Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1864,15грн. та стягнути з відповідача на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 229,40 грн. Ухвалою суду змінено анкетні дані Відповідача з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку із вступом відповідача у шлюб. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, зазначивши, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факту укладання його довірителькою кредитного договору, однак заперечував проти задоволення позовних вимог у зв'язку з пропуском кредитором строку звернення до суду та просив застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором № 003-26021-270906 від 27.09.2006р. був здійснений відповідачем у вересні 2007року, строк дії договору - до 26 вересня 2007року, тому кредитор повинен був звернутися до суду до кінця жовтня 2010 року. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.09.2006 року Публічне Акціонерне Товариство "Дельта Банк" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта") та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір № 002-26018-090806 (надалі за текстом- Договір) (а.с. 5,6). Відповідно до пункту 1.1. Договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 2583,90 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування Кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 10 % в рік, а за ведення кредитної справи відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 2,99 % в місяць ( п. 2.5 Договору). Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 2349,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер №2852293 від 28.09.2006 та рахунок-фактура №KR1-548 від 27.09.2006 року ( а.с.7,15). Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № № KR1-1253 від 27.08.2009року ( а.с.16). Згідно умов договору, моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. З довідки розрахунку вбачається що Відповідачем здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором № 003-26021-270906 від 27.09.2006р. та в рахунок погашення кредиту сплачено суму у розмірі 2754,00грн. у період з 28.09.2006р. по 26.09.2007р (а.с. 8-9). Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит у повному обсязі не повернула, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складається з: кредиту - у розмірі 1 459,65грн., відсотків - 18,20грн., комісії за РО - 386,30грн., а разом - 1864,15грн.. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України). Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Натомість, в силу ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому, варто враховувати, що у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Пунктом 1.1 кредитного договору № 003-26021-270906 від 27.09.2006р. передбачено, що остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних є 26 вересня 2007 року (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що Відповідач здійснила останній платіж за договором у період 28.08.2007р. по 26.09.2007р. (а.с. 7), у зв'язку з чим, з урахуванням п. 2.8., 3.1., 6.2. кредитного договору 003-26021-270906 від 27.09.2006р., оскільки строк виконання зобов'язань за договором не визначено, графік погашення заборгованості між сторонами не укладався, суд вважає, що Позивач дізнався або мав дізнатися про порушення свого права 28 вересня 2007року. Тобто, з урахуванням обов'язку сплати Відповідачем платежів за договором не пізніше 26 числа кожного місяця (п. 2.8 договору), строку дії договору - до 27 версня 2007 року (п. 1.1. договору )перебіг позовної давності починається з 28 вересня 2007року, оскільки саме з цього часу Позивач дізнався або мав дізнатися про порушення свого права. Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи не вбачається, про поважність причин пропущення позовної давності, позивач не скористався можливістю особистої участі у розгляду справи. Позовна заява була направлена позивачем до суду лише 12 червня 2013 року, тобто більше ніж через 5 років після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, отже строк позовної давності позивачем пропущений. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому, суд вважає неможливим у даному випадку застосувати п. 10.1 Договору, згідно якого «договір набуває чинності з дати його укладення Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором», оскільки за змістом ст. 261 ЦК України момент початку перебігу строку позовної давності має бути конкретно визначений та якщо цей момент не визначений у договорі, то має застосовуватись загальне правило, встановлене даною нормою ЦК України. Крім того, п. 10.1 Договору у розумінні ч.1 ст.259 ЦК України, не свідчить про те, що строк позовної давності був збільшений сторонами за домовленістю, оскільки це суперечить вимогам ч.1 ст.252 ЦК України. Також, предметом договору, укладеного між сторонами, є споживчий кредит, а звідси, враховуючи положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", п. 31 Постанови ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повергнення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), про що вбачається положень ст. 266 ЦК України, положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно ч.ч.2,3 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником Відповідача адвокатом [PERSON] зроблено заяву про застосування строку позовної давності. З огляду на це, порушене право ПАТ «Дельта Банк» не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про заборгованості суми за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивача й понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed