Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 18 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір депозитного вкладу №001-04568-180714 у сумі 5 205 доларів США строком до 17 серпня 2014 року під 9 процентів річних. Після закінчення терміну дії депозитного договору, внесені грошові кошти позивачу повернуті не були. 12 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти та нараховані проценти. Однак, станом на 16 вересня 2014 року відповідач кошти позивачу не повернув та повідомив, що в банку відсутні кошти. Разом з тим, 02 жовтня 2014 року позивач отримав 66 доларів США, а 10 жовтня 2014 року - 300 доларів США. На неодноразові вимоги позивача про повернення вкладу, позивачу було відмовлено у видачі грошових коштів, з підстав відсутності у касі банку грошових коштів. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов договору не виконав, просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти за договором депозитного вкладу №001-04568-180714 у розмірі 5 099 доларів 27 центів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача на позовну заяву з зазначенням того, що з 02 березня 2015 року Постановою Правління НБУ банк віднесено до неплатоспроможних з введенням тимчасової адміністрації. Вказані обставини свідчить про те, що вимоги позивача про повернення коштів будуть задовольнятися відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір депозитного вкладу №001-04568-180714 на суму 5 205 доларів США строком до 17 серпня 2014 року під 9 процентів річних. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошениях банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення терміну дії депозитного договору позивач звернувся до відповідача з вимогою про видачу йому 16 вересня 2014 року вкладу. Однак, станом на 16 вересня 2014 року вклад позивачу відповідачем повернуто не було. В період з 07 жовтня 2014 року по 06 листопада 2014 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про видачу вкладу. Разом з тим грошові кошти позивачу повернуті не були внаслідок відсутності у касі банку коштів. 02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних». 03 березня 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Посилання представника відповідача на запровадження тимчасової адміністрації є безпідставним, оскільки порушення взятих на себе зобов'язань відбулось до прийняття Правлінням НБУ постанови від 02 березня 2015 року. Отже вимоги позивача в частині виплати суми вкладів є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час їх розгляду в суді, та підлягають задоволенню. Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (пені, штрафів), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 процентів річних за період з 16 вересня 2014 року по 12 січня 2015 року та стягнення трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України за період з 16 вересня 2014 року по 12 січня 2015 року також підлягають задоволенню, оскільки позивачем розраховані суми станом до 12 січня 2015 року, тобто до прийняття Постанови Правління НБУ №51 від 02 березня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Таким чином, спірна грошова сума підлягає стягненню у розмірі 5099 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2015 року (1 $ = 22,12 грн.) складає 112 789 грн. 88 коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved