Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до АТ КБ «Приват Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області їй стало відомо, що відносно неї відкрито виконавче провадження №56057282 з виконання виконавчого напису №23592, виданого 08.12.2017. Вказує, що згідно даного виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з [PERSON] стягнуто заборгованість за 4408 днів, а саме з 30.06.2006 по 25.07.2017 на суму 31\~334,57 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 809\~058,6 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки у порушення вимог Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не отримував первинні документи щодо видачі кредиту та її не було повідомлено про наявність такої заборгованості, у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, визначений товариством, є безспірним. Зазначена товариством сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків та сама по собі не може свідчити про таку безспірність та наголосила, що із вказаними розрахунками вона не погоджується. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.12.2017 зареєстрований в реєстрі за №23592, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Не погоджуючись із позовними вимогами представником АТ КБ «Приват Банк» було подано відзив на позов, суть якого зводиться до того, що виконавчий напис був вчинений із дотримання вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусу було надано необхідні документи для вчинення виконавчого напису, тому такий є цілком правомірним, а доводи позивача є нікчемними. Тому, просила відмовити у задоволенні позову. Позивач не скористалася своїм правом на участь у судовому засіданні, проте в матеріалах справи міститься заява її представника Сідун О.С., відповідно до якої вона просить провести розгляд справи у їх відсутності та задовольнити позов. Представник АТ КБ «Приват Банк» у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно подано відзиву просила відмовити у задоволенні позову. Приватний нотаріус Швець Р.О. також у судове засідання не з`явися та подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 червня 2005 року між позивачем [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №MKZ7GF00000071. 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис №23592 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПривтБанк» заборгованості за вище вказаним кредитним договором за період 4408 днів з 30.06.2005 року по 25.07.2017 року у розмірі 31334,57 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 809058,60 грн., та 1800 грн. за вчинення виконавчого напису. Згідно постанови від 27.03.2018 старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Керчанин Б. вбачається, що такою відкрито виконавче провадження №56057282 про примусове виконання виконавчого напису №23592, вчиненого 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 809 058,60 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України\~«Про нотаріат» та\~Цивільним кодексом України. Відповідно до норм ст. ст. 11,525,629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідні зміни до Постанови №1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції, чинній станом на 08.12.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на 08.12.2017 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Судом також встановлено та неоспорено відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», що товариством належним чином не було повідомлено позивача про звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та не надано їй для ознайомлення документів, на підставі яких такий мав бути виданий. Більше того, заборгованість стягується за період, який виходить за межі строку позовної давності. Таким чином, сума заборгованості позивача перед відповідачем на переконання суду не може вважатися безспірною. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що визначена у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, відповідачами не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису №23592 від 08.12.2017 року таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved