Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: - в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 03 травня 2012 року в сумі 130000 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 42 в будинку № 5"Г" по вулиці Інтернаціоналістів у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, яка є власністю [PERSON] та [PERSON], шляхом визнання за ним права власності на квартиру № 42 в будинку № 5"Г" по вулиці Інтернаціоналістів у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, загальною площею квартири 52,8 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м; - в рахунок повернення суми позики, стягнення відсотків за користування позикою, індексу інфляції та 3 % річних за договором позики від 03 травня 2012 року, що перевищує заставну вартість переданого в іпотеку майна, стягнути з [PERSON] на його користь 157417,96 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 03 травня 2012 року між відповідачем [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір позики ВРС № 223406, згідно якого відповідач [PERSON] отримав від його сина [PERSON] грошові кошти в розмірі 128760 гривень, що було еквівалентно 16095 доларам США, та зобов'язався повернути їх до 03 травня 2013 року, сплачуючи цю суму частками не рідше одного разу на місяць та в сумі не менше ніж 3480 гривень, що складало еквівалент 188 доларів США. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 656, а також відповідачем [PERSON] було надано власноруч написану розписку в момент одержання коштів. В забезпечення зобовязання за вказаним договором позики, 03 травня 2012 року між його сином [PERSON] та відповідачами було укладено договір іпотеки ВРС № 223407, предметом якого є квартира № 42 в будинку № 5"Г" по вулиці Інтернаціоналістів у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, з узгодженою між сторонами ціною в розмірі 130000 грн. Предмет іпотеки належить відповідачам на праві спільної часткової власності. 24 травня 2013 року помер його син [PERSON]. Він, як батько померлого, є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину та успадкував всі права та обовязки, які належали померлому [PERSON], зокрема й право на стягнення заборгованості, відшкодування збитків, внаслідок невиконання відповідачами договорів позики та іпотеки. До теперішнього часу відповідачем [PERSON] не виконані зобовязання за вищевказаним договором позики, через що, станом на 31 серпня 2015 року, сума неповернутої позики становить 128760 грн. Збитки від інфляції за період з 03 травня 2013 року по 31 серпня 2015 року склали 96096,46 грн., 3 % річних від простроченої суми скали 9006,14 грн. Загальна сума відсотків за користування позикою у період з 20 травня 2012 року по 27 серпня 2015 року складає 53978,68 грн. загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми та відсотків за користування позикою, станом на 31 серпня 2015 року, становить 287417,96 грн. Позивач звертався до відповідачів з письмовою вимогою виконати зобовязання, попередивши про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Жодних дій, спрямованих на вирішення спірних правовідносин відповідачами здійснено не було. Оскільки сума боргу перевищує заставну вартість переданого в іпотеку майна, вважає необхідним звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму боргу, що залишається. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися та про причини неявки суду не повідомили, хоча про місце і час слухання справи були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 03 травня 2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики ВРС № 223406, згідно якого відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 128760 гривень та зобов'язався повернути їх до 03 травня 2013 року, сплачуючи цю суму частками не рідше одного разу на місяць та в сумі не менше ніж 3480 гривень, що складало еквівалент 188 доларів США. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 656, а також відповідачем [PERSON] було надано власноруч написану розписку в момент одержання коштів. В забезпечення зобовязання за вказаним договором позики, 03 травня 2012 року між [PERSON] та відповідачами було укладено договір іпотеки ВРС № 223407, предметом якого є квартира № 42 в будинку № 5"Г" по вулиці Інтернаціоналістів у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, з узгодженою між сторонами ціною в розмірі 130000 грн. Предмет іпотеки належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Ці обставини підтверджуються договором позики від 03 травня 2012 року, договором іпотеки від 03 травня 2012 року, витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 35900739 від 03 травня 2012 року, розпискою [PERSON] від 03 травня 2012 року. 24 травня 2013 року помер [PERSON]. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], прийняв спадщину у встановленому законом порядку і 29 листопада 2013 року та 20 березня 2014 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на майно та грошові кошти померлого. Прийнявши спадщину в частині майна та грошових коштів померлого, позивач прийняв спадщину і в частині прав кредитора у зобовязаннях спадкодавця з відповідачем [PERSON], в результаті спадкування відбулася заміна сторони у зобовязанні. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 586, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2013 року, фотокопією спадкової справи № 21/2013, заведеної 03 вересня 2013 року після смерті [PERSON], який помер 24 травня 2013 року. До теперішнього часу відповідачем [PERSON] не виконані зобовязання за вищевказаним договором позики, через що, станом на 31 серпня 2015 року, сума неповернутої позики становить 128760 грн. Збитки від інфляції за період з 03 травня 2013 року по 31 серпня 2015 року склали 96096,45 грн., виходячи з наступного розрахунку: 128760 грн. * 100,1 % * 100% * 99,9 % * 99,3 % * 100% * 100,4 % * 100,2% * 100,5% * 100,2% * 100,6% * 102,2% * 103,3% * 103,8% * 101% * 100,4% * 100,8% * 102,9% * 102,4% * 101,9% * 103% * 103,1% * 105,3% * 110,8% * 114% * 102,2% * 100,4% * 99% = 224856,45 грн. 128760 грн. = 96096,45 грн. Сума 3 % річних від простроченої суми за період з 03 травня 2013 року по 31 серпня 2015 року, тобто за 851 день, склала 9006,13 грн., виходячи з наступного розрахунку: 128760 грн. * 3% = 3862,80 грн. сума відсотків за рік, 3862,80 грн. / 365 днів = 10,583 грн. - сума відсотків за день, 10,583 грн. * 851 день = 9006,13 грн. Проценти за користування грошовими коштами розраховувалися за наступними ставками НБУ: - за період з 03 травня 2012 року по 09 червня 2013 року 7,5 % річних; - за період з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року 7 % річних; - за період з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року 6,5 % річних; - за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року 9,5 % річних; - за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року 12,5 % річних; - за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року 14 % річних; - за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року 19,5 % річних; - за період з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року 30 % річних; - за період з 28 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року 27 % річних. Виходячи з вказаних ставок, сума процентів становила: - за період з 03 травня 2012 року по 09 червня 2013 року (тобто за 403 дні): 128760 грн. * 7,5% / 365 днів * 403 дні = 10662,39 грн.; - за період з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року (тобто за 64 дні): 128760 грн. * 7% / 365 днів * 64 дні = 1580,40 грн.; - за період з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року (тобто за 245 днів): 128760 грн. * 6,5% / 365 днів * 245 днів = 5617,82 грн.; - за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року (тобто за 93 дні): 128760 грн. * 9,5% / 365 днів * 93 дні = 3116,70 грн.; - за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року (тобто за 119 днів): 128760 грн. * 12,5% / 365 днів * 119 днів = 5247,41 грн.; - за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року (тобто за 85 днів): 128760 грн. * 14% / 365 днів * 85 днів = 4197,93 грн.; - за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року (тобто за 26 днів): 128760 грн. * 19,5% / 365 днів * 26 днів = 1788,53 грн.; - за період з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року (тобто за 177 днів): 128760 грн. * 30% / 365 днів * 177 днів = 18731,93 грн.; - за період з 28 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року (тобто за 4 дні): 128760 грн. * 27% / 365 днів * 4 дні = 380,99 грн. Загальна сума процентів за користування позикою за період з 03 травня 2012 року по 31 серпня 2015 року склала 51324,10 грн. Загальна сума боргу, з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних та процентів за користування позикою склала 285186,68 грн. = 128760 грн. + 96096,45 грн. + 9006,13 грн. + 51324,10 грн. Оціночна вартість предмету іпотеки становить 130000 грн., тож різниця між вартістю предмета іпотеки та загальною сумою боргу становить 285186,68 грн. 130000 грн. = 155186,68 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобовязаннях. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, яке у випадку спадкування відбувається за правилами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 6 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ "Про іпотеку". Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до абз. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. У пункті 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року зазначено: "З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу". Оскільки розрахунки збитків від інфляції, 3 % річних та процентів за користування грошовими коштами, виконані позивачем та судом відрізняються, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] різницю між вартістю предмета іпотеки та основною сумою боргу в розмірі 155186,68 грн.

Outcome: partial