Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Державне територіально-галузеве об'єднання ''Львівська залізниця" (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулося до суду з позовом до Старовочинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON], третя особа: відділ держземагенства у Глибоцькому районі про визнання незаконним рішення Старовочинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №87-20/08 від 19.07.2008 р., та визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частково в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» з км 308+120 до км 308+145 перегону з правої сторони по ходу км розташовані 2 земельні ділянки площею 0,2434 га та 0,0444 га [PERSON], які були передані останньому у власність оскаржуваними рішеннями Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого господарства відповідно. На дані земельні ділянки йому видано державні акти ЯЖ №612532 від 10.08.2009 р. та ЯЖ №612533 від 10.08.2009 р. Ширина смуги відведення залізниці, в даному місці, становить від 50 до 150 м. від осі колії. Перекриття земельних ділянок [PERSON], з смугою відведення Залізниці становить: земельна ділянка площею 0,0444 га повністю знаходиться в смузі залізниці, а земельна ділянка площею 0,2434 га частково накладається площею 0,0243 га. Зазначене підтверджується актом від 01.10.2013 з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписано представниками сільської ради. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати незаконним рішення Старовочинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №87-20/08 від 19.07.2008 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON], площею 0,0444 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0243 га для обслуговування житлового будинку, що накладаються на смугу відведення залізниці, визнати недійсними Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №612533 від 10.08.2009 кадастровий №7321086300:01:002:0133 та частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №612532 від 10.08.2009 кадастровий №7321086300:01:002:0132 в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0243 видані [PERSON] на підставі рішення Старововчинецької сільської ради №87-20/08 від 19.07.2008. Представник позивача державного територіального галузевого об'єднання «Львівська залізниця» Моцюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити Представник відповідача Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги не визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Глибоцький районний відділ держземагенства в судове засідання не з'явився, однак від відділу держземагенства до суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять розглянути справу у відсутності їхнього представника. Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частково в смузі відведення залізниці по ВП «Чернівецька дистанція колії» з км 308+120 до км 308+145 перегону з правої сторони по ходу км розташовані 2 земельні ділянки площею 0,2434 га та 0,0444 га [PERSON], які були передані останньому у власність оскаржуваними рішеннями Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого господарства відповідно. На дані земельні ділянки йому видано державні акти ЯЖ №612532 від 10.08.2009 р. та ЯЖ №612533 від 10.08.2009 р. Ширина смуги відведення залізниці, в даному місці, становить від 50 до 150 м. від осі колії. Перекриття земельних ділянок [PERSON], з смугою відведення Залізниці становить: земельна ділянка площею 0,0444 га повністю знаходиться в смузі залізниці, а земельна ділянка площею 0,2434 га частково накладається площею 0,0243 га. Зазначене підтверджується актом від 01.10.2013 з планом-схемою де відображена накладка земельних ділянок, який підписано представниками сільської ради. Згідно «Плана границ полосы отвода участка Вадул-Сирет-Черновы», розробленого в 1949 році, ширина смуги відведення на ділянці з км 309+330 до км 309+364 перегону з правої сторони по ходу км становить від 50 до 150 м. В той час земельна ділянка [PERSON] площею 0,0444 га повністю знаходиться в смузі залізниці, а земельна ділянка площею 0,2434 га частково накладається площею 0,0243 га. Крім того, згідно довідки держкомзему про земельні ділянки смуги відведення залізниці по с.С.Вовчинець обліковується за залізницею в межах смуги відведення 16,5 га., саме на підставі плану смуги відведення. Крім того, залізницею як землекористувачем сплачується земельний податок за дану земельну ділянку. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. Постановою Ради Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(Постанова ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 Положення про землі транспорту, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам частина земельної ділянки смуги відведення Залізниці була передана у власність [PERSON], де останній веде особисте господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, в той час як згідно затвердженого плану смуги відведення, відстань від залізничного полотна має становити від 50 м. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до п.б) ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Старововчинецька сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці. На підставі вищезгаданого рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку, який повинен бути визнаний також недійсним. Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства. Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, при прийняті оскаржуваного рішення Старововчинецької сільської ради і видачі державного акту, не враховано вищенаведені норми законодавства та прийнято рішення, яке суперечить законодавству України і порушує права та інтереси залізниці, а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60,131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року,

Outcome: approved