Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № SUC 2AK00030012 від 07.09.2007 року [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 18615,03 долларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного правочину утворилась заборгованість у розмірі 18291,95 долларів США. А оскільки зобовязання відповідача забезпечувалось заставою рухомого майна, просило звернути стягнення на транспортний засіб - автомобіль "Хюндай Гетс", 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] для задоволення вимог кредитора. У судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приватбанк" позовні вимоги підтримав, просив задвольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечив проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Суд установив, що відповідно до укладеного кредитного договору № SUC 2AK00030012 від 07.09.2007 року [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 18615,03 долларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 07.09.2007 р. уклали договір застави рухомого майна- автомобіля "Хюндай Гетс", 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] Згідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Диспозицією ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За змістом ст. ст. 4, 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" ( у ред, що діяла на момент звернення до суду), Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця) .Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може З поданих на розгляд суду доказів вбачається, що спірний кредитний правочин є споживчим, оскільки наданий кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Окрім цього, зміст зазначеного договору не у повному обсязі відповідає приписам ЗУ "Про захист прав споживачів". Так, договором передбачено стягнення коштів на страхування транспортного засобу та особисте страхування позичальника, що суперечить нормі що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, оскільки на думку суду позивач не міг надавати послуги щодо страхування. А визначення банком страхової компанії, де мало б срахуватись майно та життя і здоровя відповідача обмежувало його у праві вибору установи, що надає відповідні послуги. Наведена невідповідність нормам Закону у галузі захисту прав споживачів і призвело до подвійної сплати відповідачем витрат на страхові дії, як за договором так і самостійно. Відповідно у банку за умовами кредитного договору почала обліковуватись заборгованість за невиконання [PERSON] припису правочину щодо списання коштів на послуги страхування. Дані обставини підтверджується письмовими доказами, наданими відповідачем про регулярне страхування ним майна та особиу іншій страховій компанії З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невідповідності частини умов кредитного договору № SUC 2AK00030012 від 07.09.2007 року , позивач помилково нараховував відповідачу заборгованість за невиконання кредитних зобовязань. Таким чином, під час провадження по справі, суд не здобув доказів протиправної поведінки [PERSON], що могла призвести до порушень умов зазначеного догоовру, відповідно порушення прав кредитодавця і настання правових підстав для застосування приписів ЗУ "Про заставу" .

Outcome: dismissed