Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] (с. Новопідгороднє Межівського району Дніпропетровської області) звернувся до суду з позовом, та, відповідно до уточнень позовних вимог, що надійшли до суду 30.04.2014р., просить: - визнати недійсним договір оренди землі від 08.06.2010р., укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро 4»; - зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро 4» у тижневий строк повернути позивачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, площею 4,910 га. Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає вимогам закону, оскільки його підписано не особисто позивачем, а невідомою особою. Крім того, позивач зазначає, що спірний договір не містить всіх істотних умов договору, закріплених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а отже є таким, що суперечить вимогам законодавства України. Позивач просить на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України визнати недійсним спірний договір оренди землі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що оспорюваний договір суперечить вимогам цивільного, земельного законодавства, а також Закону України «Про оренду землі» з підстав, зазначених в позовній заяві. Також представник позивача наголосила на тому, що спірний договір не підписувався позивачем, що порушує його права, як власника спірної земельної ділянки. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши що зміст договору оренди землі повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, спірний договір оренди протягом всього часу виконувався з боку відповідача належним чином, позивачем та його родиною отримувалась за весь час орендна плата і жодних претензій з його боку не було. Крім того, протягом всього строку дії договору у позивача не було жодних претензій до відповідача, в тому числі і щодо неналежного виконання умов договору, всі істотні умови договору при його підписанні було досягнуто, договір підписано та скріплено печаткою, форма договору є типовою, реєстрація договору здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, отже підстави для визнання договору недійсним відсутні. Представник третьої особи в судових засіданнях, в яких був присутній, зазначала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки до відділу земельних ресурсів було подано весь пакет документів, який передбачений чинним законодавством, і перевіркою встановлено, що подані документи відповідають вимогам чинного законодавства, жодних порушень не виявлено, отже жодних перепон для державної реєстрації спірного договору не було. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2010 року між [PERSON] (в подальшому-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-Агро 4» (надалі-орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Троїцької сільської ради (п. 1. Договору). Згідно п. 2. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,910 га. Відповідно до п. 5 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 68 070, 40 грн. Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі щорічно в натуральній або грошовій формі на суму, яка складає 3% від грошової оцінки земельної ділянки або іншими товарами і послугами за домовленістю сторін. Натуральна форма: зернові - 1 852 кг, соняшник - 150 кг, цукор - 50 кг (п. 9 Договору). Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця. Натуральна - до 20 числа останнього звітного місяця. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п. 12 Договору). Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору). Згідно п. 43. Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з них знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря, третій - в архіві Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів. Невід'ємними частинами договору є: заява, план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів (при їх наявності), акт приймання-передачі об'єкта оренди, копія Державного акту. Договір зареєстрований у Петропавлівському відділі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.08.2011 року. Зазначена земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності серії ІІІ-ДП № 058761 від 27.02.2002 року належить [PERSON] (а.с. 6). Згідно акту прийомки-передачі земельної ділянки № 555 земельна ділянка площею 4,910 га зі складом сільськогосподарських угідь: рілля 4,910 га передана орендодавцем орендарю (а.с. 11). Позивач вважає, що оспорюваний договір суперечить вимогам цивільного, земельного законодавства, а також Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання договору оренди землі недійсним, що і є причиною спору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В статті 203 ЦК України зазначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін; - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи. Частиною 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" порушення вимог статті 4, так само як і недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, є підставою для визнання договору недійсним. Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Таким чином, договір оренди, що зареєстрований у порядку, передбаченому законодавством і підписаний не власником землі, може бути визнаний недійсним. За висновком судової почеркознавчої експертизи від 12.08.2014 року, призначеної за клопотанням позивача, підписи від імені позивача в договорі оренди земельної ділянки, акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду, та в заяві до Петропавлівської районної філії Дніпропетровського регіонального центру державного земельного кадастру від 08.06.2010р. виконані не позивачем, а іншою особою (а.с. 163-171). За таких обставин, в момент вчинення правочину мало місце порушення прав позивача щодо: свободи договору, необхідності згоди обох сторін при його укладанні, відсутності волевиявлення позивача відносно розпорядження земельною ділянкою, яка належить йому (особі) на праві приватної власності, передбачене вимогами ч. 3 ст.203 ЦК України, недодержання яких тягне за собою недійсність правочинів. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів позивача щодо не підписання ним договору оренди земельної ділянки не спростував. На підставі викладеного, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved