Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" в осо-бі свого представника ( за довіреністю ) Туфекчі І.Ф. пред'явило позов до [PERSON]. про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до договору № ODXRFO02460405 від 15.11.2007 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 7910,85 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку забор-гованості за кредитом. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на умови надання кредиту фізичним особам "Розстрочка". У поруше-ння умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належ-ним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.09.2013 р. має за-боргованість за кредитом в розмірі 36925 грн., яка складається з: за-боргованості за кредитом в сумі 4217,69 грн.; заборгованості по про-центам за користування кредитом в сумі 3,25 грн.; пені за несвоєчасні-сть виконання зобов'язань в сумі 30469,54 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. та 1734,52 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, направила за-яву, в якій просила справу розглянути у відсутність представника "При-ватбанку", позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечува-ла проти заочного розгляду справи. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Не заперечуючи проти по-рушення ним зобов'язань за кредитним договором, пояснив, що після от-римання кредиту протягом 2008 року він справно сплачував кошти в раху-нок погашення боргу. Але після звільнення з роботи втратив доход та просив відповідача надати йому кредитні канікули, оскільки не міг зна-йти роботу, а на пенсію він не міг жити і сплачувати кредит, а тому виникла заборгованість, яку він згоден сплачувати, але в меншому роз-мірі, чим це зазначено в позові, з урахуванням його складного мате-ріального становища та стану здоров'я. Крім того, відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», в якому просив визнати укладений між ним та відповідачем кредитний договір частково недійсним в частині штрафних санкцій, пені і процентів по них, а також в частині позовної давнини, посилаючись на те, що при підписанні заз-наченого кредитного договору окрім «коротенького тексту на 0,5 станда-ртного листа, в якому скорочено вписані умови надання споживчого кре-диту з посиланням на Умови,» він жодного документа не отримував. Крім того, у нього короткозорість і він не зміг прочитати текст в кінці угоди, який був виписаний дрібним шрифтом, а тому підписав угоду, яку йому прочитала працівник банку. Належний пакет документів він не от-римав, не знайомився з ними, не узгоджував їх та не підписував. З зобов'язанням сплати пені, штрафів та процентах за ними його ніхто не знайомив і він не підписував узгодження з основними умовами надання кредиту. Крім того, сплив 5-річий строк позовної давнини за зверненням до суду з боку Банку. Представник відповідача зустрічні позовні вимоги не визнав, поясни-вши, що відповідач підписав заяву позичальника, де зазначено, що він ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту фізич-ним особам. Оскільки кредитний договір укладався строком з 15.11.2007 р. по 15.05.2010 р., то 5-річний строк за зверненням до суду за захис-том своїх прав для Банку не пройшов. Також представник Банку зазначив, що обгрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилався на те, що не був ознайомлений з умовами надання кредиту та штрафними санкціями за їх невиконання, але з моменту укладення згаданого договору по 2014 рік він не звертався за захистом своїх прав до суду у строк 3 року, тобто для нього сплив строк звернення з позовом до Банку. А тому просив від-мовити у позові [PERSON] у зв'язку з пропущенням строку позовної давності. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали спра-ви, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для част-кового задоволення первісного позову та відсутність зазначених підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № ODXRFO02460405 від 15.11.2007 р., за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7910,85 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборго-ваності за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 15.05.2010 р. З умовами надання споживчого кредиту та тарифами [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у заяві позича-льника (а.с.7,8-12). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до-говором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено дого-вором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти вип-лачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зо-бов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому пози-кодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконувати-ся належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (тер-мін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не-виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобо-в'язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наста-ють правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: при-пинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язан-ня, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання догово-ру; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором нале-жним чином не виконував, то станом на 03.09.2013 р. загальна заборго-ваність його за кредитом становить суму в розмірі 36925 грн., яка ск-ладається з: заборгованості за кредитом в сумі 4217,69 грн.; забор-гованості по процентам за користування кредитом в сумі 3,25 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 30469,54 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. і 1734,52 грн., що підтверджується розраху-нком заборгованості за кредитним договором № ODXRFO02460 405 від 15. 11.2007 р. ( а.с.4-5 ). Таким чином, боржник не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відсутність своєї вини за порушення зобов'язання він не до-вів, як це передбачено ч.2 ст.614 ЦК України. А тому з нього на кори-сть позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Частинами 1,3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (шт-рафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен пе-редати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за на-явності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що боржник є особою похилого віку, отримує пен-сію мінімального розміру, перебуває на обліку у медичній установі за станом здоров'я, а також враховуючи те, що нарахований позивачем роз-мір неустойки значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити її розмір з 32704,06 грн.(пеня 30469,54 грн. + штрафи у роз-мірі 500 грн. та 1734,52 грн.) до 4220,94 грн. Отже, з урахуванням викладено, з боржника підлягає стягненню на ко-ристь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 8441,88 грн. ( 4217,69 грн./заборгованість за кредитним договором/ + 3,25 грн. / заборгованість по процентам за користування кредитом/ + 4220,94 грн. /неустойка/). Звертаючись до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], зокрема, посилався на те, що при укладенні кредитного дого-вору належний пакет документів він не отримав, не знайомився з ними, не узгоджував їх та не підписував. З зобов'язанням сплати пені, штра-фів та процентах за ними його ніхто не знайомив і він не підписував узгодження з основними умовами надання кредиту. Ствердження боржника з цього приводу спростовуються копією заяви позичальника (а.с.7), де зазначено, що він ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам. Але якщо абстрагуватись від даного документу і припустити, що при укладенні кредитного договору були порушені права і законні інтереси [PERSON], то він мав право звернутись до суду за їх захистом. Але з моменту укладення згаданого договору, тобто з 15.11.2007 р. по 2014 р. він не звертався за захистом своїх прав до суду у встановлений законом строк. Згідно ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у ме-жах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого ци-вільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності по-чинається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про по-рушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, якщо при укладенні кредитного договору з боку Банку було по-рушено права боржника, то він про це мав дізнатися тоді або у всякому разі у 2007 році, а тому перебіг позовної давності у даному випадку починався з 2008 року і спливав у 2011 році. Позивач звернувся до суду з даним позовом тільки 21 січня 2014 ро-ку, тобто більше чим два роки після спливу строку позовної давності, та ще й у зв'язку з пред'явленням Банком до нього позову про стягнення кредитної заборгованості. Як передбачено ч.4 ст.267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому у позові [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дого-вору частково недійсним слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності. Судом не встановлено обставин, які могли б слугувати підставами для зупинення або переривання перебігу позовної давності ( сам позивач за зустрічним позовом на них не посилався ), як не встановлено поважних причин пропущення позивачем позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: partial