Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зазначив, що 02.04.2008 року між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/18/2260, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 15 000,00 дол. США строком до 03.04.2018 року, зі сплатою 14% річних на суму залишку за кредитом. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 1 від 21.04.2009 року. З укладенням даної Додаткової угоди сторони домовились надати відповідачу Кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в Додатку №1,2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. Враховуючи те, що [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, станом на 17.03.2016 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 8570,61 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 230 075,38 грн.), просить суд стягнути з боржника зазначену суму, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача [PERSON], який діє за довіреністю, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав свої заперечення, в яких зазначив, що позивач просить стягнути з його довірительки на користь Банку заборгованість по кредитному договору від 02.04.2008 року № 014/18/2260 в розмірі 8570,61 доларів США, що еквівалентно 230 075,38 гривень. Крім того, позивачем замовчено той факт, що 11 січня 2013 року Голопристанським районним судом у справі 2108/5084/2012 вже ухвалювалося рішення за аналогічним позовом про стягнення кредитної заборгованості по вищенаведеному договору. По даній справі було видано виконавчий документ, який направлено на примусове виконання та його довірителькою було внесено на рахунок виконавчої служби суму, присуджену до стягнення. Враховуючи, що виконання судового рішення відбулося не одразу, тому вважає, що позивач має право на стягнення з його довірительки сум, визначених ст. 625 ЦК України за період з моменту набранням судовим рішенням законної сили до моменту його виконання. Просив відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час розгляду справи судом встановлено, що 02.04.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/18/2260, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 15 000,00 дол. США строком до 03.04.2018 року, зі сплатою 14% річних на суму залишку за кредитом. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода № 1 від 21.04.2009 року. З укладенням даної Додаткової угоди сторони домовились надати відповідачу Кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в Додатку №1,2, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.01.2013 р. з відповідача [PERSON] було стягнуто на користь позивав сума заборгованості по вказаному кредиту у розмірі 14 595, 82 дол. США, що еквівалентно 116 664, 39 грн. Постановою державного виконавця від 15.0.2015 р. виконавче провадження по виконавчому листу, виданому по вказаному рішенню, закрито у зв'язку із погашенням заборгованості. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до діючого законодавства, а також правових позицій Верховного Суду України, зокрема правової позиції від 25.05.2016 р. у справі № 6-157цс16, Верховний Суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідач порушила умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 17.03.2016 р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 8570,61 дол. США, що відповідно до службового розпорядження Національного Банку України на дату розрахунку заборгованість становить 230 075,38 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 306,28 дол. США, що еквівалентно 169 290,14 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 1651,78 дол. США, що еквівалентно 44 341,52 грн., заборгованості по відсоткам - 2 264,33 дол. США., що еквівалентно 60 785,24 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 3 451,13грн. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved