Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

14.11.2014 року року до суду звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до територіальної громади м. Гуляйполе Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові позивачі посилалися на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS], який вони як спадкоємці першої черги за законом успадкували в рівних долях, що було підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, 10.11.1998 року вони з [PERSON] оформили договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] на товарній біржі, останній був зареєстрований в комунальному підприємстві "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області, при вчиненні договору грошові кошти не передавались, так як договір було укладено з умовою, що [PERSON] складе за життя заповіт на свого онука [PERSON] на будинок, заповіт було складено 23.02.2011 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а також з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, однак приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] йому відмовлено у цьому, так як не наданий правовстановлюючий документ на будинок, вважають, що договір купівлі-продажу на час його посвідчення повинен бути нотаріально посвідчений, так як це передбачено ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року), недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу), прохають скасувати державну реєстрацію права власності та визнати за ними право власності по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] як спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON], який помер [INFO] року. 05.12.2014 року до суду звернулися позивачі з уточненим позовом до територіальної громади м. Гуляйполе Запорізької області, комунального підприємства "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. 05.12.2014 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області комунальне підприємство "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області долучено до участі у справі в якості співвідповідача. 12.01.2015 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області територіальну громаду м. Гуляйполе Запорізької області замінено на належного відповідача: [PERSON]. 28.01.2015 року до суду звернувся співвідповідач: комунальне підприємство "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області з заявою про розгляд справи у відсутність представника. 28.01.2015 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Реєстраційна служба Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області з поясненнями, в яких вважала, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що неможливо скасувати державну реєстрацію права власності без визнання договору недійсним, тоді як договір купівлі-продажу здійснено на товарній біржі, останній відповідає вимогам Цивільного кодексу, чинного на момент укладення договору купівлі-продажу, прохала розглянути справу у її відсутність. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснивши, що [PERSON], який помер [INFO] року, є її свекром, свого часу вона через товарну біржу уклала договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який належав на праві власності в порядку спадкування після її чоловіка в рівних долях з тією умовою, що [PERSON] складе за життя заповіт на її сина [PERSON], що і було зроблено, гроші за будинок не передавались, однак після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину за заповітом на будинок прийняв її син, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок йому відмовлено в зв`язку з тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ на будинок, а саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку, прохає скасувати державну реєстрацію права власності та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] як спадкоємиці першої черги за законом після її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду пояснивши, що на момент вчинення купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] йому було 9 років, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, він прийняв спадщину за заповітом, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок йому відмовлено в зв`язку з тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ на будинок, а саме нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку, прохає скасувати державну реєстрацію права власності та визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] як спадкоємця першої черги за законом після свого батька [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS], який позивачі як спадкоємці першої черги за законом успадкували в рівних долях, що було підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, 10.11.1998 року вони з [PERSON] оформили договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] на товарній біржі, останній був зареєстрований в комунальному підприємстві "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області, при вчиненні договору грошові кошти не передавались, так як договір було укладено з умовою, що [PERSON] складе за життя заповіт на свого онука [PERSON] на будинок, заповіт було складено 23.02.2011 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а також з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, однак приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] йому відмовлено у цьому, так як не наданий правовстановлюючий документ на будинок, вважає, що договір купівлі-продажу на час його посвідчення повинен бути нотаріально посвідчений, так як це передбачено ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року), недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу), прохає позов задовольнити, скасувати державну реєстрацію права власності та визнати за позивачами право власності по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] як спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON], який помер [INFO] року. Співвідповідач [PERSON], позов не визнала, суду пояснивши, що є донькою померлого [PERSON], який помер [INFO] року, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після свого батька, було дві хати, батько перейшов у новий будинок, позивачі не давали їй спілкуватися із батьком останнім часом, оформляли будинок договором купівлі-продажу через торгову біржу, так як це було дешевше, гроші позивач отримала за будинок, позивачі користувалися пільгами її батька, який був учасником бойових дій, так як мешкали у будинку, батько змінив заповіт на користь позивача, сказавши на останок, щоб вони скублися, прохає відмовити в задоволенні позову. Співвідповідач: комунальне підприємство "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Реєстраційна служба Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала заяву суду про розгляд справи у свою відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі доказі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] року народилася позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданого Новомиколаївський сільським РАЦСом Чернігівського району Запорізької області 03.09.1969 року (а.с.9). 10.12.1988 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Гуляйпільським відділом РАЦСу Запорізької області 10.12.1988 року (а.с.9). [INFO] року народився позивач [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого Гуляйпільським відділом РАЦСу Запорізької області 21.11.1989 року (а.с.10). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданого 15.07.1996 року Гуляйпільським відділом РАЦСу Запорізької області (а.с.11). 09.04.1998 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області Демченко Т.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом сину [PERSON] та дружині [PERSON] як спадкоємцям за законом [PERSON], який помер [INFO] року в рівних частках на жилий будинок [ADDRESS] (а.с.11). 10.11.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який посвідчено Запорізькою товарною біржою "Торг-Інвест" (а.с.12). 12.11.1998 року даний договір було зареєстровано комунальним підприємством "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області за №3733 книга 24. 23.02.2011 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], яким останній на випадок його смерті заповів належний йому житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] (а.с.13). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданого 29.05.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.13). 15.08.2014 року співвідповідач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після свого батька. 15.08.2014 року приватним нотаріусом Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] зареєстрована спадкова справа №182/2014 спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи. 22.08.2014 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 04.11.2014 року постановою приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу про належність житлового будинку померлому. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 3 Угоди Цивільного Кодексу УРСР (редакції 1963 року). Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК УРСР (редакція 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, вказаних в законі. Недотримання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною 2 статті 48 Цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Цього кодексу). Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР (редакція 1963 року) право власності у набувача майна за договором (а у державної організації - право оперативного управління майном) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №36, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію нерухомого майна, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу та Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом встановлено, що до суду звернулися позивачі співвласники по 1/2 частці жилого будинку [ADDRESS] право власності яких посвідчувалось свідоцтвом на право на спадщину за законом, виданим 09.04.1998 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області Демченко Т.М. з позовом про скасування державної реєстрації права власності, проведеної 12.11.1998 року комунальним підприємством "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області за №3733 книга 24, договору купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] посвідченого Запорізькою товарною біржою "Торг-Інвест" 10.11.1998 року, як незаконної, так як договір купівлі-продажу жилого будинку нотаріально не посвідчений, та визнання за ними права власності по 1/2 частці жилого будинку [ADDRESS] як спадкоємців першої черги за законом як сина та дружини після [PERSON], який помер [INFO] року, так як свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.04.1998 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області Демченко Т.М. погашено при державній реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку. Судом встановлено, що обставини, на які посилаються позивачі як на підстави свого позову, передбачені законом і знайшли своє підтвердження при перевірці наданих суду доказів. Так, судом встановлено, що укладений 10.11.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON] та [PERSON], та посвідчений Запорізькою товарною біржою "Торг-Інвест" договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS], за своєю формою не відповідає вимогам ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року), а саме нотаріально не посвідчений, і недотримання цієї вимоги тягне за собою його недійсність. Крім того, право власності у набувача [PERSON] на жилий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу не виникло, так як останнє виникає відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР (редакція 1963 року) з моменту нотаріального посвідчення даного договору. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності проведена з порушенням вимог закону, а саме ч.1 ст.128, ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року). Хоча закон на момент державної реєстрації права власності на жилий будинок: 12.11.1998 року і не пов`язує виникнення права власності на жилий будинок з його державною реєстрацією, однак остання підлягає скасуванню, так як нею погашено правовстановлюючий документ на жилий будинок: свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.04.1998 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області Демченко Т.М. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як права позивачів як співвласників житлового будинку [ADDRESS] порушене відповідачем: комунальним підприємством "Імпульс" Пологівської районної ради Запорізької області шляхом державної реєстрації права власності житлового будинку [ADDRESS] на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 10.11.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] та посвідченого Запорізькою товарною біржою "Торг-Інвест", і підлягає судовому захисту шляхом скасування державної реєстрації права власності на [PERSON] на житлловий будинок та визнання права власності по 1/2 частці на житловий будинок в порядку спадкування за законом відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України. При вирішенні судом даного спору суд вважає за необхідне обговорити питання про застосування строків позовної давності. При цьому суд виходить з наступного: Виходячи з того, що право позивачів було порушено 12.11.1998 року, суд вважає, що при вирішенні питання про застосування правил позовної давності підлягають застосуванню норми цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року), передбачені Главою5 Позовна давність. Відповідно до ст.71 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Відповідно до ст.76 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) початок строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] повинна була дізнатися про порушення свого права 12.11.1998 року, а саме в день державної реєстрації договору купівлі-продажу і повинна була звернутися до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON] в період до 12.11.2001 року. Відповідно до ч.1 ст.80 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.2 ст.80 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності порушене право підлягає захисту. Суд вважає причиною пропуску строку позовної давності: юридичну необізнаність позивача [PERSON] щодо своїх інтересів та інтересів свого малолітнього сина про те, що договір купівлі-продажу жилого будинку може бути законним без його нотаріального посвідчення і достатньо реєстрації його товарною біржою, на що вказує поведінка позивачів з моменту укладення договору: 10.11.1998 року до моменту відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії: 04.11.2014 року, така поведінка була обумовлена тим, що позивачі були переконані у правомірності своїх дій при вчиненні договору купівлі-продажу і правових наслідках цієї угоди, що було обумовлено реєстрацію даної угоди товарною біржою всупереч вимогам закону і наступною державною реєстрацією цієї угоди внаслідок грубого порушення вимог Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) органом державної реєстрації і визнає її поважною і відповідно до ч.2 ст.80 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року) вважає, що порушене право підлягає судовому захисту. Суд, оцінюючи договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 10.11.1998 року між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований Запорізькою товарною біржою "Торг-Інвест", вважає його недійсним і таким що не породжує прав та обов`язків, так як форма укладення останнього не відповідає вимогам ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року). Закон України "Про товарну біржу", який діяв на момент вчинення договору купівлі-продажу: 10.11.1998 року в редакції станом на 16.02.1993 року, діяв в правовому полі Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року). Так, ч.2 ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції станом на 16.02.1993 року вказувала на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню не суперечить вимогам ч.1 ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року), але і не замінює нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу будинків. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Outcome: approved