Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

16.12.2016р. [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом, який уточнила 03.07.2017р., до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комінтернівської районної державної нотаріальної контори про визнання факту проживання однією сім`єю, про визнання факту припинення шлюбу, про визнання права на спадкування черги, визнання права власності, усунення від права на спадкування, надання додаткового строку для вступу до спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивачка проживала однією сім`єю з 1980р. Шлюб вони не реєстрували, оскільки [PERSON] не розірвав шлюб з [PERSON] В свою чергу, [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким має спільну дитину. Позивачка вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] фактично припинився у 1980р. [PERSON] та донька [PERSON] багато років із [PERSON] не спілкувались, допомогу йому не надавали, у похованні участі не приймали. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , побудований в шлюбі із [PERSON] , та земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER] , отримана у власність під час проживання із позивачкою, яку вона вважає особистою приватною власністю померлого [PERSON] З врахуванням уточнених позовних вимог вх. від 03.07.2017р., позивачка просить суд визнати факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 1980р.; визнати факт припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в 1980р.; визнати приватною власністю [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,10 га, державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] , набуту ним у приватну власність після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] ; усунути від права на спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право на спадкування зі спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; надати [PERSON] додатковий строк для вступу до спадщини. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надіслала письмові заперечення вх. від 03.11.2017р., згідно яких просить у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 11.11.1967р. по день смерті. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. До відносин, які виникли до 01.01.2004р., застосовуються положення КпШС України, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу. Позивачка не має права на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки не перебувала за ним у зареєстрованому шлюбі та не являється з ним спорідненою особою. [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини та не довела поважності причин. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву вх.від 12.06.2018р., в якому просить у задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, проти задоволення позову заперечували. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позову заперечували. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позову заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області до судового засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також витребувані документи, розглядаючи спір у межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] належить частково задовольнити за таких підстав. [INFO] . помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області 15.10.2015р., актовий запис № 754. До майна померлого Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою 23.03.2016р. заведена спадкова справа № 84/2016, номер у спадковому реєстрі 58749386. Згідно з наявною в спадковій справі довідкою виконавчого комітету Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 16.03.2016р. № 320, [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] , був зареєстрований і постійно проживав в [ADDRESS] з 1984р., і знятий з реєстраційного обліку в зв`язку зі смертю. Згідно з наявною в спадковій справі довідкою виконавчого комітету Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 16.03.2016р. № 319, [PERSON], актовий запис про смерть № 754 від 15.10.2015р., згідно запису в погосподарській книзі № 3 Петрівської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована та постійно проживає гр. [PERSON] з 1980р. по даний час. Згідно з наявною в спадковій справі довідкою виконавчого комітету Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 14.03.2016р. № 72, згідно запису у погосподарській книзі № 1 села Кордон Комінтернівського району Одеської області, особовий рахунок [NUMBER] Кордонської сільської ради, за [PERSON] (нині померлий) рахується житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 0,48 га. Житловий будинок збудовано у 1953 році. 23.03.2016р. із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась дружина померлого [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого Червоноармійською с/р Березівського району Одеської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] після одруження [PERSON]. було укладено 11.11.1967р. Відомості про розірвання шлюбу відсутні. 28.03.2016р. до спадкової справи надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на користь матері, [PERSON] , від дочки померлого [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого виконкомом Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, 28.08.1995р. [PERSON] одружилась із [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] (актовий запис № 4). 09.12.2000р. було зроблено Актовий запис про одруження [PERSON] з [PERSON] , після чого ій присвоєно прізвище [PERSON] . 28.03.2016р. до спадкової справи надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на користь матері, [PERSON] , від сина померлого [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] . [PERSON] відкликав подану ним заяву про відмову від прийняття спадщини та надав заяву про прийняття спадщини. 08.04.2016р. із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся син померлого [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] р. із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась дочка померлого [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] . [PERSON] одружилась із [PERSON] , після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] . 12.09.2015р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] . Довідкою виконавчого комітету Курісовської сільської ради від 22.09.2016р. № 1012 підтверджується, що нині покійний [PERSON] до дня своєї смерті перебував у фактичних подружніх відносинах з [PERSON] , та вів з нею спільне господарство з 1980р. Копіями заяв [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідчені 29.09.2016р. секретарем виконавчого комітету Курісовської сільської ради, підтверджується перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] з 1980р. по [INFO]., та здійснення [PERSON], організації похорону [PERSON] Витрати [PERSON] на похорон підтверджуються накладною № 018 від [INFO]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Курісовської сільської ради від 10.04.2017р., [PERSON] та [PERSON] спільно мешкали однією сім`єю і вели спільне господарство на день розпаювання земель КСП «Петрівське» Курісовської (колишня назва Петрівської) сільської ради Лиманського ( колишня назва Комінтернівського) району Одеської області 15.05.2005р., і на час реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Курісовської (колишня назва Петрівської) сільської ради Лиманського ( колишня назва Комінтернівського) району Одеської області 08.04.2013р. Документ про право [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Курісовської (колишня назва Петрівської) сільської ради Лиманського ( колишня назва Комінтернівського) району Одеської області у справі відсутній. Згідно з довідкою-висновком лікаря від 01.11.2016р., [PERSON] знаходилась на амбулаторному лікуванні в Петровській АОПСМ з 04.01.2016р. по 14.01.2016р. з діагнозом: гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз 04.01.2016р. Виниклі між позивачкою та відповідачами правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не залишив. У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями померлого [PERSON] першої черги за законом є дружина [PERSON] , діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269 ч.1 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли у визначеному законом порядку та строк. Згідно ч.1-6 ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Жодна з передбачених ст.1224 ЦК України підстав по відношенню до відповідачів [PERSON] та [PERSON] не доведена, тому у задоволенні вимоги щодо усунення їх від спадкування після смерті [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказами, наявними у справі, підтверджується, що позивачка була зареєстрована разом із [PERSON] та проживала із [PERSON] однією сім`єю як жінка з чоловіком без укладення шлюбу. Проте статтею 25 СК України, ч.1,2 передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно ч.1,2 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Отже, шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинився [INFO]. внаслідок смерті чоловіка [PERSON] Інших підстав припинення шлюбу законодавство не передбачає. Тому у задоволенні вимоги про визнання факту припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] належить відмовити. Згідно ст.13 КпШС УРСР, реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю. Отже, судом не встановлено факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік позивачки та [PERSON] Водночас суд вважає доведеним факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю з 1980р., тому зазначена позовна вимога підлягає задоволенню. Оскільки з наданих доказів встановлено, що позивачка була зареєстрована разом із [PERSON] на день його смерті, за вищенаведеного правового обґрунтування, вона вважається такою, що прийняла спадщину, тому надання їй додаткового строку для вступу до спадщини не вимагається. Відповідно до ч.1,2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1259 ЦК України передбачено наступне: 1. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. 2. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Доказів про знаходження спадкодавця [PERSON] . у безпорадному стані до суду не надано. Отже, у задоволенні позовної вимоги про визнання права позивачки на спадкування із спадкоємцями першої черги належить відмовити. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Судом не встановлено майно, яке придбано під час спільного проживання позивачкою та померлим [PERSON] внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету). Документи, які підтверджують право [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , у справі відсутні. За наявності спадкоємців першої черги, позивачка не має права на спадкування після смерті [PERSON] Тому у задоволенні позовної вимоги про визнання приватною власністю [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] належить відмовити. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial