Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що відповідно до розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від №162 від 14.06.2000 року «Про затвердження технічної документації по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність бувшого КСП «Озернянське» Білоцерківського району Київської області» [PERSON] була виділена земельна частка (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектари, розташована в КСП «Озернянське» Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №324953, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) за №770 від 24.06.2000 року. Однак оформити своє право на земельну частку (пай) він не має можливості, оскільки вище вказаний оригінал сертифікату ним втрачено, про що в газеті "Замкова Гора" за № 23-24 від 28.03.2021 року позивач розмістив відповідне оголошення. З метою отримання дубліката втраченого сертифіката [PERSON] 15.04.2021 року звертався до відділу Білоцерківської РДА, проте йому було відмовлено у видачі дублікату із роз`ясненням, що чинним законодавством не передбачено порядку видачі дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай). У зв`язку з чим, просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектари, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сіслькогосподарського виробництва, розташованої в КСП «Озернянське» Білоцерківського району Київської області, на підставі сертифікату серії РН №324953, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження №162 від 14.06.2000 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №770 від 24.06.2000 року. Ухвалою суду від 14.05.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якій просить розглядати справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала клопотання про розгляд справи без участі її представника. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від №162 від 14.06.2000 року «Про затвердження технічної документації по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність бувшого КСП «Озернянське» Білоцерківського району Київської області» [PERSON] була виділена земельна частка (пай) розміром 3,62 умовних кадастрових гектари, розташована в КСП «Озернянське» Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №324953, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) за №770 від 24.06.2000 року /а.с. 12/. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №324953, виданий на ім`я позивача було втрачено, про що останнім було опубліковане відповідне оголошення в газеті «Замкова Гора» за № 23-24 від 28.03.2021 про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) вважати недійсним /а.с. 9/. Листом Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області за №П 02.24.3 від 26.04.2021 року, позивача повідомлено, що в районній державній адміністрації сертифікати на земельні ділянки (паї) не зберігаються та дублікати не видаються. Рекомендовано звернутись до суду /а.с. 11/. Як вбачається з довідки №40/151-21 від 13.04.2021 року, виданої міськрайонним управлінням у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Озернянське» рахується сертифікат серії РН №324953 за [PERSON] зареєстрований за №770. Розмір земельної частки (паю) - 3,62 умовних кадастрових гектарів. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу - сертифікат на право на земельну частку (пай), а його право на земельну частку (пай) підтверджується письмовими доказами у справі, позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved