Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просила суд визнати, що поширені [PERSON] відомості, що вона скоює злочині діяння в сфері земельних питань та являється корупціонером, такими що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, а також зобов'язати його припинити неправомірні щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно неї та стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що займає посаду завідувача відділом питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради і в її функціональні обовязки входить перевірка звернень громадян щодо земельних питань розгляд їх заяв, а також оформлення необхідних документів. Після звернення громадян щодо земельного питання вона перевіряє чи відповідає пакет наданих документів чинному законодавству, після чого у відповідності до законодавства виносить дане питання на розгляд депутатської комісії з земельних питань. В разі якщо депутатська комісія розглянула заяву особи і не найшла недоліків, вона виносить дане питання на сесію Старокостянтинівської міської ради де рішенням сесії дане питання затверджується або відхиляється. На усіх сесіях Старокостянтинівської міської ради, а також на вулиці, у приміщеннях де бачить її відповідач, він постійно ображає її нецензурними словами, говорить що вона скоює злочини, виносячи на сесію незаконні питання, роздає незаконно земельні ділянки. [PERSON] постійно вимушена оправдовуватись, що дії які робить це лише її посадові обовязки, а рішення щодо вирішення земельних питань приймає сесія. [PERSON] неодноразово пояснювала відповідачу, що в разі невинесення питання на депутатську комісію та на сесію, вона порушить закон про звернення громадян та інші Закони на підставі яких діє, однак це не переконує відповідача, і він продовжує її ображати. Вказаними неправомірними діями відповідача, позивачка вважає, що принижується її честь та гідність, ділова репутація, а також заподіяна моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принижує її перед іншими людьми та поширює відомості стосовно неї про те, що вона скоює злочини в земельній сфері та на своїй посаді, і що вона є корупціонеркою. Через такі дії, позивачка сильно переживає, хвилюється і на запитання про те, чи скоювала злочин, повинна постійно виправдовуватись перед депутатами та громадою міста. Тому, позивачка вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в приниженні честі, гідності та ділової репутації, розмір якої оцінює в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Позивачка також пояснила, що відповідач прийшов на 47 сесію Старокостянтинівської міської ради та стояв з плакатом зі словами «Старокостянтинівська Корупція і земельна Мафія ПРОЦВІТАЄ !!!», розпускав слухи принижував її та називав «корупціонеркою». Відповідач та його представник в суді проти задоволення позову заперечили пояснивши, що [PERSON] таким чином висловлює свою громадську позицію, ні яким висловами [PERSON] не ображав, а коли прийшов з вказаним плакатом на сесію то стояв мовчки. Крім того виготовляє брошурки і віддає в руки громадянам про порушення, на його думку, яких допускається земельна комісія Старокостянтинівської міської ради. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що ніяких нецензурних висловлювань не сесії не чув, вони стояли мовчки. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що був присутній на сесії Старокостянтинівської міської ради, змісту плакатів не пам?ятає, плакати ніякого аморального змісту не несли та сесії не заважали. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що відповідач стояв на сесії з плакатом, нецензурних слів не чув, говорив, що всі корупціонери і приймають незаконні рішення. Дані вислові були адресовані усім присутнім на сесії, а не конкретно до [PERSON] Свідок [PERSON] в суді пояснив, що [PERSON] займається громадською діяльністю і часто відвідує сесії комісії з розгляду земельних питань. Конкретних образ на адресу [PERSON] не чув. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що була присутня на засіданні комісії з земельних питань та чула неодноразово, що [PERSON] неодноразово ображав [PERSON], називаючи її «хабарницею» та «корупціонеркою». Говорив, що : «Це все земельна мафія». Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є членом земельної комісії. На сесії відповідач називав [PERSON] корупціонеркою та хабарницею, висловлювався на її адресу негативно. Заслухавши позивачку, її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, свідків, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] відповідно розпорядження голови Старокостянтинівської міської ради від 18 січня 2013 року займає посаду завідувача відділом питань регулювання земельних відносин виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради і в її функціональні обовязки входить перевірка звернень громадян щодо земельних питань розгляд їх заяв, а також оформлення необхідних документів. Після звернення громадян щодо земельного питання вона перевіряє чи відповідає пакет наданих документів чинному законодавству, після чого у відповідності до законодавства виносить дане питання на розгляд депутатської комісії з земельних питань. Також встановлено що 26 січня 2015 року на 47 сесії Старокостянтинівської міської ради був присутній [PERSON], який стояв з плакатом зі словами «Старокостянтинівська Корупція і земельна Мафія ПРОЦВІТАЄ !!!». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності гідності, з честю пов?язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Як зазначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Окрім цього, згідно із ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, позовна вимога про зобовязання відповідача спростувати неправдиві відомості, які поширені на плакаті зі словами «Старокостянтинівська Корупція і земельна Мафія ПРОЦВІТАЄ !!!» є необґрунтованою та не підтверджуються поданими доказами, оскільки ці вислови не адресовані конкретно [PERSON], а тому не підлягає задоволенню. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] та [PERSON] оскільки вони тривалий час перебувають у неприязних стосунках з [PERSON] Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи викладене, суд також відмовляє позивачці в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. оскільки дана вимога є похідною від вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та порушенням прав позивача. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed