Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі житлового будинку, прибудинкових господарських споруд, будівель, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. Позивач позов мотивує тим, що є власником 4/6 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , успадкувавши май\-но за законом та заповітом. Співвласником інших 2/6 частини зазна\-ченого будинку фактично є її брат [PERSON] . На сьогодні порушуються її права у володінні майном. Відсутність поділу будинку в натурі дає можливість відповідачеві безпідставно протягом тривалого часу користуватися бу\-динком в цілому, що перевищує належні йому 2/6 частини. Також відсу\-тність такого поділу не дає можливості позивачці вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки належні їй частини домоволодіння конкретно не визначені. У будинку зареєстрований також її племінник [PERSON] , 1979 р.н., який є інвалідом II групи (психічне захворювання), який іншим житлом не забезпечений. Відповідач його в будинок не впускає. Відповідач буває агре\-сивний і проживати з ним та членами його сім`ї в одному приміщенні небезпечно. На сьогодні угоди про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності, не досягнуто. Будинок поступово руйнується, позивач не може за ним доглядати через неприязні стосунки з відповідачем. 25.05.2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 01.07.2021 року до участі у справі залучено третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які котрі зареєстровані у спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . 15.07.2021 року позивач звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в яких просить виділити їй в натурі майно, що становить 4/6 частини житлового будинку та надвірних споруд і будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , згідно з планом можливого варіанту виділу, що є частиною технічного паспорту державного виробничого підприємства технічної інвентаризації №142. Визнати за нею право приватної власності на виділені в натурі конкретні приміщення та надвірні споруди й будівлі за адресою: [ADDRESS] . У разі визнання за нею права власності на виділені в натурі конкретні приміщення та надвірні споруди й будівлі, припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . 12.10.2021 року відповідачем подано до суду відповідь на позовну заяву в якій відповідач зазначає, що позивачка постійно працює та проживає в м. Ужгород та забезпечена власним житлом. На противагу їй він є особою з інвалідністю 3 групи та постійно проживає в батьківській хаті в с. Н. Ворота разом з дружиною. Відповідач є власником лише 2/6 частини спірного будинковолодіння, але іншого житла немає. Відповідно до заявлених позивачкою вимог ціна позову 4/6 частин майна становить 39984 грн., відповідач згоден викупити її частку та попередньо внести її вартість на депозитний рахунок суду для припинення її права на частку у спільному майні. У відповіді на відзив позивач вважає відзив на позовну заяву таким, що жодним чином не спростовує фактів, які зазначені в позовній заяві. Відповідач акцентує увагу на тому, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду (стаття 365 Цивільного кодексу України) на підставі позову інших співвласників, якщо: таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. \~ \~ \~ \~Однак у відзиві на позовну заяву відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про завдану істотну шкоду або можливість завдання такої шкоди його законним інтересам. Бажання відповідача й надалі самостійно користуватися всім спірним домоволодінням та не допускати позивача до користування своєю часткою спільного сумісного майна не грунтується на вимогах чинного законодавства. Факт наявності проблем зі здоров`ям у відповідача не виключає його права на володіння, користування і розпорядження належним майном. Позивач на розгляд справи з`явилась, звернулась до суду із заявою про проведення судового засідання без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд при винесенні рішення врахувати висновок експерта №524/09-21 від 23.09.2021 року та виділити їй в натурі частину майна, визначену експертом у першому варіанті даного Висновку, крім цього, просить суд не стягувати з відповідача в її користь компенсацію в розмірі 4686,06 грн. за відхилення від її ідеальної частки майна. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення та відповідь на відзив, просив суд в задоволенні позову відмовити. Треті особи [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на розгляд справи не з`явились, причини їх неявки суду, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач являється власником 4/6 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.09.2016 року, яке набрало законнї сили 18.10.2016 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182870873 від 30.09.2021 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Інша частка будинку належить відповідачу по справі. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. В силу ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз`ясненням в п.7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно з ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно висновку експертного\~будівельно-технічного\~та земельно-технічного\~дослідження №524/09-21\~від 23.09.2021\~року існує\~технічна можливість\~розділити житловий\~будинок та\~прибудинкові споруди\~за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників [PERSON] , якій належить 4/6 частки та [PERSON] , якому належить 2/6 частки, з врахуванням задовільного технічного стану цього житлового будинку та прибудинкових господарських будівель та споруд, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, з незначним відхиленням від ідеальних часток. Ринкова вартість житлового будинку із надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , без врахування вартості земельної ділянки вільної від земельних поліпшень, становить: 246 129,11 грн. На ідеальні частки співвласників припадає наступна ринкова вартість будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] : за [PERSON] , якій належить 4/6 частки - 164 086,07 грн. за [PERSON] , якому належить 2/6 частки - 82 043,04 грн. Експертом пропонується два варіанти розподілу між співвласниками житлового будинку із надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Перший із цих варіантів передбачає розподіл житлового будинку без розбирання існуючих огороджувальних конструкцій, а другий - із розбиранням однієї із перегородок і перенесенням її на інше місце. Обидва варіанти передбачають виділення співвласниці [PERSON] приміщень з правої частини будинку, а співвласнику [PERSON] - з лівої. За першим варіантом кожній із сторін передбачено виділити наступні приміщення: [PERSON] підвальний поверх: погріб піл літерою "1" площею 10,20 м.2, перший поверх: кухня під літерою "4" площею 18,50 м.2, ванна під літерою "5" площею 5,90 м.2, кладовка під літерою "6" площею 6,00 м.2, житлова кімната під літерою "7" площею 18,30 м.2. Всього по будівлі для [PERSON] 58,90 м.2. Натомість [PERSON] пропонується виділити наступні приміщення: перший поверх : коридор під літерою "2" площею 8,20 м.2 та житлову кімнату під літерою "3" площею 16,00 м.2. Всього по будівлі для [PERSON] 24,20 м.2. За цим варіантом в одноосібне користування співвласниці [PERSON] виділяється частина 4/6 житлового будинку площею 58, 90 м.2 , тоді як її ідеальна частка 4/6 житлового будинку становить 55,40 м.2, що є більшим за частку площі житлового будинку, яка пропонується експертом за першим варіантом. За першим варіантом розподілу житлового будинку із надвірними спорудами, вартість будівель та споруд для кожного із співвласників буде становити: [PERSON] : житлловий будинок під літерою "А" площею 58,90 м.2 - 125795, 69 грн., господарська будівля під літерою "Б" часткою 4/6 - 18954, 05 грн., вбиральня під літерою "В" - 2790, 58 грн., огорожа під №2 довжиною 47,73 м - 11 859, 69 грн., що разом становить 159400, 01 грн. [PERSON] : житловий будинок під літерою "А", площею 24, 20 м.2 - 51 685,16 грн., господарська будівля під літерою "Б" часткою 2/6 - 9477,03 грн., колодязь під літерою "К" - 16086,87 грн., ворота та хвіртка під №1 - 1280,38 грн., огорожа під №2, довжиною 33,00 м - 8199,66 грн., що разом становить 86729,10 грн. При даному розподілі [PERSON] буде виділено будівель і споруд ринковою вартістю 159 400,01 грн., тоді як на її ідеальну частку припадає цього майна ринковою вартістю 164 086,07 грн., відхилення становить 4686,06 грн., це сума яку [PERSON] має компенсувати [PERSON] . За другим варіантом передбачається виділення співвласнику [PERSON] пллощі житлового будинку, що відповідає мінімальній площі однокімнатної квартири, яка згідно з положеннями п.5.18 ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки" становить 28,0 м.2. За цим варіантом співвласнику [PERSON] , якому належить 2/6 частки, передбачається виділення приміщень: коридор площею 8,2 м.2, житлову кімнату площею 16,0 м.2 та частину приіщення площею 3,83 м.2. За цим варіантом співвласнику [PERSON] належить перелаштувати інженерні мережі газопостачання, провести добудову допоміжних приміщень, розібрати існуючий ганок, здійснити прибудову, замурувати існуючий дверний проріз, розібрати внутрішню стіну та вимурувати перегородку довжиною 0,80 м., улаштувати ганок при вході в новоутворену прибудову. Виконати інші роботи для забезпечення життєдіяльності, в тому числі оздоблювальні роботи, роботи з улаштування конструкцій підлоги, стелі та даху над прибудовою. Для співвласниці [PERSON] за цим варіантом необхідно буде замурувати частину вікна, улаштувати дверний проріз шириною 1 м в існуючому віконному прорізі, розібравши частину кладки під віконним прорізом. При розподілі за другим варіантом співвласниці [PERSON] буде виділено будівель і споруд ринковою вартістю 151 553,04 грн., тоді як на її ідеальну частку припадає 164 086,07 грн., відхилення становить 12533,03 грн., які [PERSON] має компенсувати співвласниці [PERSON] за другим варіантом. Позивач наполягала саме на Варіанті №1 розподілу вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу відповідач заперечував щодо обидвох варіантів розподілу житлового будинку, що були запропоновані експертом та викладені у його висновку. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Аналогічна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц провадження №61-9955св19. За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» №63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Вивчивши зазначені варіанти поділу житлового будинку, врахувавши думку сторін по справі, суд приймає до уваги вказаний висновок експертів та вважає, що запропонований експертами Варіант №1 виділу відповідає якнайкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, тому саме за цим варіантом розподілу суд вважає доцільним розділити житловий будинок із надвірними спорудами .Крім цього, слід стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальну частку позивача у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в сумі 4686 грн. 06 коп. Щодо заперечень відповідача стосовно заявлених уточнених позовних вимог, то суд не приймає такі до уваги, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається під час розгляду вказаної справи, суду не надано. Разом з тим, відповідач не клопотав про проведення альтернативного експертного дослідження щодо варіантів поділу будинку, сам не замовляв виготовлення експертного висновку. Отже, вирішуючи даний спір, враховуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі та неможливість досягнення ними домовленості щодо обрання варіанту поділу, розмір часток будинковолодіння, які належать сторонам у справі, суд, проводячи поділ спірного будинковолодіння згідно з рекомендаціями, викладеними у висновку експерта експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №524/09-21 від 23.09.2021 року, вважає, що запропонований експертом варіант №1 поділу, як було зазначено вище, передбачає найменше відхилення від ідеальних часток та, відповідно, найменшу грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння. Оскільки суд дійшов висновку про виділ позивачці її частки майна, що є правовою підставою для припинення права спільної часткової власності на це майно, враховуючи, що у цьому випадку позивачка набуває право власності на виділене майно,

Outcome: approved