Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що мати [PERSON] самоусунулася від своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, відмовилася забрати новонароджену дитину із пологового віділення Васильківської ЦРЛ, а тому малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні у КЗ Київської обласної ради "Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка". Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є громадяни [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з акта №01-10-411 наданого КЗ Київської обласної ради "Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка", [PERSON] знаходиться в Будинку дитини з 24.07.2014 року, як залишена дитина. За час перебування хлопчика в закладі, ніхто з рідних дитину не відвідував. Із заяви [PERSON] від 15 січня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], відповідач надала згоду на усиновлення її малолітнього сина [PERSON] З висновку №125/6-23 від 19.01.2015 року наданого Васильківською районної державною адміністрацією Київської області, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї, забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач дійсно належним чином не виконувала своїх батьківських обовязки щодо виховання сина, не цікавилася його духовним та фізичним розвитком, не займалася його вихованням, та приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved