Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач вернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому посилається на те, що 13.12.2007 р. він був призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський завод тротуарної плитки" на підставі рішення Приватного підприємства "Херсон Прайм", яке являється єдиним засновником та власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський завод тротуарної плитки". Позивач приступив до виконання обовязків директора на підставі статуту ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки". Відповідно до п.п. 10.1.3, 10.2.7 Статуту ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" ПП "Херсон Прайм" має виключне право призначати і звільняти директора ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки". З кінця 2013 р. ПП "Херсон Прайм" перестав виплачувати позивачу заробітну плату, тому позивач прийняв рішення звільнитися за власним бажанням з посади директора на підставі ст. 38 ЗКпП України, про що позивач неодноразово писав заяви до ПП "Херсон Прайм", однак заяви були залишені без задоволення. 25.06.2014 р. позивач направив поштовим відправленням заяву про звільнення на фактичну та юридичну адресу ПП "Херсон Прайм". Вважає, що 09.07.2014 р., по закінченні двотижневого терміну, ПП "Херсон Прайм"зобовязаний був видати наказ про звільнення позивача із займаної посади, провести повний розрахунок та повернути належним чином оформлену трудову книжку. Проте вказані дії не були проведені. На підставі вищевикладеного, позивач був змушений звернутися до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати припиненим безстроковий трудовий договір між позивачем та ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" з 09.07.2014 р.; зобовязати ПП "Херсон Прайм" видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку з записом про звільнення 09.07.2014 р. з посади директора ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; стягнути з ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" на користь позивача всі суми, що належать до виплати при звільненні, а також стягнути з ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки"на користь позивача його середній заробіток за час з 09.07.2014 р. по час фактичного розрахунку по заробітній платі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів, в судовому засіданні, заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до Протоколу № 1 Установчих зборів засновників ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" від 22.11.2007 р. було призначено директором ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" [PERSON] з повноваженнями визначеними Статутом Товариства. Відповідно до Статуту ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" засновником товариства є ПП "Херсон Прайм". Відповідно до п.п. 10.1.3, 10.2.7 Статуту ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" ПП "Херсон Прайм" має виключне право призначати і звільняти директора ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки". В порушення вимог трудового законодавства відповідачем регулярно не виплачувалася заробітна плата позивачу, чим порушено його конституційні права, наслідком даного порушення є заборгованість по заробітній платі. Згідно довідки № 6 від 11.11.2014 р. наданою ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" заборгованість ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" перед [PERSON] становить 6095,79 грн. Наказом № 6 від 30.05.2014 р. "Про звільнення директора та призначення тимчасово виконуючим обовязки директора ТОВ "ХЗТП"" було звільнено із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський завод тротуарної плитки" [PERSON] на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Листом від 02.06.2014 р. позивача було повідомлено про звільнення із займаної посади та запропоновано з'явитися за юридичною адресою ТОВ "ХЗТП" для отримання трудової книжки. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні вимоги позивача що визнання припиненим безстрокового трудового договору між позивачем та відповідачем ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" з 09.07.2014 р. слід відмовити, оскільки позивач є звільненим відповідно до наказу № 6 від 30.05.2014 р. "Про звільнення директора та призначення тимчасово виконуючим обовязки директора ТОВ "ХЗТП"". Щодо вимоги про зобовязання ПП "Херсон Прайм" видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку, суд вважає її такою, що не підлягає задоволення, так як позивачем не доведено, що трудова книжка видана на ім'я [PERSON] знаходиться саме в ПП "Херсон Прайм", в той час як з матеріалів справи вбачається, її місцезнаходження на ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки". Вимога позивача, щодо стягнення з ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" всі суми, що належать йому до сплати на день звільнення є такою що знайшла своє підтвердження матеріалами справи, а відтак підлягає задоволенню. Тому суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" на користь позивача заборгованості по заробітній платі, що належить до виплати на день звільнення в розмірі 6 095,79грн. Враховуючи що позивачем не доведено провину ТОВ "Херсонський завод тротуарної плитки" у затримці остаточного розрахунку, суд дійшов висновку, що заявлена вимога, щодо стягнення середнього заробітку за час починаючи з 09.07.2014 р. по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх недоведеністю у судовому засіданні.

Outcome: partial