Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Представник позивача звернувся в інтересах позивачці з позовом в якому зазначив, що вона є власником земельної ділянки по вул. Жукова 6 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області, на якої розташовано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та довідками Припрутської сільради. Відповідач є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовано по сусідству з позивачем за адресою вул. Жукова 7 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Відповідачем у своєму господарстві самовільно побудований сарай літер «Г», при цьому стіни цього сараю побудовані на відстані 0,44 м. від межи земельної ділянки та гаражу Позивача, покрівля сараю частково знаходиться на самої межи а частково на території земельної ділянки позивача, що є порушенням вимоги п. 3.25 ДБН 360-92** "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень", яким встановлено, що споруди можуть бути побудовані на відстані не менш ніж одного метру від сусідньої межи земельної ділянки. Зазначене підтверджується п. 3.25 ДБН 360-92** "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень", технічним паспортом житлового будинку відповідача, висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 337, та може бути підтверджено показами сторін. Представник позивача вважає, що оскільки відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тобто Рішенням апеляційного суду Чернівецької області по справі 22ц-1329/14 від 11.09.2014 року і Рішенням від 24.07.2014 року Новоселицького районного суду Чернівецької області по цивільній справі № 2-17/14 встановлено факт самовільної побудові відповідачем сараю літер «Г» розташованого по вул. Жукова 7 в селі Припруття і те, що цей сарай побудований з порушенням вимог п. 3.25 ДБН 360-92** на відстані 0,44 м. від межи будинковолодіння позивача. Недотриманням відповідачем вказаних будівельних норм та правил обмежує право позивача вільно користуватися своїм майном, а саме розташованим біля межи гаражем. Створюється загроза знищенню або ушкодження майна позивача, створює перешкоди в обслуговуванні цього гаражу, а взимку сніг та лід падає з покрівлі сараю відповідача на територію позивача, що створює загрозу знищення майна. Представник позивача посилаючись на вимоги ст. 386 ЦК України, власник якій має можливість передбачити порушення свого права власності іншою особою, має права звернутися до суд з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Та враховуючи зміст п. 36 Постанови від 07.02.20J4 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику у справах про захист права власності" позовна давність не поширюється на вимоги власника про усунення перешкод у здійснення права користування чи розпорядження власністю. Представник позивача просить суд постановити Рішення, яким зобов'язати [PERSON] привести відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92** "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" та відсунути від межи домогосподарств по вул. Жукова 6 і Жукова 7 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області на відстані 1 метра краї покрівлі та стіни самовільно побудованого сараю літер «Г», розташований по вул. Жукова 7 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області. Представник відповідача подав до суду зустрічний позов в якому посилається на те, що рішенням Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 08.11.2013 р. № 4 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі їй земельних ділянок площею 0,35 га в приватну власність, в тому числі - 0,25 га в с. Припруття по вул. Жукова, № 7, Новоселицького району, Чернівецької області. Під час виготовлення технічної документації, зокрема кадастрового та ситуаційного планів, вона дізналась, що Відповідачу - сусідці [PERSON], передали у власність частину земельної ділянки, якою вона фактично користувалась всі ці роки і яку бажала отримати у власність. Зокрема, в листі Припрутської сільської ради від 22.01.2014 р. № 12 у відповідь на запит адвоката зазначено, що [PERSON] замовила технічну документацію для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки ще в 2008 році. Нею до сільської ради були надані кадастрові плани та протокол погодження зовнішніх меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Рішенням сільської ради від 20.01.2009 р. № 5/14-20/01 було затверджено технічну документацію та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованого по вул. Жукова, 6 в с. Припруття Новоселицького району Чернівецької області. Вона наголошую на тому, що жодних протоколів погодження зовнішніх меж земельної ділянки зі [PERSON], суміжний землекористувач, не підписувала. Вважає також, що приймаючи рішення в частині затвердження технічної документації по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку № 6 по вул. Жукова в с. Припруття, Припрутська сільська рада вийшла за межі своїх повноважень, передбачених земельним законодавством. Представник відповідача по зустрічному позову вважає, що в данному конкретному випадку [PERSON] мала би бути передана у власність земельна ділянка саме в тих межах, в яких вона фактично нею користувалася до моменту звернення до органу місцевого самоврядування для приватизації земельної ділянки. Таким чином, прийняття Припрутською сільською радою пункту 1 рішення від 20.01.2009 р. № 5/14-20/01 в частині затвердження технічної документації по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку № 6 по вул. Жукова в с. Припруття, відбулося з порушенням земельного законодавства та мало наслідком порушення її прав та законних інтересів як суміжного землекористувача. Просить суд скасувати п.1 рішення від 20.01.2009 року №5/14-20/01 в частині затвердження технічної документації по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Жукова 6 в с. Припруття Новоселицького району. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Зустрічний позов не визнав в повному обсязі, вважає що не порушено право відповідача при приватизації земельної ділянки [PERSON]. Представник відповідача та відповідач позов [PERSON] не визнали в повному обсязі просять суд відмовити у його задоволенні оскільки сарай літер Г побудований в кінці 90-х років та на той період часу не порушувалось права сусіда. Конфлікт почався лише в 2014 році після того як позивачем була побудована покрівля на межі. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду показали що межовий знак між господарствами [PERSON]та [PERSON] існує з середини 70-х років у вигляді металевого стовпа. Допитаний в якості спеціаліста [PERSON] суду показав, що згідно з п.3.25 ДБН відстань від конструкції до межі має бути 1 метр. Допитаний в якості спеціаліста [PERSON] суду показав, що при виготовленні ситуаційного плану суміжних земельних ділянок по вул.. Жукова 6 та 7 в с. Припруття Новоселицького району були проведені заміри по факту яким чином показала замовниця, [PERSON]. Відповідно до висновку №337 експертного будівельного дослідження від 14 січня 2014 року в справі №2-437/2014 рік на а.с.15-17, відстань від межі до стіни сараю будинковолодіння №7 по вул.. Жукова 7 складає 0.44 м та не відповідає вимогам ДНБ 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Поясненнями обох сторін судом встановлено, що спірний сарай літер Г якій розташований по вул.. Жукова 7. с. Припруття, Новоселицького району відповідно до технічного паспорту житлового будинку побудований в 2000 році. Сторони по справі визнають обставину що даний сарай розпочатий будівництвом в кінці 90-х років. Поясненнями обох стоні та доданими фотографіями до справи судом встановлено, що з середини 70-х років існує межовий знак якій розділяє суміжні земельні ділянки сторін у вигляді металевого стовпа. Згідно з ст..61 ЦПК України, обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд аналізуючи позов [PERSON] у сукупності з показами її представника допитаного за правилами свідка, поясненнями сторін та наданими доказами дійшов висновку, що фактично вона ([PERSON]Т.) шляхом зобовязання відповідача [PERSON] привести відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92** "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" та відсунути від межи домогосподарства по вул. Жукова 6 і Жукова 7 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області на відстані 1 метра краї покрівлі та стіни самовільно побудованого сараю літер «Г», розташований по вул. Жукова 7 в селі Припруття Новоселицького району Чернівецької області, вимагає його знесення в розумінні вимог ст..376 ЦК України в редакції 2004 року. Рішенням Новоселицького районного суду від 24 липня 2014 року по справі №2-437/14 яке набрало законної сили 11 вересня 2014 оку відповідно до ухвали Апеляційного суду Ченівецйької області ([PERSON] №437/14. а.с.59,83) зобовязано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу самовільно об лаштованої конструкції покривілі гаражу. Побудованого з порушенням вимог п.3.25 ДБН 360-92*, що межує з земельною ділянкою [PERSON], що розташований по вул.. Жукова 6 в с. Припруття, Новоселицького району. Відповідно до пояснень сторін рішення суду виконано. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, порушення права власності та права користування майном є предметом доказування. Згідно з ст..179 ЦПК України, 1. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 2. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На підставі ч.7 наведеної норми у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного З роз'яснень викладених у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вбачається, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Пунктом 5 наведеної Постанови роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усуненні порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми дійшов висновку, що [PERSON] не зазначила обєктивні обставини які би довели з однозначністю та достовірністю в чому полягають її обмеження в користуванні своїм майном внаслідок здійснення [PERSON] самочинного будівництва сараю літер Г, розташованого по вул.. Жукова 7, с. Припруття, Новоселицького району. Оскільки як вбачається, з висновку №337 експертного будівельного дослідження від 14 січня 2014 року в справі №2-437/2014 рік на а.с.15-17, відстань від межі до стіни сараю будинковолодіння №7 по вул.. Жукова 7 складає 0.44 м не відповідає вимогам ДНБ 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень», але межа являє собою бетонний цоколь з металевими стовпчиками, інших конструкцій яким би заважало у їх користуванні не існує . Отже суд дійшов висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю. Що, стосується зустрічного позову наданими сторонами доказами судом встановлено що, рішенням Припрутської сільради Новоселицького району від 20 січня 2009 року 18 сесії вирішено було передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0.4669 га землі яка складається з 0.1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Жукова 6 в с. Припруття, Новоселицького району, 0.2200 га землі яка знаходиться в с. Припруття та 0.1122 га землі яка знаходиться в с. Боянівка, Новоселицького району для ведення особистого селянського господарства. З висновку експерта №114 від 02-16 березня 2015 року в справі №2а-30/2014 а.с.105 вбачається, що Виходячи з наданих матеріалів - викопіювань з журналу погосподарського обліку по домогосподарству за адресою вул. Жукова, 6 (див. додатки арк. 13, 14), експерт робить висновок про наступне - площа земельної ділянки переданої у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою № 6 по вул. Жукова в с. Припруття Новоселицького району Чернівецької області, становить 0,1347га., що не перевищує площу земельної ділянки 0,14га., закріпленої за домогосподарством по вул. Жукова, 6, в с. Припруття, Новоселицького району Чернівецької області, до моменту звернення [PERSON] в органи місцевого самоврядування для її приватизації. 2. Площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. якою користується в даний час [PERSON] за адресою № 6 по вул. Жукова в с. Припруття Новоселицького району Чернівецької області, становить - становить 0,1356га, не відповідає площі зазначеній в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, згідно якого дана ділянка передана у власність [PERSON] 0,1347га. Площа досліджуваної ділянки за її фактичним користуванням більша від площі зазначеної в Свідоцтві про право власності на земельну ділянку, різниця площ становить - 0,0009га. (9м2). Площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, якою користується в даний час [PERSON] за адресою № 6 по вул. Жукова в с. Припруття Новоселицького району Чернівецької області, становить - 0,1356га, за умови її заокруглення до 1 сотки (100м ; 0,01га), відповідає площі зазначеній, в наданих на дослідження матеріалах викопіювань з журналу погосподарського обліку по домогосподарству за адресою вул. Жукова, 6, станом на 1 січня 2008 року та станом на 1 січня 2009 року, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибної ділянки) - 0,14га. Відповідно до довідки сільради с. Припруття Новоселицького району що в т.с. 1 на а.с. 147, 205 за господарством [PERSON] рахується земельна ділянка загальною площею в 0.35 га, яка складається з 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.10 га для ведення особистого селянського господарства. З кадастрового плану з технічної документації щодо приватизації земельної ділянки [PERSON] т.с.1 на а.с.177 вбачається, що кадастровим планом встановлено, що по вул.. Жукова в с. Припруття Новоселицького району в користуванні рахується земельна ділянка 0.25 га (0.0968 га та 0.1502 га). Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Суд аналізуючи викладені докази в їх сукупності які доповнюють один одного дійшов висновку, що з наданих сторонами доказів не вбачається факт самовільного захоплення [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON], оскільки відповідно до погосподарських документів у [PERSON] було в користуванні 0.25 га для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку та такаж сама площа була встановлено при оформленні технічної документації кадастровим планом №7323085700.01.004 по вул.. Жукова 7 в с. Припруття Новоселицького району. Суд враховуючи викладене вважає, що надлишок земельної ділянки якій встановлений висновком експерта №114 від 02-16 березня 2015 року в справі №2а-30/2014 а.с.105 в розмірі 0.9 кв.м або 0.0009 га є власністю територіальної громади сільради с. Припруття, Новоселицького району яка вправі ним розпоряджатись. Отже викладене дає підстави для висновку, що під час розгляду справи по суті позивачем не наведені фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце за зустрічним позовом, не надано суду належних та допустимих доказів того що порушено право землекористування [PERSON], внаслідок виявлення у [PERSON] надлишок 9 кв.м землі, шляхом їх самовільного захоплення від [PERSON], під час передачі у приватну власність [PERSON] рішенням Припрутської сільради Новоселицького району від 20 січня 2009 року 0.1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Жукова 6 в с. Припруття, Новоселицького району, а тому суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову.

Outcome: dismissed