Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 вересня 2012 року виконкомом Червонохвильської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 03 між нею та [PERSON] , вказуючи, що останній на даний час відбуває покарання у Державній установі "Харківська виправна колонія №43". На обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з 22.09.2012 вона перебуває в шлюбі зі [PERSON] від якого неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Фактично припинили шлюбні відносини в 2015 році, на даний час [PERSON] перебуває у державній установі "Харківська виправна колонія № 43" де відбуває покарання. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, не мають. За таких обставин, вважає необхідним шлюб розірвати. Ухвалою від 14.07.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, заяву про розірвання шлюбу просила задовольнити. Заінтересованій особі [PERSON] , який відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі "Харківська виправна колонія № 43", повістка та копія заяви з додатками вручені в порядку, передбаченому частиною 7 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України. Будь-яких заяв від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідно частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. За змістом положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України та статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого виконкомом Червонохвильської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 22.09.2012, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2012 (а. с. 5). [PERSON] , засуджений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2018 за частиною 3 статті 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі та вироком Харківського районного суду Харківської області за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців, відбуває покарання в ДУ "Харківська виправна колонія № 43". Оскільки заявник наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають заявника наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Заявник [PERSON] просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". У відповідності до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved