Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив звільнити заставлене майно з-під арешту. При цьому посилається на те, що 25.01.2008 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф-43. З метою забезпечення позову 25.01.2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є приміщення їдальні, літ. "В-ІІ", цегла, загальною площею 165,5 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS]. Відділом Богунської ДВС Житомирського МУЮ, на підставі відкритого виконавчого провадження №28049945 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що належить [PERSON], в тому числі і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці в ТОВ "Кредитні ініціативи". Посилаючись на те, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки відповідач постанову про арешт майна боржника виніс пізніше - 03.08.2011 року, аніж внесене обтяження нерухомого майна приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.01.2008 року, який посвідчив підписання зазначеного договору іпотеки та наклав заборону на відчуження вказаного майна. Представник позивача - Шкаран І.І. та відповідач [PERSON] подали заяви про розгляд справи без участі, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнала. Відповідач Богунський відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали, справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Згідно до вимог ч. 3 ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Стаття 58 Закону України "Про заставу" передбачає, якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Судом встановлено, що 25.01.2008 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф-43. З метою забезпечення позову 25.01.2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є приміщення їдальні, літ. "В-ІІ", цегла, загальною площею 165,5 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS]. Правонаступником ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з 2012 року є ТОВ "Кредитні ініціативи", який на підставі договору про відступлення права вимоги відступив права за кредитним та іпотечним договорами ТОВ "Кредитні ініціативи". Відділом Богунської ДВС Житомирського МУЮ, на підставі відкритого виконавчого провадження №28049945 ві 03.08.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі і вищезазначену нерухоме майно. Ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до вимог ст. 672 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Суд приходить до висновку, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки відповідач постанову про арешт майна боржника виніс пізніше - 03.08.2011 року, аніж внесене обтяження нерухомого майна приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.01.2008 року, який посвідчив підписання зазначеного договору іпотеки та наклав заборону на відчуження вказаного майна. Оскільки вказаною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, порушуються права банку на першочергове задоволення вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ч.2 ст.14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Враховуючи викладене,

Outcome: approved