Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

05.09.2018 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в сумі 15498 грн. 89 коп., за період з 01.01.2007 по 01.04.2018 р. та стягнення судового збору у сумі 1762,00 грн. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» обґрунтовує вимоги тим, що надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для квартири за адресою [ADDRESS] власником якої є [PERSON] , який несвоєчасно вносить оплату за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до угоди №06/06 від 22.12.2006 року "Про уступку права вимоги", укладеної між ТОВ "Енергохолдінг" та ТОВ "Краматорськтеплоенерго", позивач прийняв на себе з 01.01.2007 року право вимоги виконання грошових зобов`язань фізичних осіб - споживачів послуг з опалення та гарячого водопостачання. У свою чергу 11.01.2019р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову зазначив, що здійснював розрахунки на протязі всього строку за який виникла заборгованість, але сплачував у меншому розмірі оскільки отримував неякісні послуги. Здійснював оплату за ті періоди та в тій сумі з якими погоджувався, що не свідчить про визнання ним боргу. У додаткових поясненнях, які надійшли до суду 09.01.2020 р. відповідач зазначив, що у розрахунку заборгованості не міститься інформація про всі платежі, тому вважає, що розрахунок заборгованості доданий позивачем до позовної заяви не може бути достовірним доказом у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив задовольнити позов частково та застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Вважає, що ним не вчинялись дії які б свідчили про визнання заборгованості. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їх права та обов`язки, зокрема п. 5 ч.3 ст.20 Закону встановлений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 03.12.2004 року є власником квартири за адресою [ADDRESS] про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Отже, у розумінні ст.19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" відповідач [PERSON] є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо належної йому на праві приватної власності квартири. Судом встановлено, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" є юридичною особою, діє на підставі Статуту. Основним видом діяльності підприємства є діяльність з виробництва, постачання та транспортування тепло - та електричної енергії. Відповідно до встановлених тарифів, позивач здійснює постачання теплової енергії і гарячого водопостачання фізичним особам-споживачам послуг, а також відповідачу. Із матеріалів справи вбачається, що за вказаною вище адресою, послугами позивача щодо опалення та підігрів води відповідач користувався централізовано та від надання таких послуг не відмовлявся. Згідно п.18 Правил надання населенню послуг водо-,теплозабезпечення та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року за №1497, зобов`язаний вчасно вносити плату за користування комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Як вбачається з довідки по особовому рахунку № 20354, відкритого на [PERSON] , заборгованість за період з 01.01.2007 року по 01.04.2018 року перед ТОВ "Краматорськтеплоенерго" складає 14730, 90 грн. На думку суду, наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед ТОВ "Краматорськтеплоенерго" за період з 01.01.2007р. по 01.04.2018 р., в розмірі 14730 грн 90 коп. витікає зі змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Під час розгляду справи відповідачу пропонувалось скласти акт звіряння розрахунків з позивачем на що сторони погодились але відповідного документу не було складено. Таким чином відповідачем всупереч процесуального обов`язку, ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було спростовано наявного у справі розрахунку заборгованості, наданого позивачем, як не було надано допустимих доказів про те, що він отримував неякісні послуги. Разом з тим, відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування судом позовної давності вважаючи, що частина заборгованості знаходиться за межами строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2018 р. ТОВ "Краматорськтеплоенерго" звернулось до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за теплопостачання за період з 03.12.2004 по 01.04.2018 р. у розмірі 15498, 89 грн. Ухвалою суду від 05.06.2018р. у прийнятті вказаної заяви про видачу судового наказу відмовлено. Враховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання ТОВ "Краматорськтеплоенерго" заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення із вказаною заявою), перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 552/1529/16-ц). Тобто строк позовної давності перервався 14.05.2018 р. з моменту звернення позивача із заявою про видачу судового наказу. Оскільки плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), то в межах строку позовної давності заявлені вимоги за період з 14.05.2015р. по 01.04.2018р. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, наявні докази на підтвердження дій відповідача, які свідчать про визнання останнім боргу, а саме часткове погашення боржником заборгованості як в межах так і поза межами строку позовної давності. Як вбачається з Розрахунку з січня 2007 року по квітень 2018 р. у відповідача була заборгованість зі сплати послуг, котрі надає позивач. У літні місяці зазначеного періоду відповідач сплачував грошові кошти позивачу, які перевищували місячне нарахування, що свідчить про визнання ним свого боргу. ( Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.19 року (справа № 456/2900/14-ц). Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь сплачений ним при звернені до суду судовий збір у сумі 1762,00 грн. Згідно наявного у матеріалах справи платіжного доручення сума судового збору сплаченого ТОВ "Краматорськтеплоенерго" становить 1585, 80 грн., та саме зазначену суму, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Однак, оскільки ставка судового збору за подання позову до суду юридичною особою, згідно Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" становить 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1762 грн., недоплачену позивачем суму судового збору у розмірі 176 грн. 20 коп., необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved