Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість по Додатковій угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.03.2013 року, відповідно до умов якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав відповідачу кредит у розмірі 16496 грн. 59 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Додаткової угоди погашення заборгованості мало б здійснюватись в наступному порядку: з " 1" по " 25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, однак [PERSON] не виконує вказані зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 18.07.2014 року у розмірі 46888 грн. 61 коп. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі. Представник позивача Нестерук В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю із підстав зазначених у позові та просив їх задоволити Відповідач в судове засідання не з'явилася. На адресу суду [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Окрім того в поданій заяві відповідач просила суд при винесенні рішення не враховувати нараховану заборгованість по процентам за користуванням кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору та скасувати заборгованість по процентам за користування кредиту, мотивуючи це тим, що заборгованість виникла у зв'язку із тяжким матеріальним становищем, адже вона є інвалідом 3-ї групи, пенсія складає 1060 грн., інших видів доходу не має, кошти з пенсії витрачає на постійне лікування. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи заяву відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З матеріалів справи судом встановлено, що встановлено, що 14.12.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит в розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). 13.08.2012року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання банківських послуг від 14.12.2007 року SAMDN34000017814821(4149625323158004). заборгованість за яким становила 16496,59 грн. Дату остаточного погашення заборгованості сторонами погоджено - до 25.08.2015 р. Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди боржнику була зменшена сума заборгованості на 13185,94 грн., однак, у разі порушення в подальшому [PERSON] умов додаткової угоди, згідно з п. 1.6.4, останньому встановлено штраф у розмірі зазначеної суми. Крім того, п.1.6.3 додаткової угоди, у разі прострочення термінів повернення кредиту, встановлено, що позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочи (а.с. 6). Згідно з графіком погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний вносити на рахунок банку щомісячні платежі на її погашення, починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Термін повернення кредиту, зазначений у п. 1.3 угоди є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту ( 32-й день), вважається простроченою (п.п. 1.6.1, 1.6.2) (а.с.6а.). Кредитний договір та Додаткова угода позичальником у встановленому законом порядку не оспорювалися, є дійсними та відповідають положенням ст.1054 ЦК України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Встановлено, що відповідачем [PERSON], у порушення умови кредитного договору, умов Додаткової угоди та Умов та правил надання банківських послуг, не повертається кредит у строки/терміни передбачені графіком погашення заборгованості, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені кредитним договором та не повертається щомісячна комісія. Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як встановлено судом, в порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору та Додаткової угоди, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед банком, яка станом на 18.07.2014 року становить 46888 грн. 61 коп., яка включає в себе 11711 грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом, 372 грн. 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12699 грн. 75 коп. - залишок несплаченого штрафу згідно п. 1.6.4 Додаткової угоди, 22104 грн. 93 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи (а.с.4). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Укладання кредитного договору та отримання кредиту [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Отже вимоги позивача суд визнав правомірними. Із заяви відповідача [PERSON] від 03.12.2014 року вбачається, що заборгованість по кредитному договору виникла у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, адже вона є пенсіонером по інвалідності 3 групи, розмір пенсії становить 1060 грн. Окрім того зазначає, що коштів на виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору не даний час не має, оскільки постійно перебуває на лікуванні (а.с.54). З пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 05.02.2013 року на ім'я [PERSON] вбачається, що остання являється інвалідом 3 групи, загальне захворювання, довічно (а.с.55). Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторі у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. За правилами ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Як вбачається з п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи заяву відповідача від 03.12.2014 року, приймаючи до уваги явну неспіврозмірність суми пені та штрафу відносно розміру заборгованості за кредитом, враховуючи майновий стан відповідача [PERSON], яка є пенсіонером 3 групи, постійно хворіє та кошти із пенсії витрачає на лікування, а також приймаючи до уваги, що будь-яких доказів негативних наслідків внаслідок прострочення виконання зобов'язання позивач не надав, та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, закріплених в ст. 3 ЦК України, зокрема принципу справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу передбаченого п.1.6.4 Додатковою угодою до загальної суми 11712 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial