Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

ПП «Лідер» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати неправомірними дії [PERSON], які пов'язані із підписанням/укладенням [PERSON] від імені ПП «Лідер» з ФОП [PERSON] оспорюваних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання «автотранспортних послуг» від 30.03.2010 №ОУ-0000054 на загальну суму 840,00 грн.; від 14.04.2010 №ОУ-0000058 на загальну суму 2400,00 грн.; від 19.04.2010 №ОУ-0000059 на загальну суму 1200,00 грн.; від 27.04.2010 №ОУ-0000056 на загальну суму 1200,00 грн.; від 29.04.2010 №ОУ-0000060 на загальну суму 3600,00 грн.; від 12.05.2010 №ОУ-0000065 на загальну суму 3000,00 грн.; від 25.05.2010 №ОУ-0000070 на загальну суму 1200,00 грн.; від 28.05.2010 №ОУ-0000071 на загальну суму 1200,00 грн.; сплатою нею коштів на загальну суму 14640,00 грн. з банківського рахунку ПП «Лідер» на користь ФОП [PERSON], а саме: - від 30.03.2010 р. на суму 840 грн. - сплата за послуги згідно рах№47 від 30.03.10; - від 14.04.2010 р. на суму 2 400 грн. - оплата за послуги згідно pax. № 53 від 14.04.2010; - від 19.04.2010 р. на суму 1 200 грн. - оплата за послуги згідно pax. № 59 від 19.04.2010; - від 27.04.2010 р. на суму 1 200 грн. - оплата за послуги згідно pax. № 61 від 27.04.2010; - від 29.04.2010 р. на суму 1 800 грн. - оплата за послуги згідно pax. № 614від 29.04.2010; - від 05.05.2010 р. на суму 1 800 грн. - оплата за послуги згідно pax. № 64від 29.04.2010; - від 12.05.2010 р. на суму 3 000 грн. - оплата за послуги згідно pax. №69 від 12.05.2010; - від 25.05.2010 р. на суму 1 200 грн. - оплата за послуги згідно pax. №76 від 25.05.2010; - від 28.05.2010 р. на суму 1 200 грн. - оплата за послуги згідно рах.№77 від 28.05.2010; встановити нікчемність правочинів на загальну суму 14640,00 грн. між ПП «Лідер», в особі заступника директора з економіки [PERSON] та ФОП [PERSON], які оформлені вищевказаними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання «автотранспортних послуг», а також правочинів, про які йдеться у призначеннях вищевказаних спірних платежів; визнати недійсними правочини на загальну суму 14640,00 грн. між ПП «Лідер», в особі заступника директора з економіки [PERSON] та ФОП [PERSON], які оформлені вищевказаними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання «автотранспортних послуг», а також правочини, про які йдеться у призначеннях вищевказаних спірних платежів; визнати недійсними акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) між ПП «Лідер», в особі заступника директора з економіки [PERSON] та ФОП [PERSON] про надання «автотранспортних послуг» від 30.03.2010 №ОУ-0000054 на загальну суму 840,00 грн.; від 14.04.2010 №ОУ-0000058 на загальну суму 2400,00 грн.; від 19.04.2010 №ОУ-0000059 на загальну суму 1200,00 грн.; від 27.04.2010 №ОУ-0000056 на загальну суму 1200,00 грн.; від 29.04.2010 №ОУ-0000060 на загальну суму 3600,00 грн.; від 12.05.2010 №ОУ-0000065 на загальну суму 3000,00 грн.; від 25.05.2010 №ОУ-0000070 на загальну суму 1200,00 грн.; від 28.05.2010 №ОУ-0000071 на загальну суму 1200,00 грн.; застосувати наслідки недійсності вказаних правочинів та стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь приватного підприємства «Лідер» грошові кошти в загальній сумі 14640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з травня місяця 2009 року [PERSON] була прийнята на роботу до ПП «Лідер» на посаду заступника директора по економіці з правом підпису податкової та фінансової звітності. Відповідно до наказу №32 від 01.08.2013 її звільнено з 01.08.2013 року на підставі пункту 2 ст.41 КЗпП України (у звязку із втратою до неї довіри). Пояснює, що в період перебування [PERSON] на посаді заступника директора по економіці ПП «Лідер» на даному підприємстві були відсутні в штаті бухгалтер/гол. бухгалтер, касир, а тому [PERSON] фактично виконувала їх функції та у звязку із цим мала доступ до печатки та документації ПП «Лідер», а також до системи «Клієнт-банк» (з відповідними ключами доступу до цієї системи) і до грошових коштів ПП «Лідер», у т.ч. розміщених на банківському рахунку №2600301761071 в ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», МФО 353649. Стверджує, що в 2014 році директору ПП «Лідер» стало відомо про те, що між ФОП [PERSON] та [PERSON], яка виступала від імені ПП «Лідер», були оформлені акти здачі-прийняття (надання послуг), а саме: від 30.03.2010 №ОУ-0000054 на загальну суму 840,00 грн.; від 14.04.2010 №ОУ-0000058 на загальну суму 2400,00 грн.; від 19.04.2010 №ОУ-0000059 на загальну суму 1200,00 грн.; від 27.04.2010 №ОУ-0000056 на загальну суму 1200,00 грн.; від 29.04.2010 №ОУ-0000060 на загальну суму 3600,00 грн.; від 12.05.2010 №ОУ-0000065 на загальну суму 3000,00 грн.; від 25.05.2010 №ОУ-0000070 на загальну суму 1200,00 грн.; від 28.05.2010 №ОУ-0000071 на загальну суму 1200,00 грн., які не були затверджені директором ПП «Лідер», а підписи від імені директора ПП «Лідер» в даних актах (у грифах затвердження) виконані [PERSON] Вказує, що [PERSON] не мала повноважень за статутом ПП «Лідер» чи за довіреністю підписувати замість директора ці акти; до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відомості про [PERSON], як про особу, яка має право діяти без довіреності, також не вносились. Вважає вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) недійсними і, як наслідок, грошові кошти, сплачені внаслідок вчинення цих правочинів в сумі 14640,00 грн. підлягають стягненню на користь ПП «Лідер». Ухвалою суду від 16 квітня 2015 року позовну заяву ПП «Лідер» до [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду в частині вимог про визнання неправомірними дій [PERSON], які пов'язані із підписанням/укладенням [PERSON] від імені ПП Лідер з ФОП [PERSON] оспорюваних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання автотранспортних послуг від 30.03.2010 №ОУ-0000054 на загальну суму 840,00 грн.; від 14.04.2010 №ОУ-0000058 на загальну суму 2400,00 грн.; від 19.04.2010 №ОУ-0000059 на загальну суму 1200,00 грн.; від 27.04.2010 №ОУ-0000056 на загальну суму 1200,00 грн.; від 29.04.2010 №ОУ-0000060 на загальну суму 3600,00 грн.; від 12.05.2010 №ОУ-0000065 на загальну суму 3000,00 грн.; від 25.05.2010 №ОУ-0000070 на загальну суму 1200,00 грн.; від 28.05.2010 №ОУ-0000071 на загальну суму 1200,00 грн.; сплатою нею коштів на загальну суму 14640,00 грн. з банківського рахунку ПП Лідер на користь ФОП [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у письмовому відзиві на позов (а.с 57-61). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась у встановленому порядку згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи Новозаводського районного суду м. Чернігова № 751/1884/14, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.03.2008 року по 29.12.2012 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 102779. Згідно із вказаним витягом, основним видом економічної діяльності ФОП [PERSON] була діяльність автомобільного вантажного транспорту (а.с. 7 тому № 1 справи № 751/1884/14). Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання, з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб. Межі відповідальності фізичної особи-підприємця за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, визначені ст.52 ЦК України, за приписами якої фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків (ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковим відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. З матеріалів справи вбачається, що в період здійснення ФОП [PERSON] підприємницької діяльності, ПП «Лідер» перерахував йому грошові кошти на загальну суму 14 640 грн., згідно наступних платіжних доручень: платіжне доручення № 122 від 30.03.2010 р., на суму 840 грн. за послуги згідно рахунку від 30.03.2010 р.; платіжне доручення № 135 від 14.04.2010 р. на суму 2 400 грн. за послуги згідно рах. №53 від 14.04.2010 р.; платіжне доручення № 148 від 19.04.2010 р. на суму 1 200 грн. за послуги згідно рах. №61 від 19.04.2010 р.; платіжне доручення № 158 від 27.04.2010 р. на суму 1 200 грн. за послуги згідно рах. №61 від 27.04.2010 р.; платіжне доручення № 163 від 29.04.2010 р. на суму 1 800 грн. за послуги згідно рах. №614 від 29.04.2010 р.; платіжне доручення № 166 від 05.05.2010 р. на суму 1 800 грн. за послуги згідно рахунку №64 від 29.04.2010 року; платіжне доручення № 170 від 12.05.2010 р. на суму 3 000 грн. за послуги згідно рахунку №69 від 12.05.2010 року; платіжне доручення № 198 від 25.05.2010 р. на суму 1 200 грн. за послуги згідно рах. №76 від 25.05.2010 р.; платіжне доручення № 201 від 28.05.2010 р. на суму 1 200 грн. за послуги згідно рах. №77 від 28.05.2010 р. (а.с. 22-30 тому № 1 справи № 751/1884/14). Відповідно до актів здачі-прийняття робіт від 30.03.2010 №ОУ-0000054 на загальну суму 840,00 грн.; від 14.04.2010 №ОУ-0000058 на загальну суму 2400,00 грн.; від 19.04.2010 №ОУ-0000059 на загальну суму 1200,00 грн.; від 27.04.2010 №ОУ-0000056 на загальну суму 1200,00 грн.; від 29.04.2010 №ОУ-0000060 на загальну суму 3600,00 грн.; від 12.05.2010 №ОУ-0000065 на загальну суму 3000,00 грн.; від 25.05.2010 №ОУ-0000070 на загальну суму 1200,00 грн.; від 28.05.2010 №ОУ-0000071 на загальну суму 1200,00 грн. представником замовника автотранспортних послуг у ФОП [PERSON] від імені ПП "Лідер" зазначена заступник директора ПП «Лідер» [PERSON] (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12). У рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2014 року зазначено, що в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що підписи на цих актах від імені замовника «Лідер» та в графі «Затверджую директор ПП «Лідер», ставила вона, оскільки мала такі повноваження. Акти складалися на підставі наданих ФОП [PERSON] рахунків. (а.с. 231 том № 1 справи № 751/1884/14). Згідно п. 6.6 статуту ПП «Лідер», затвердженого 01.11.2006 року власником підприємства [PERSON] (а.с. 112-115 тому № 1 справи № 751/1884/14), діяти без довіреності від імені підприємства, репрезентувати його в усіх установах, підприємствах і організаціях в Україні та за її межами має право директор підприємства. [PERSON] працювала в ПП «Лідер» на посаді заступника директора по економіці з 06.05.2009 року по 01.08.2013 року (а.с.110, 122 тому № 1 справи № 751/1884/14). Згідно статуту ПП «Лідер» та посадової інструкції заступника директора по економіці станом на 06.05.2009 року (а.с.43-44 тому № 1 справи № 751/1884/14), що діяла на момент складання вищезазначених актів, заступник директора по економіці не мала повноважень укладати договори, представляти інтереси підприємства та підписувати фінансові документи без довіреності. Також це підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 116-117 тому № 1 справи № 751/1884/14), відповідно до якого передбачено, що уповноваженими представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особи, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, є [PERSON] підписант, [PERSON], 22.08.2011 (повноваження згідно статуту) керівник (а.с. 116-117 тому № 1 справи № 751/1884/14). Таким чином без довіреності від імені підприємства міг діяти лише директор, а [PERSON] довіреність на вчинення дій від імені підприємства не видавалась. Частиною 2 ст. 527 ЦК України передбачено, що кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Однак, всупереч вимогам ст. 527 ЦК України [PERSON] дії спрямовані на перевірку повноважень [PERSON] діяти від імені ПП «Лідер» вчиненими не були. Відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, доступ до якого для всіх осіб є вільним, щодо надання [PERSON] повноважень представляти юридичну особу - ПП «Лідер», у правовідносинах з третіми особами та права вчиняти дії від її імені без довіреності, у тому числі підписувати договори, не вносились; відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості перевірити наявність повноважень у [PERSON] на підпис оспорюваних актів від імені ПП «Лідер». Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Судом встановлено, що при вчиненні вказаних правочинів, а саме оспорюваних актів здачі-прийняття робіт, зі сторони ПП «Лідер» уповноважена особа вказані акти не підписувала, а тому зазначені правочини у відповідності до ст. ч. 2 ст. 215 ЦК є нікчемними, що тягне за собою застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 216 ЦК України і безпідставно отримані кошти підлягають поверненню позивачу. В судовому засіданні встановлено, що оспорювані акти здачі-прийняття робіт підписувала не уповноважена на те особа, а тому такі правочини слід визнати недійсними з підстав, передбачених ч. 2 ст. 215 ЦК України. У звязку з недійсністю оспорюваних актів здачі-прийняття робіт та отриманих на їх підставі грошових коштів в сумі 14640 грн., відповідач [PERSON] зобовязаний повернути позивачу вказані кошти. Крім того, не може бути прийнята судом до уваги заява представника відповідача (а.с. 57-61) щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки ПП «Лідер» не пропущено строк звернення до суду з моменту кроли позивачу стало відомо про порушення його прав. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Перерахування грошових коштів здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно п. 1.13 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 377/8976, безготівкові розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях або в електронному вигляді. У п. 3.8 згаданої Інструкції встановлено, зокрема, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Однак, копії платіжних доручень (а.с.22-30 тому № 1 справи № 751/1884/14) на загальну суму 14640 грн. не містять інформації щодо перерахування коштів саме за автотранспортні послуги, лише в призначені платежу зазначається оплата за послуги згідно рахунків. Акти здачі-прийняття робіт не підписувались директором ПП «Лідер», що не заперечується сторонами по справі і доказів того, що йому було відомо про складання таких актів на час їх видачі суду не надано. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 49 тому № 1 справи № 751/1884/14), 11.11.2013 р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 14 640 грн. В подальшому, повторно 10.12.2013 року була направлення вищезазначена вимога відповідачу (а.с. 46 тому № 1 справи № 751/1884/14), яка була отримана відповідачем 19.12.2013 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції (а.с. 48 тому № 1 справи № 751/1884/14). Проте, відповідачем не вчинено дій спрямованих на повернення коштів позивачу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів у дольовому порядку слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved