Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

02.07.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва по справі за позовом Приватного підприємства "Домосвіт" до [PERSON] про стягнення боргу було винесено рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства "Домосвіт" задоволено. 13 грудня 2013 року представником Приватного підприємства "Домосвіт" подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат на оплату клопотання про витребування доказів, а також на оплату телеграм відповідачеві про повідомлення дати та часу судових засідань. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2013 року в задоволенні заяви представника Приватного підприємства "Домосвіт" про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] судових витрат в сумі 294 грн. 70 коп. відмовлено. 05 березня 2014 року Ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24.12.2013 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судове засідання, призначене на 16.04.2014 року сторони не з'явилися, що не є перешкодою розгляду питання про винесення додаткового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином за змістом даної норми закону однією з умов здійснення компенсації судових витрат, понесених стороною, яка виграла цивільну справу, є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладали та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2013 року позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів до якого було надано квитанцію №к81/D/23 від 13.06.2013 року про сплату судового збору в розмірі 114,70 грн. за подання заяви про витребування доказів, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» (а.с.39). Судовий збір в розмірі 114,70 грн. за подачу заяви про витребування доказів є судовими витратами. Щодо стягнення витрат за надіслання телеграм, то частиною 5 статті 74 ЦПК передбачено, що стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Зазначена сторона для повідомлення учасника процесу може використати телеграму, факс чи інші засоби зв'язку. Разом з тим, надіслання телеграми є правом сторони, оскільки повідомлення учасника процесу про дату судового засідання є обов'язком лише суду. Кошти на відправлення телеграм для належного повідомлення відповідача, не відносяться до судових витрат відповідно до ст. 79 ЦПК України. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд за заявою осіб, які приймали участь у справі, може прийняти додаткове рішення, якщо за якими-небудь позовними вимогами, за якими сторони надавали докази та давали пояснення, не прийнято рішення; якщо суд не вказав точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, не припустив негайного виконання рішення; не вирішив питання про судові витрати. Аналізуючи викладене, суд приходить висновку, що у даній справі слід ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved