Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про: надання дозволу на виїзд за межі України малолітній дитині [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року в Республіку Польща в супроводі матері [PERSON], яка забезпечуватиме проїзд, перебування закордоном та повернення дитини в Україну; надання дозволу на оформлення проїзного документа для виїзду та виготовлення всіх документів, пов'язаних з перетинанням адміністративного кордону між Україною та іншими державами для виїзду та в'їзду за кордон малолітній дитині, сину [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]; стягнення судових витрат з відповідача. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, рішенням цього ж суду від 24.01.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Остання матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, має намір відвезти сина за кордон в Республіку Польща для здійснення закупівель, на відпочинок та для розширення його світогляду, духовного та інтелектуального розвитку, вивчення іноземної мови, але цього зробити не може оскільки позбавлена можливості отримати згоду від батька - [PERSON] на виїзд сина за кордон разом із матір'ю, чим порушуються конституційні права людини і громадянина. Відповідач по справі відмовляється добровільно надати позивачу такий дозвіл на виїзд дитини та виготовлення проїзного документа. Позивач 04.05.2017 року за вх.№933/17-Вх подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить надати дозвіл на виїзд за межі України малолітній дитині [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] у період з 01.06.2017 року по 01.10.2017 року в Республіку Польща в супроводі матері [PERSON], перебування за кордоном та повернення дитини в Україну; надати дозвіл на оформлення проїзного документа для виїзду та виготовлення всіх документів, пов'язаних з перетинанням адміністративного кордону між Україною та іншими державами для виїзду та в'їзду за кордон малолітній дитині [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON]; стягнути судові витрати з відповідача у розмірі 640, 00 гривень. [PERSON] у судове засідання не з'явилась,однак як вбачається із позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог просить справу розглядати за її відсутності. [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення заявлених позовних вимог не заперечував та пояснив суду, що зазначені вимоги у заяві про уточнення [PERSON] визнає та надав згоду [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України своєму синові [PERSON], у період з 01.06.2017 року по 01.10.2017 року та надав згоду на оформлення проїзного документа для виїзду та виготовлення всіх документів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте 26.05.2017 року подав лист про участь у судовому засіданні №199/01-12 від 10.05.2017 року (вх.№1202/17-Вх.), згідно якого вказує на те, що служба у справах дітей Чортківської райдержадміністрації підтримує рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.04.2017 року №4 та просить судове засідання проводити за їх відсутності. Заслухавши думку відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2010 року було розірвано, що стверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2010 року /а.с11/. Як вбачається із свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] /а.с.12/. Згідно довідки депутата Давидківської сільської ради, виданої [PERSON], її сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю / а.с.8/. Судом встановлено, що батько дитини [PERSON] відмовлявся надати [PERSON] у досудовому порядку згоду на тимчасовий виїзд сина [PERSON] в Республіку Польща, та виготовлення проїзного документа. Згідно рішення №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області від 27.04.2017 року, вирішено надати дозвіл [PERSON] на оформлення проїзного документу та на виїзд за межі України малолітньої дитини [PERSON] /а.с.32/. Дії відповідача також суперечать ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, у відповідності до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції "Про права людини", кожен має право вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно частин 7 та 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину. Частинами 1, 2 ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею ст.313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування та може бути обмежена в цьому лише у випадках, встановлених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у [PERSON] були складнощі в отриманні згоди [PERSON] на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, відтак суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Outcome: approved