Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 34074) про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 44150,84 грн. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості. Враховуючи вказане, просив визнати таким, не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. зареєстрованим в реєстрі за № 34074, про стягнення з [PERSON] на користь АТ " Перший Український Міжнародний Банк " заборгованості за період з 30.11.2019 року по 20.08.2020 року суми заборгованості, яка становить 43900 грн. 84 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3755 грн. 29 коп.; прострочена заборгованість за комісією - 400 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 10658 грн. 66 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 27948 грн. 65 коп.; строкова заборгованість за процентами - 1138 грн. 24 коп.; за вчинення виконавчого напису - 250 грн., а всього коштів на загальну суму 44150 грн. 84 коп. Позивач та його представник - адвокат Веретельник О.І. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно наданої копії договору №200844146301 від 24.07.2017 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк», банк відкриває поточний рахунок, випускає на ім`я позивача платіжну картку в національній валюті, здійснює кредитування рахунку картки, а клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером №34074 про стягнення з [PERSON] на користь АТ " Перший Український Міжнародний Банк " заборгованості за період з 30.11.2019 року по 20.08.2020 року суми заборгованості, яка становить 43900 грн. 84 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3755 грн. 29 коп.; прострочена заборгованість за комісією - 400 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 10658 грн. 66 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 27948 грн. 65 коп.; строкова заборгованість за процентами - 1138 грн. 24 коп.; за вчинення виконавчого напису - 250 грн., а всього коштів на загальну суму 44150 грн. 84 коп. Стягнення заборгованості за кредитним договором №200844146301 від 24.07.2017 року проводиться за період з 30.11.2019 року по 20.08.2020 року. Так, 27.10.2020 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63429958 про стягнення заборгованості у сумі 44150,84 грн. на користь АТ " Перший Український Міжнародний Банк ". Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»), яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Для вчинення виконавчого напису необхідно здійснити перевірку наявності певних умов, за яких може бути вчинена ця нотаріальна дія. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Необхідно з`ясувати, чи передбачена заборгованість, щодо якої потрібно вчинити виконавчий напис, в Переліку документів. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Згідно розділу 2 про порядок надання та користування кредиту і овердрафту копії кредитного договору №200844146301 від 24.07.2017 року, судом встановлено, що моментом надання банком клієнту кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умовами відсутності на рахунку власних коштів клієнта. Моментом виникнення недозволеного клієнту овердрафту є день виникнення негативного залишку по рахунку, який перевищує розмір ліміту кредитної лінії. Клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування. При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією. Аналізуючи даний розділ кредитного договору не зрозуміло, яким чином було нараховано заборгованість суми кредиту у розмірі 44150,84 грн., та з якого часу було нараховано заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, оскільки виконавчий напис за реєстраційним номером №34074 від 05.10.2020 року не містить жодної інформації окрім того, що стягнення заборгованості проводилось за період з 30.11.2019 року по 20.08.2020 року. Таким чином, з наведеного випливає, що зазначена у виконавчому написі грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Таким чином, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, відповідно до підпункту 2.3. пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису. Тобто, боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за тридцять днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань, однак в матеріалах справи відсутні вимога стягувача до боржника. На підставі чого суд вважає, що у зв`язку з даною обставиною позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказані вище норми закону та не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також безспірності характеру правовідносин. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За викладених обставин, у приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки нотаріусом порушено процедуру його вчинення. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття, зокрема пункт 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, продовжує діяти редакція від 29.11.2001 року постанови Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме п. 1 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами». Враховуючи викладене, одержання виконавчого напису можливе лише на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставне майно. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №200844146301 від 24.07.2017 року, сторонами нотаріально посвідчено не було, а тому виконавчий напис за реєстровим номером №34074 від 05.10.2020 року було вчинено без нотаріального посвідченої угоди, всупереч нормам, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (в редакції від 29.11.2001). Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №200844146301 від 24.07.2017 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не посвідчений нотаріально. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999. Вказані обставини свідчать про наявність спірної заборгованості, яка не була врахована приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, а тому суд вважає, що слід визнати виконавчий напис, який був вчинений 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 908 грн. за пред`явлення позову та витрати на правничу допомогу в розмірі 5600,00 грн. розмір якої підтверджено наданими договором про надання правової допомоги №22 від 05.06.2021 року, ордером, розрахунком сум витрат на правову допомогу [PERSON] згідно договору №22 від 05.06.2021 року, актом прийняття-передачі наданих послуг від 20.07.2021 року, квитанцією №22 від 20.07.2021 року на суму 5600 грн.

Outcome: approved