Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, фактично понесені нею разові додаткові витрати на дитину у розмірі 46282 грн. 73 коп., додаткові витрати на дитину у розмірі 2100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та витрати на правову допомогу у розмірі 3200 гривень. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 02 серпня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. Дочка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Їй самій важко утримувати дитину, оскільки вона ніде не працює, доглядає за дитиною, яка являється інвалідом з дитинства, якій за станом здоров'я потрібен постійний догляд. Єдиним її доходом є державна соціальна допомога по догляду за дитиною інвалідом у розмірі 2227 гривень. Проте вказаних коштів не вистачає для забезпечення їхньої дочки всім необхідним для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини, не цікавиться життям та станом здоров'я дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки протягом останніх шести років працює за кордоном та отримує заробітну плату у розмірі близько 1500-2000 Євро, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того вона потребує додаткових витрат на дочку [PERSON], яка від народження хворіє, їй встановлено діагноз «затримка психомоторного і мовленнєвого розвитку, арахноїдальна кіста задньої черепної ямки без ознак об'ємного впливу, гіпоплазія мозочка, атактичний синдром. Симптоматична епілепсія». У зв'язку з поставленим діагнозом дочка потребує постійного лікування, що включає в себе регулярні обстеження, придбання ліків, консультації спеціалістів та реабілітації. З приводу хвороби дочки вони регулярно, два три рази в рік проходять курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в реабілітаційному центрі «Еліта» у м. Львові у зв'язку з чим дитина потребує додаткових витрат на лікування, на що вона витратила 35725 грн. 50 коп. Під час проходження реабілітації вона також оплатила послуги з тимчасового проживання в період лікування у розмірі 10175 гривень. До того ж відповідно до рекомендацій лікарів дочка [PERSON] потребує регулярного відвідування басейну, вартість місячного абонементу у клубі здорового дозвілля «Finti», де облаштовані дитячі басейни, становить 349 грн. За дані послуги нею оплачено 3490 гривень. Також нею оплачено курси оксигенотерапії та мінеральної ванни з валеріаною ДП СКК «Моршинкурорт», у розмірі 500 гривень. За постійні консультації, обстеження у відповідних спеціалістів, та здачу аналізів нею оплачено 6423 грн. 94 коп. Крім цього вона несе постійні витрати на ліки та дієтичне харчування для дочки, на що витратила 3043 грн. 52 коп. Відповідно до заключення офтальмологічного дитячого спеціалізованого лікувально-діагностичного кабінету «Візус-кідс» у дочки [PERSON] далекозорість середнього ступеня обох очей у зв'язку з чим їй необхідний регулярний огляд у лікаря офтальмолога, а також придбання окулярів. Що включає в себе періодичну зміну як лінз так і самої оправи. На сьогоднішній день витрати на дані потреби становлять 3340 грн. Зазначила, що дані витрати являються регулярними, адже у дочки постійно змінюється якість зору, до того ж дитина росте, а тому необхідно змінювати оправу в окулярах, в середньому здійснює оплату за окуляри 800-1000 грн. орієнтовно раз в три місяці. Консультативним висновком від 02.03.2015 року дочці встановлено діагноз щодо х-подібної деформації кінцівок та стоп, у зв'язку з чим вона купляє спеціальне ортопедичне взуття, на придбання якого вона витратила 2690 грн. Також 05.09.2017 року дочці [PERSON] було призначено консультацію у Федерації медичної педіатрії у м. Париж, у зв'язку з чим нею були придбані квитки на переліт авіарейсом Львів-Париж, Париж-Львів у розмірі 30628 гривень. Таким чином на обстеження, лікування дочки, також на придбання медикаментів, дієтичного харчування, ортопедичного взуття нею понесено витрати у розмірі 92565 грн. 46 коп., а половина вказаних витрат становить 46282 грн. 73 коп. які підлягають стягненню з відповідача. Крім того дочка хворіє на хронічні захворювання, потребує постійного догляду, лікування, реабілітації та прийняття відповідних ліків, а тому зважаючи на те, що додаткові витрати які вона понесла за два роки лікування та реабілітації дитини становлять близько 100000 гривень, то сума місячних таких витрат становить 4200 грн., а половина з цих витрат складає 2100 гривень. Добровільно приймати участь в додаткових витратах на утримання дитини відповідач не бажає, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили про задоволення позову. У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, покликаючись на викладені у відзиві обставини, в якому відповідач зазначив, що на даний час офіційно не працевлаштований, перебивається тимчасовими заробітками, від яких отримує невисокі та нерегулярні доходи, а посилання позивачки на те, що його заробітки становлять 1500-2000 Євро вважає надуманими та безпідставними, оскільки на сезонні роботи за кордон не їздить з 2015 року. Разом з тим, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 гривень щомісячно. Крім цього, вважає безпідставними вимоги позивачки щодо стягнення з нього фактично понесених нею разових додаткових витрат на дитину у розмірі 46282 грн. 73 коп., оскільки за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року, він фактично сплатив позивачці понесені витрати на дитину в розмірі 36072 грн. Крім того зазначив що з 2015 по 2017 роки, позивачці передано готівкою більше 2500 Євро через його батька [PERSON] Також вважає безпідставними вимоги позивачки про стягнення з нього щомісячних додаткових витрат на дитину у розмірі 2100 грн., оскільки постійно бере участь у додаткових витратах на дитину та в подальшому буде їх нести. Крім того зазначив що його мати яка проживає у Франції також постійно допомагає позивачці коштами, купляє одяг для дитини, продукти харчування, які передає в Україну автобусами. Батько також неодноразово своїм автомобілем відвозив позивачку з дитиною у реабілітаційний центр м. Львова, оплачув курси лікування та проживання. Не заперечує, що з 2010 по 2014 роки служив у Французькому легіоні та отримував високу зарплату, однак у 2015 році був звільнений за станом здоров'я, в зв'язку з чим повернувся в Україну. У липні 2017 року одружився вдруге, проживає в м. Миколаїв, дітей від цього шлюбу немає. У зв'язку з викладеним відповідач та його представник просили про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 гривень щомісячно, в іншій частині позову просили відмовити за його безпідставністю. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] - батько відповідача суду пояснив, що приблизно чотири - п'ять разів возив позивачку з дитиною до реабілітаційного центру в м. Львів, оплачував лікування дитини та проживання, в середньому кожного разу по 15000 гривень. Його дружина яка проживає та працює у Франції також допомагає позивачці матеріально, купляє для дитини одяг та інші речі, які передає автобусами в Україну. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.08.2011 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 07.08.2013 року (а.с.12). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). Позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом до 18 років у розмірі 2227 гривень, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.14). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 01.12.2016 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2018 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка ніде не працює, має на утриманні малолітню дочку-інваліда, за якою здійснює постійний догляд, отримує допомогу по догляду за дитиною інвалідом у розмірі 2227 гривень, інших доходів немає, вік дитини, потреби на її фізичний розвиток та утримання, враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є батьком малолітньої дочки [PERSON], [INFO], є фізично здоровий, хоча офіційно не працевлаштований однак має тимчасові заробітки в Україні, інших утриманців, крім дочки [PERSON] не має, а тому суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до Закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положення наведеної статті стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей, а також її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що малолітня дочка сторін [PERSON], [INFO] являється інвалідом дитинства, їй встановлено діагноз «затримка психомоторного і мовленнєвого розвитку, арахноїдальна кіста задньої черепної ямки без ознак об'ємного впливу, гіпоплазія мозочка, атактичний синдром. Симптоматична епілепсія», про що свідчить копія виписки з історії хвороби Інституту проблем медичної реабілітації реабілітаційного центру «Еліта». (а.с. 15). На проходження курсу інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в реабілітаційному центрі «Еліта» м. Львова позивачка витратила 35725 грн. 50 коп., що підтверджується копією акту про надання медичних послуг від 29.03.2016 року вартість яких оплачено у розмірі 1900 грн., копією договору № 416 про надання платних медичних послуг від 27.06.2016 року та копією квитанції лікувальної путівки згідно даного договору у розмірі 7254 грн. 50 коп., копією рахунку на оплату № 103 від 08.09.2016 року за медичні послуги реабілітаційного центру "Еліта" для лікування [PERSON] у розмірі 7980 грн., копією лікувальної путівки № 141 Реабілітаційного центру "Еліта" від 06.03.2017 року у розмірі 9580 грн., копією договору про надання платних медичних послуг № 772 від 02.10.2017 року та квитанцією про оплату лікувальної путівки згідно даного договору у розмірі 9101 грн. (а.с.16-25). Крім того позивачкою понесені витрати за послуги з тимчасового розміщення за проживання в період лікування на загальну суму 10175 грн, що підтверджується копією рахунку № 183 від 06.09.2016 року та копією квитанції № 0.0.612170838.1 у розмірі 4025 грн., копією картки на поселення № 206 у розмірі 4600 грн., копією рахунку № 11 від 03.10.2017 року та копією квитанції № ПН 821 у розмірі 5750 грн. (а.с.26-28). Згідно копії квитанції № 0000079263 від 25.07.2017 року позивачкою оплачено курси оксигенофітотерапії та мінеральної ванни з валеріаною в розмірі 500 гривень (а.с.30). За послуги з консультацій та обстежень у відповідних спеціалістів позивачка понесла витрати у розмірі 1135 грн. 94 коп., що підтверджується копіями скерування на ультразвукове обстеження судин та квитанції про оплату даних послуг від 03.09.2015 року у розмірі 170 грн. (а.с.33), копіями магнітно-резонансної томографії головного мозку від 13.10.2015 року та квитанції № 011734 від 13.10.2015 року у розмірі 370 грн. 94 коп. (а.с.34-35), копією рахунку № 6002458625 від 28.01.2016 року за проведення аналізу крові та копією квитанції про оплату у розмірі 235 грн. (а.с.40), копією рахунку № 111287 від 13.01.2016 року про оплату за проведення аналізу крові у розмірі 75 грн. (а.с.38), копією рахунку № 148964 від 21.12.2016 року за проведення аналізу крові у розмірі 85 грн. (а.с.41), копією рахунку 150398 від 05.01.2017 року за проведення аналізу крові у розмірі 200 грн. (а.с.42). Що стосується посилання позивачки на витрати, що підтверджуються висновком магнітно-резонансної томографії головного мозку від 14.01.2015р. (вартість становить більше 1000 грн.), скерування на УЗД судин голови і шиї від 22.03.2016 року, орієнтовна вартість якого становить 170 грн., то дані докази суд не може взяти до уваги, оскільки у матеріалах справі відсутні будь-які докази про проведення оплати за надані послуги. За огляд у лікаря офтальмолога та придбання окулярів для дитини позивачка понесла витрати у розмірі 3340 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 0000163 від 16.09.2015 року, № 1157 від 10.05.2017 року, товарних чеків від 10.05.2017 року, 26.06.2017 року, 05.07.2017 року, 20.07.2017 року (а.с.49-50). За придбання ортопедичного взуття для дитини позивачкою оплачено 1890 гривень, що підтверджується копією товарних чеків від 05.04.2016 р. та 16.11.2017 р. (а.с. 53-54). За придбання дієтичного харчування та ліків для дитини позивачка понесла витрати у розмірі 3388 грн. 62 коп., що підтверджується наступними копіями товарних чеків від 05.02.2016 року на суму 202,85 грн., від 08.02.2016 року на суму 92,45 грн., від 04.04.2016 року на суму 348,60 грн., від 17.11.2015 року на суму 24,15 грн., від 02.04.2016 року на суму 353,54 грн., від 13.02.2016 року на суму 43,30 грн., від 02.12.2016 року на суму 390,50 грн., від 01.12.2016 року на суму 594,43 грн., від 02.12.2016 року на суму 172,35 грн., від 31.10.2016 року на суму 74,75 грн., від 31.10.2016 року на суму 153,75 грн., від 31.10.2016 року на суму 592,85 грн., від 31.10.2016 року на суму 345 грн. 10 коп. (а.с.43-45). За придбання абониментів у клубі здорового дозвілля "Finti" позивач сплатила 3490 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.29). Що стосується витрат позивача на придбання авіаквитків на рейс Львів-Париж, Париж Львів у розмірі 30628 гривень у зв'язку з необхідністю проведення консультації дитини у Федерації медичної педіатрії у м. Париж, то суд зазначає, що необхідність такої консультації та пов'язані з нею витрати не підтверджено належними та допустимими доказами (направленням лікаря чи лікарської комісії, висновками медичних установ), а тому суд не вбачає необхідності стягнення з відповідача половини зазначеної суми. Таким чином загальна вартість додаткових витрат, що підтверджується належними та допустимими доказами становить 35815,50+14375+500+1135,94+3340+1890+3490+3388,62=63935,06 грн., а тому половина цих витрат складає 31967 грн. 53 коп. За період з листопада 2016 року по листопад 2017 року відповідач сплатив позивачу фактично понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 34028,47 грн., що підтверджується квитанціями від 10.06.2017 року на суму 7225 грн., від 15.11.2016 року на суму 4300,39 грн., від 11.07.2017 року на суму 4200,89 грн., від 15.11.2017 року на суму 2900,42 грн., від 15.02.2017 на суму 1000 грн., від 12.04.2017 року на суму 1000,97 грн., від 21.09.2017 року на суму 4500,38 грн., від 10.08.2017 року 2900,42 грн., від 20.03.2017 року на суму 1000 грн., від 13.01.2017 року на суму 1000 грн., від 10.05.2017 року на суму 4000 грн. ( а.с.127-128). Судом встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на дитину у розмірі 63935,06 грн., з яких відповідач сплатив 34028,47 грн., отже переплата відповідача склала 34028,47-31967,53=2060,94 грн., а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Крім цього з пояснень свідка [PERSON] - батька відповідача встановлено, що батьки відповідача теж брали участь у додаткових витратах на дитину пов'язаних з її лікуванням, що не заперечується самим позивачем. Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 2100 грн. щомісячно до повноліття дитини, то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач приймає участь у додаткових витратах на дитину, а позивачем не надано належних доказів необхідності авансування таких витрат на майбутнє. Крім цього позивач, отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом до 18 років у розмірі 2227 гривень до 12.05.2019 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для задоволення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не вбачається. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати за надання їй правової допомоги у розмірі 3200 гривень, що у відповідності ч. 2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial