Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В січні 2014 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ "Кривбасзалізрудком"), просив стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду в сумі 243 000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб. На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що він працював на підприємстві відповідача в шахті «Родіна» в період з 09.02.1987 року по 08.02.1988 року, з 29.05.1995 року підземним машиністом електровозу, підземним гірничим робітником, підземним прохідником. 14.06.2010 року - звільнений в зв'язку з виходом на пенсію. Весь цей час він працював в шкідливих та небезпечних умовах, виконував роботи які характеризувались важкістю, запиленістю та шумом. Рішенням ЛЕК НДІ від 08.04.2010 року йому встановлено професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково - крижова з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу, в поєднанні з періатрозами ліктьових і колінних суглобів, двостороннього плечолопаткового періартрозу; хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії). Висновком медико - соціально експертною комісією первинно 09.06.2010 року встановлено 40% втрати професійної працездатності по професійним захворюванням: 15% - радикулопатія, 25% - по ХОЗЛ. При наступному переогляді 25.08.2011 року підтверджено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Протипоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час переносить фізичний біль, загальну слабкість. Вказав, що покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізорудком" позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки не надано доказів завдання моральної шкоди, не надано доказів вини підприємства, відсутній висновок про завдання позивачу моральної шкоди. Позивач був попереджений про шкідливі фактори виробництва при прийомі на роботу, належним чином забезпечувався необхідними індивідуальними засобами захисту. Оскільки працівник є застрахованою особою, відповідно до Закону обов`язок відшкодування шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що позивач працював на підприємстві відповідача в шахті «Родіна» в період з 09.02.1987 року по 08.02.1988 року, з 29.05.1995 року підземним машиністом електровозу, підземним гірничим робітником, підземним прохідником. 14.06.2010 року - звільнений в зв'язку з виходом на пенсію. (а.с.7-10). Згідно п. 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.05.2010 року професійне захворювання виникло у [PERSON] внаслідок роботи в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленості повітря робочої зони - концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 4,2 до 80 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м; вимушені нахили корпусу 134 при нормі 100; підіймання та переміщення вантажів до 41 кг. при нормі 30 кг; робоча поза у похилому положенні понад 51.2% при нормі 25%.. В пункті 19 Акту вказано осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (закони та інші нормативно правові акти, вимоги яких порушені): керівництво шахти "Родіна" РУ ім. К. Лібкнехта, ВО "Кривбасруда" та ВАТ "КЗРК". (а.с.15-16). Рішенням ЛЕК НДІ від 08.04.2010 року позивачу встановлено професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково - крижова з помірно вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу, в поєднанні з періатрозами ліктьових і колінних суглобів, двостороннього плечолопаткового періартрозу; хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії). Висновком медико - соціально експертною комісією первинно 09.06.2010 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності по професійним захворюванням: 15% - радикулопатія, 25% - по ХОЗЛ. При наступному переогляді 25.08.2011 року підтверджено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Протипоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Положення ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Посилання представника відповідача, щодо відсутності підстав покладення на ПАТ "Кривбасзалізрудком" обов'язку з відшкодування моральної шкоди позивачу, суд не приймає до уваги, оскільки Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що зазначеним Законом скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). Таким чином судом встановлено, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків внаслідок неправомірних дій відповідача, який всупереч діючого законодавства, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливих і безпечних умови праці, протягом тривалого часу не вживав заходів для усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з чим позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, йому була спричинена моральна шкода, яка випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем. Так, вимогами ч.1 ст. 237-1 КЗпП України (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В рішенні від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. Конституційний Суд України зазначив, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Посилання представника відповідача на обставини недоведеності наявності моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди суд також не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, при цьому судом встановлено, що позивач пропрацював 16 років на підприємстві відповідача в шкідливих умовах. Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві та факт заподіяння моральної шкоди позивачу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача про те, що він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок отримання хронічного професійного захворювання підтверджені матеріалами справи, не спростовані будь-якими доказами з боку відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р.( зі змінами) " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер і тривалість страждань позивача, який змушений переносити фізичні та моральні страждання і переживання, відчуваючи постійну задишку, має утруднення дихання, відчуває біль у грудях, біль та обмеження рухів в шийному відділі хребта, з іррадіацією в плечовий пояс і в праву руку, виражений біль та обмеження рухів в правому плечовому суглобі, оніміння в кистях. По причині приступів кашлю позивач не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, оскільки навіть незначні фізичні загрузки ініціюють приступи задухи, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Стан здоров'я загострюється вранці та ввечері, постійно змушений приймати медикаменти для зменшення приступів кашлю та полегшення стану організму. В зв'язку з болями в попереку не має змоги ходити, сидіти, відчуває гострі болі в тазовому відділі. Має проблеми з ходою, не має змоги фізично підійматися по сходам Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням ступеня вини підприємства ПАТ "Кривбасзалізорудком", на якому позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів, а також характер та тривалість страждань позивача, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію моральної шкоди в розмірі 24 000 грн. без урахування утримання податків та обов'язкових платежів з ПАТ "Кривбасзалізорудком", що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial