Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 24 вересня 2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалася та існує лише юридично. Причинами розпаду сім'ї є різні погляди на сімейне життя та обов'язки, непорозуміння, психологічна несумісність і небажання покращити сімейні відносини. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми та до повного припинення шлюбних відносин. Позивач просить розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач не прибула, до суду подала заяву, в якій позов підтримала, справу просить розглядати без її участі. Додатково в заяві зазначила, що з лютого місяця 2018 року вона з відповідачем спільно не проживає та не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не веде. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - "Олександрович". Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просить розглядати без його участі. Додатково в заяві зазначив, що з лютого місяця 2018 року він з позивачем спільно не проживає та не підтримує шлюбних стосунків. Діти проживають з позивачем. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 24 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції у Київській області,\~актовий запис\~№ 78 (а.с. 6). Від спільного\~шлюбу мають\~двох дітей:\~сина [PERSON],\~[INFO]\~(а.с.\~7)\~та дочку\~[PERSON],\~[INFO](а.с. 8). Сторони разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Діти проживають з позивачем. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст . 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, [PERSON] слід повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а саме - 352,40 гривень.

Outcome: approved