд подав заяву у якій згідний на розгляд справи у його відсутності, позов визнає і згідний сплатити борг в сумі 11 112,29 грн. Оцінивши подані докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З анкети заяви від 11.07.2012р. вбачається, що [PERSON] погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи банку, що є Договором про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору позичальник отримав в ПАТ КБ "ПриватБанку" платіжну кредитну картку з кредитним лімітом 5000 грн. та сплатою 30 % за користування коштами. З розрахунку заборгованості убачається, що борг відповідача перед банком станом на 30.09.2015 року становить 11 112,29 грн., яка складається з наступного : - 1 241,81 грн.. заборгованість за кредитом; - 6 315,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2 550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500 ,00 грн. штраф (фіксована частина); - 505,35 грн. штраф (процента складова). Відповідно до частини другою статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки відповідач визнав позов, та повідомив, що згідний сплатити всю заявлену у позові заборгованість, то позов слід задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, зазначивши, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі земельної діляки площею 4,32 га. для ведення товарного сільськоговподарського виробництва на території Берестовецької сільської ради Коростенського району, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Коростенською РДА 08.10.2004 року. Після звернення до нотаріальної контори вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючих документах існують розбіжності в написанні прізвища. Просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] являється її матір`ю та факт належності [PERSON] вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявник заяву підтримала, представник заінтересованої особи не заперечив проти задоволення заяви. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] є спадкоємцем майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . При зверненні до нотаріальної контори заявниця отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в правовстановлюючих документах існують розбіжності, так в свідоцтві про смерть її мати зазначена як " [PERSON] ", а заявниця має прізвище " [PERSON] ", також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий на ім`я " [PERSON] ". Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.7 роз`яснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, проаналізувавши зміст письмових доказів, зокрема: копії свідоцтва про смерть [PERSON] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження заявниці, свідоцтва про розірвання шлюбу спадкодавця, листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 07.05.2019 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Достовірність факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем, факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю ніким та нічим не оспорюється і не спростовано при розгляді справи, а встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором, в сумі 29073 грн. 06 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.02.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.05.2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]Ш був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року складає 65700 грн. 85 коп. та яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: "А" житловий будинок, "Mан." мансарда, "пл." площадка, "Б" гараж, "В" кладовка, "Г" вбиральня, в [ADDRESS], який було укладено 14 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним та визнати за ним право власності на дане майно, посилаючись на те, що він купив у відповідача вищевказане майно і сплатиа за нього домовлену суму. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу між ним та позивачем. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: "А" житловий будинок, "Mан." мансарда, "пл." площадка, "Б" гараж, "В" кладовка, "Г" вбиральня, в [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №826641. 14 грудня 2013 року між сторонами по справі було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу вищевказаного майна. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачу домовлену суму згідно договору, що підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 14 грудня 2013 року Після виконання позивачем зобов'язань, [PERSON] передав вищевказаний житловий будинок позивачу, що підтверджується актом прийому-передачі об'єктів купівлі-продажу від 14 грудня 2013 року. Відповідач від оформлення документів ухиляється, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивач повністю виконав умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до до Виконавчого комітету Мирівської сільської ради про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорта виготовленого Марганецьким міжміським БТІ від 11.01.1990 року, згідно до експлікації приміщень загальна площа житлових приміщень якого становить 37,4 кв.м., житлова площа 22,1 кв.м., згідно характеристики будинку господарських будівель та споруд складається з: житлового будинку "А", площею 67,0 кв.м., літня кухня "Б" площею 19,0 кв.м.; сарай "В" площею 11,0 кв.м.; сарай "Г" площею 7,0 кв.м.; погріб літ. "Ж" площею 9,0 кв.м.; туалет "Д" 1 шт.; колодязь "К" 1 шт., розташованого по [ADDRESS] . Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 року позов задоволено повністю. Однак, ухвалюючи рішення по справі суд не врахував вимоги позивача в частині "визнання права особистої приватної власності". Сторони в судове засідання не з`явилися, однак суд вважає можливим вирішити питання про розподіл судових витрат за їх відсутності, що не перешкоджає розгляду справи згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити по справі додаткове рішення яким доповнити резолютивну частину основного рішення словом "особистої". Згідно п. 1) ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Рішенням суду від 03.06.2016 року позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 42/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 58/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Виділено [PERSON] в натурі 42/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме по житлових будівлях: "А-1" - приміщення тамбуру літ. "1-4" площею 9,6 кв.м. та коридору літ. "1-5" площею 14,4 кв.м., "а" - приміщення коридору літ. "1-6" площею 4,4 кв.м. та частину кухні літ. "1-1" площею 4,0 кв.м., що загалом складає 32,4 кв.м.; по надвірним спорудам ? замощення літ.ІІ, зливна яма літ.І, ворота літ. №6, хвіртка літ. №4, 1/2 огорожі літ. №2, 1/2 огорожі літ №1. Виділено [PERSON] в натурі 58/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а саме по житлових будівлях: "А-1" - кухня літ. 1-2 площею 9,7 кв.м. та житлова літ.1-3 площею 14,1 кв.м., "а" - частину кухні літ.1-1 площею 8,1 кв.м., що загалом складає 31,9 кв.м.; по надвірним спорудам 1/2 огорожі №2, "1/2 огорожі №1, 1/2 замощення літ.ІІ, сарай літ. Б, льох літ. Г, вбиральня літ. В, огорожа літ. №3, тамбур літ. а2, водопровід літ. №5. Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 358,5 кв.м., згідно лінії розподілу земельної ділянки від т.8,55 м по прямій лінії до будинку літ. "А-1" по лінії розподілу будинку та на відстань 1 м. ліворуч на 2 м., праворуч до тильної частини огорожі розділивши її на відрізки 7,45 м. та 7,55 м. відступивши 2 м. від сараю літ. "Б" для обслуговування стіни. Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 358,5 кв.м., згідно лінії розподілу земельної ділянки від т.8,55 м по прямій лінії до будинку літ. "А-1" по лінії розподілу будинку та на відстань 1 м. ліворуч на 2 м., праворуч до тильної частини огорожі розділивши її на відрізки 7,45 м. та 7,55 м. відступивши 2 м. від сараю літ. "Б" для обслуговування стіни. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за відступ від ідеальної частки розподілу домоволодіння у сумі 103682 гривень. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 1394 грн. При винесенні рішення судом не вирішено питання щодо судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви. Згідно ст.. 220 ч.1 п.4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 35,1 м2, житловою площею 19,2 м2, прибудову літ. "а" площею 21,4 м2, ганок, кухню літ. "Б" площею 24,7 м2, прибудову літ. "б" площею 16,5 м2, сарай літ. "В" площею 15,9 м2, водопровід №1, ворота №3, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 3 Польова, буд. 77 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 11 серпня 2015 року. В обґрунтування позову зазначив, що постійно проживав разом з матір'ю, є єдиним спадкоємцем за заповітом, але оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки у позивача відсутні оригінали документів, що свідчать про право власності спадкодавця на зазначене майно. Позивач в судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився - про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved