Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GA00000050 від 27 травня 2008 року в розмірі 1631088,19 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 44,80 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу її ПАТ КБ "Приват Банк" з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у вищезазначеній квартирі та стягнути судові витрати з судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № HAE2GA00000050 від 27 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 282695 грн. 81 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26 травня 2028 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 02 березня 2015 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1631088 грн. 19 коп., з яких: 247747 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом, 388512 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 73776 грн. 63 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 843142 грн. 85 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 77658 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в інтересах якої діяв [PERSON] укладено договір іпотеки № HAE2GA00000050. Згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44,80 м2, житловою площею 27,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 322139 грн. 50 коп. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав повідомлення боржнику про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення, однак вимога не виконана. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2015 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2015 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа: [PERSON], про розірвання договору іпотеки, скасування запису про державну реєстрацію договору іпотеки, скасування заборони відчуження та зобов'язання вчинити певні дії, до спільного розгляду з позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, об'єднано їх в одне провадження. Представником позивача подано до суду клопотання про витребування з ЖЕКу довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] Представником [PERSON] - [PERSON] подано до суду клопотання про витребування у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. належним чином завіреної копії договору іпотеки квартири від 28 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №2592 та супутніх документів по даній нотаріальній справі та у ПАТ КБ «Приват Банк» належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка О.В. належним чином завірену копію договору іпотеки квартири від 28 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. та зареєстрований в реєстрі за №2592 та належним чином завірені копії супутніх документів по даній нотаріальній справі; з ПАТ КБ «Приват Банк» належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS]; з ЖЕКу довідку про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Представником позивача подано до суду клопотання про витребування з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області довідки про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 січня 2017 року клопотання представника ПАТ КБ «Приват Банк» про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області довідку про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа: [PERSON], про розірвання договору іпотеки, скасування запису про державну реєстрацію договору іпотеки, скасування заборони відчуження та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду. Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Кравчинський Ю.К., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської райдержадміністрації - Панченко Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмові заперечення проти позову, справу просила розглядати за відсутності представника /а.с. 87-88 том 2/. Третя особа [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзивів, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №НАЕ2GА00000050, за умовами якого банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 27 травня 2008 року по 26 травня 2028 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 282695,81 грн. на наступні цілі: у розмірі 225230,00 грн. на споживчі цілі, у розмірі 6756,90 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1288,56 грн. - страхування майна, 1126,15 грн. - особисте страхування, а також у розмірі 48294,20 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 4999,64 грн., згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У рахунок забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором №НАЕ2GА00000050 27 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк», в особі Керуючого відділення №19 Кравченко Н.В., діюча на підставі довіреності №2449, та [PERSON], діючий від імені [PERSON] на підставі довіреності укладено договір іпотеки квартири, за умовами якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно предмет іпотеки, а саме: 2-кімнатну квартиру загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №119-158, зареєстрованого Біржою нерухомості та основних фондів «Україна» 22 серпня 1997 року, зареєстрованого Біржою нерухомості та основних фондів «України» 22 серпня 1997 року, зареєстрованого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1997 року в реєстровій книзі №24 за реєстровим №3151/51. Загальна вартість квартири становить 7539,39 грн. згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18974395, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 травня 2008 року, реєстраційний №22297470. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмета іпотеки становить 322139,50 грн. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 02 березня 2015 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1631088 грн. 19 коп., з яких: 247747 грн. 37 коп. - заборгованість за кредитом, 388512 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 73776 грн. 63 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 843142 грн. 85 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 77658 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). На час розгляду справи судом, [PERSON] не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до договору іпотеки квартири звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, п. 16.7.1. якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані, п.п. 16.7.2., 16.9. у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно з п. 16.7. цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на отримання Предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. В разі продажу Предмету іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію Предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації Предмету іпотеки. Право позивача задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Закону України "Про іпотеку", ст.ст.589, 590 ЦК України, а також договором іпотеки. Згідно ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, принциповим є встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання. Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України). Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлено Конституцією України та ст.35 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений положеннями ст.ст.39, 41 Закону України "Про іпотеку". Положеннями частини першої статті 39 Закону передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону). Аналогічне правове положення міститься у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З огляду на наведене, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими та вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Що стосується позовних вимог в частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [PERSON], то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частина 3 ст. 109 ЖК УРСР передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Судом встановлено, що в іпотеку передано житлове приміщення - 2-кімнатну квартиру загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №119-158, зареєстрованого Біржою нерухомості та основних фондів «Україна» 22 серпня 1997 року, зареєстрованого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 жовтня 1997 року в реєстровій книзі №24 за реєстровим №3151/51. Загальна вартість квартири становить 7539,39 грн. згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18974395, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 травня 2008 року, реєстраційний №22297470, тобто спірна квартира була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, тому підстави передбачені законом для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла відсутні. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39 цс15, де вказано, що частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. За змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, беручи до уваги те, що квартира, яка передана в іпотеку, придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, а позивачем не надано доказів суду, що відповідачам по справі надано інше постійне житло, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про виселення відповідачів. Згідно платіжного доручення № BOJ66B0PHI від 06 березня 2015 року, платіжного доручення № BOJ66B0PHI від 06 березня 2018 року та платіжного доручення № BOJ66B0PHI від 06 березня 2018 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп., 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп. /а.с. 2, 3. 4/. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору лише за вимоги майнового характеру в розмірі 3775 грн. 80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial