Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк") звернулось до суду з указаним позовом, просить стягнути із [PERSON] і [PERSON], а також із [PERSON] та [PERSON], як із солідарних боржників, заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2006 року у розмірі 14 059,98 доларів США, з яких тіло кредиту - 11 111,35 доларів США, проценти - 2 948,63 долари США. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 27 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-F00/329/2006, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 35 360 доларів США до 25 грудня 2026 року зі сплатою щомісячних процентів за користування грошовими коштами у розмірі 147,34 доларів США+сума нарахованих процентів на дату платежу. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 27 грудня 2006 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № SR-F00/329/2006, а між банком, [PERSON] та [PERSON] - договір поруки № SR-F00/329/a/2006, за умовами яких поручителі зобов'язались відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі. 12 січня 2017 року позичальнику та поручителям було направлено письмові вимоги про погашення заборгованості, які залишено без виконання. Станом на 11 січня 2017 року заборгованість [PERSON] становить 14 059,98 доларів США і ця сума підлягає стягненню з нього та поручителів у спосіб, який визначено банком. У запереченнях на позовну заяву представник відповідачів - [PERSON] зазначила про те, що нарахована банком заборгованість не може бути стягнута з відповідачів, оскільки кредитний договір від 27 червня 2006 року є неукладеним; сам кредитний договір зі сторони банку підписано директором ТДВ "Март" - [PERSON] та засвідчено печаткою цієї юридичної особи, яка не має жодного відношення до правовідносин між банком з одного боку та боржником і поручителями з іншого; суду не надано договір доручення між ЗАТ "ОТПБанк" як довірителем та ТДВ "Март" як повіреним; у матеріалах справи відсутні документи, які б давали право [PERSON] підписувати будь-які правочини від імені банку; у кредитному договір відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних із одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; в кредитному договорі відсутня інформація щодо інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом у зв'язку з відсутністю такого графіку взагалі; у кредитному договорі не конкретизовано розмір процентів за користування кредитом, а встановлення плаваючої процентної ставки "FIDR" порушує права позичальника, оскільки він не може брати участі в її формуванні і не може спрогнозувати свої витрати на оплату процентів (що також свідчить про несправедливість договору); в кредитному договорі не зазначено номеру позичкового рахунку, де обліковується заборгованість, та рахунки, на які позичальник повинен був сплачувати кредит, проценти, винагороду, комісію; позичальнику не було відкрито поточний рахунок; заява на видачу готівки від 27 грудня 2006 року [PERSON] не підписувалась, що свідчить про невиконання банком грошового зобов'язання; у розрахунку заборгованості банком надано інформацію про те, що [PERSON] з грудня 2008 року почав сплачувати значно меншу суму в рахунок погашення кредиту, тому є підстави для відмови в позові за строком позовної давності; банком не надано копії меморіального валютного ордеру та заяви на видачу готівки від 27 грудня 2006 року на загальну суму 35 360 доларів США, як і доказів погашення [PERSON] кредиту; в матеріалах справи відсутня генеральна ліцензія банку на здійснення валютних операцій на час видачі кредиту чи відповідна індивідуальна ліцензія; стягнення заборгованості в обраний банком спосіб є подвійним стягненням заборгованості. У судовому засіданні 10 липня 2017 року представник ПАТ "ОТП Банк" Скоробогатий О.В. позов підтримав із викладених у ньому підстав. У судових засіданнях представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в запереченні від 21 вересня 2017 року. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом положень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 8 серпня 2006 року, яка діяла до 6 березня 2010 року) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:1) особу та місцезнаходження кредитодавця;2) кредитні умови, зокрема:а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Судом установлено, що 27 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-F00/329/2006, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 35 360 доларів США на строк до 25 грудня 2026 року зі сплатою щомісячних процентів за користування грошовими коштами у розмірі 147,34 доларів США+сума нарахованих процентів на дату платежу (далі - Кредитний договір) (а.с. 17-22). Додатком № 1 до Кредитного договору є підписаний боржником графік платежів, у якому викладено процентну ставку, кількість місяців погашення кредиту, вартість супутніх витрат, суму платежу за розрахунковий період (у тому числі й погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом), а також абсолютне значення подорожчання кредиту (а.с. 180-184). Відповідно до п.3 Частини 1 Кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток 5,49%+FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. З метою застосування FIDR при виконанні сторонами умов цього договору, ставка FIDR буде визначатись самостійно банком, інформація щодо якої розміщується в приміщенні банку на інформативних стендах). Порядок оплати за користування кредитом викладено в розділі 1.4 Частини № 2 Кредитного договору. Так, відповідно до п. 1.4.1.1.3 Кредитного договору плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного дванадцятого каледнарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту чи його першої частини, якщо інше не передбачено цим дговором. Згідно із п. 1.4.1.1.4 Кредитного договору плаваюча процентна ставка за користування Кредитом впродовж першого року дії цього Договору підлягає корегуванню після перебігу одинадцятого календарного місяця, починаючи з дня видачі Кредиту чи його першої частини. Пунктом 1.4.1.1.5 Кредитного договору визначено, що плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. Із зазначених дат проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування)+Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми Кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до цього Договору. У застереженні, викладеному після п. 1.4.1.5.3 Кредитного договору сторони погодились, що підписанням цього договору вони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за Кредит, встановлене в п. 1.4 цього договору, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за Кредит та окремими елементами цього порядку. Таким чином, зазначення процентів, шляхом включення до цієї величини фіксованого відсотку та плаваючої процентної ставки, не суперечило чинному законодавству станом на 27 грудня 2006 року, а посилання на невідповідність умов Кредитного договору статті 1056-1 ЦК України є необґрунтованими, оскільки стаття 1056-1 ЦК України набрала чинності набагато пізніше дати укладення Кредитного договору. З огляду на викладене, при укладенні Кредитного договору 27 грудня 2006 року позичальник [PERSON] був повністю обізнаний із його умовами, орієнтовним графіком платежів, вартістю супутніх послуг, вартістю абсолютного здорожчання кредиту, а також порядком нарахування процентів та порядком їх сплати - тобто сторони цього договору на той час дійшли згоди щодо усіх його істотних умов. Підписанням кредитного договору [PERSON] повністю погодився із такими його умовами та вважав його укладення вигідним для себе. Судом установлено, що Кредитний договір від імені банку дійсно підписано повіреним [PERSON], який був директором товариства з додатковою відповідальністю "Март". У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2006 році в Україні був піковий період споживчого кредитування і банки часто не справлялись з потоком клієнтів, які бажали отримати іпотечний кредит. Тому уповноважували інших юридичних осіб готувати певний пакет документів для отримання споживчих кредитів з дотриманням певної процедури. На підставі нотаріально посвідченої довіреності ТДВ "Март" від імені ЗАТ "ОТП Банк" у 2006 році готувало технічну документацію щодо видачі кредиту, а після отримання відповідного рішення кредитного комітету банку - він підписував документи за банк. Всі його такі дії були обмежені довіреністю. Такі показання свідка підтверджуються витребуваною судом нотаріально засвідченою копією довіреності від 8 грудня 2006 року, відповідно до якої ЗАТ "ОТП Банк" уповноважувало ТДВ "Март" вчиняти від імені банку наступні юридичні дії: приймати від фізичних та юридичних осіб документи, перелік яких наведений у Додатку № 1 до цієї довіреності та передавати такі документи в банк для прийняття кредитним комітетом останнього рішення про можливість, порядок, обсяг та умови надання кредитів позичальникам; у разі отримання позитивного рішення від кредитного комітету банку укладати та підписувати з позичальниками, за формою, на умовах та за змістом визначених кредитним комітетом банку, зокрема, кредитні договори та договори майнової та/чи фінансової поруки за позичальників. За таких обставин, суд відхиляє доводи заперечень представника відповідачів про те, що Кредитний договір підписано не уповноваженою особою та що такий не є укладеним. Суд також виходить із презумпції дійсності правочину (ст. 204 ЦК України) та враховує, що [PERSON] не звертався до суду з позовом про визнання Кредитного договору недійсним. Відповідно до додаткових пояснень представника банку, первинні документи, які б підтверджували факт надання [PERSON] кредитних коштів знищено у зв'язку із закінченням строку зберігання (а.с. 221). Проте отримання позичальником кредиту у визначеному Кредитним договором розмірі підтверджується також і кредитною заявкою від 28 грудня 2006 року, відповідно до якої [PERSON] звернувся до ЗАТ "ОТП Банк" та просив видати йому кредит в розмірі 35 360 доларів США; видачу здійснити 28 грудня 2006 року шляхом перерахування кредитних коштів у повній сумі з Кредитного рахунку на поточний рахунок № [NUMBER] (а.с. 171). Не можна погодитись і з доводами представника відповідачів про те, що [PERSON] взагалі не сплачував заборгованості за Кредитним договором, оскільки такі доводи спростовуються копіями підписаних ним заяв на переказ готівки на погашення кредиту (а.с. 227-232). Крім того, відповідно до розгорнутого розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 20 липня 2017 року, [PERSON] здійснював погашення тіла кредиту по 4 лютого 2015 року (а.с. 222-223). Із цього ж розрахунку випливає, що із внесених [PERSON] платежів по 27 жовтня 2016 року здійснювалась сплата заборгованості за процентами (а.с. 223-225). Відповідно до розрахунків банку, станом на 11 січня 2017 року розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становить 14 059,98 доларів США, з яких тіло кредиту - 11 111,35, а проценти - 2 948,63 доларів США (а.с. 7-8). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на визначення у Кредитному договорі погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, трирічний строк позовної давності відраховується від кожного такого щомісячного платежу. У запереченнях на позов від 21 вересня 2017 року представник відповідачів заявила про застосування позовної давності до вимог банку. Проте суд не вбачає підстав для задоволення такої заяви з наступних підстав. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як убачається із розгорнутого розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами, тіло кредиту [PERSON] погашав щомісяця до 4 лютого 2015 року, а саме: із січня 2007 року по 27 листопада 2008 року - у розмірі по 147,34 доларів США (за виключенням 1 березня 2007 року, коли було погашено 15 028,68 доларів США, 30 травня 2007 року - 222,43 долари США та 31 травня 2007 року - 5,52 доларів США), а з 29 грудня 2008 року - 77,71 долари США. Таким чином, звернувшись до суду з цим позовом 24 лютого 2017 року, банк, із урахуванням положень ст. 264 ЦК України, не пропустив строк звернення з позовом про стягнення тіла кредиту. Щодо сплати процентів за кредитом, які також включені до щомісячного платежу, то із сплачних [PERSON] коштів у рахунок погашення процентів часто зараховувалась сума більша, ніж була нарахована до сплати банком, що також свідчить про переривання строку позовної давності (а.с. 223-225). Не можна погодитись із доводами відповідача про те, що на час укладення Кредитного договору банк не мав ліцензії на здійснення відповідної банківської діяльності, оскільки такі доводи спростовуються наданою представником банку копією Банківської ліцензії, виданої ЗАТ "ОТП Банк" Національним Банком України 8 листопада 2006 року та відповідним дозволом на здійснення банківських операцій з додатком (а.с. 205-207). Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 27 грудня 2006 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № SR-F00/329/2006. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 27 грудня 2006 року між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № SR-F00/329/a/2006. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаних договорів поруки, поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 26-29). З огляду на порушення позичальником [PERSON] умов Кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] несуть з ним перед банком солідарну відповідальність та зобов'язані погасити заборгованість як солідарні боржники. При цьому стягнення заборгованості солідарно із боржника та одного із поручителів одночасно із стягненням такої ж суми заборгованості солідарно з боржника та іншого поручителя не є подвійним стягненням заборгованості, оскільки таке стягнення відповідає укладеним із поручителями окремим договорам поруки та обмежено загальною сумою боргу. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб, обраний банком. У порядку розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1 911 грн 23 коп. з кожного, оскільки солідарне стягнення судового збору чинним законодавством не передбачено.

Outcome: approved