Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

I.Виклад позицій позивача. 15 серпня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем припинено через різні інтереси та погляди на сімейне життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно другого пункту прохальної частини позовної заяви просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.2). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України), повторно на виклик суду не з'явився без поважних причин (а.с.44). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 04 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання. Відкрито підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 10 годину 01 жовтня 2018 року. 01.10.2018 року підготовче засідання у зв'язку з неявкою усіх осіб, які беруть участь у справі, відкладено на 09 годину 16 жовтня 2018 року. 16.10.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 10 годину 13 листопада 2018 року. 13.11.2018 року у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 09 годину 30.11.2018 року. З метою виклику відповідача в судове засідання та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, 30.11.2018 року розгляд справи відкладено на 08 годину 21 грудня 2018 року про що на веб - порталі "Судова влада" судом розміщено оголошення (а.с.44). Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в підготовчі засідання 01.10., 16.10.2018 року й судові засідання 13.11., 30.11. та 21.12.2018 року не прибув, хоча належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання (а.с. 44). Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності, або відкладення розгляду справи до суду не надходило. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу,відповідно до вимог статтей 280 -281 ЦПК України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 30.04.2014 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін даного цивільно-правового спору [INFO] народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 03.09.2014 року (а.с.5). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, Суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дочки. Розглядаючи дану справу, Судом взято до уваги не тільки вимоги національного законодавства України, а і висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". На підставі викладеного,

Outcome: approved