Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 серпня 2011 року по 01 листопада 2014 року в сумі 1197 грн. 98 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS]. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 193 грн. 12 коп. та 3 % річних в сумі 55 грн. 75 коп. Всього просив стягнути 4476 грн. 03 коп. Ухвалою суду від 30 січня 2015 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] (а.с.28). Представник позивача Пихтіна Ю.А. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились з ухваленням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] був споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] до 24 жовтня 2012 року (а.с.4-5). [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.4-5). Таким чином з 24 жовтня 2012 року споживачем послуг теплопостачання за адресою вказаної квартири став [PERSON] На час укладення вказаного договору купівлі-продажу квартири борг [PERSON] за послуги теплопостачання перед позивачем складав 308 грн. 27 коп. (а.с.7). За період з 24 грудня 2012 року по 01 листопада 2014 року у нового власника даної квартири [PERSON] борг виник у розмірі 889 грн. 71 коп. (а.с.7). Договір між сторонами про надання послуг не укладався, але позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавав споживачам, - власникам квартири [ADDRESS], послуги з теплопостачання, а споживачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись, частково їх оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов'язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до сум заборгованості. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 308 грн. 27 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 72 грн. 34 коп., 3 % річних в сумі 30 грн. 47 коп., на відшкодування понесених судових витрат - суму у розмірі 68 грн. 21 коп., всього необхідно стягнути 479 грн. 29 коп. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 889 грн. 71 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 120 грн. 78 коп., 3 % річних в сумі 25 грн. 28 коп., на відшкодування понесених судових витрат - суму у розмірі 175 грн. 39 коп., всього необхідно стягнути 1211 грн. 16 коп. Судові витрати між відповідачами розподілені пропорційно до задоволених відносно них вимог ([PERSON] - 72%, [PERSON] - 28%).

Outcome: approved