Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з даним позовом до Новоайдарської селищної ради Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради депутатів трудящих №48 від 25.07.1973 р. [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна (колишня назва - Леніна), 132. Рішенням виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради депутатів трудящих № 54 строк дії рішення №48 продовжено до 15.03.1976 р. 06.08.1973 р. укладено договір про надання [PERSON] та [PERSON] в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, який посвідчено нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори Луганської області, зареєстровано в реєстрі за № 63. 01 серпня 2001 р. помер батько позивача [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими побудовами, який розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна (колишня назва - Леніна), буд. 132. Право власності на вказане домоволодіння не було оформлено. Спадкоємцями за законом першої черги були позивач, як син померлого та [PERSON], як дружина померлого. Позивач своєю заявою від 29.01.2002 р. від прийняття спадщини відмовився на користь своєї матері [PERSON], яка заявою від 29.01.2002 р. прийняла спадщину після померлого [PERSON], на підставі якої Новоайдарською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №19 на імя [PERSON] 13.09.2012 р. [PERSON] померла, не оформивши своїх спадкових прав. Єдиним спадкоємцем померлої першої черги за законом є її син [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] 11.03.2013 р. приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] на підставі заяви [PERSON] 11.03.2013 р., заведено спадкову справу №38/2013 на імя [PERSON] При зверненні до нотаріуса, для оформлення відповідних документів, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. На підставі наведених обставин, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новоайдарської селищної ради [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради депутатів трудящих №48 від 25.07.1973 р. [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна (колишня назва - Леніна), 132 (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради депутатів трудящих № 54 строк дії рішення №48 продовжено до 15.03.1976 р. (а.с.10). 06.08.1973 р. укладено договір про надання [PERSON] та [PERSON] в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, який посвідчено нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори Луганської області, зареєстровано в реєстрі за № 63 (а.с.11). 01 серпня 2001 р. помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18), після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими побудовами, який розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна, буд. 132. Спадкоємцями за законом першої черги були позивач, як син померлого (а.с.8) та [PERSON], як дружина померлого. Позивач своєю заявою від 29.01.2002 р. від прийняття спадщини відмовився на користь своєї матері [PERSON] (а.с.20), яка заявою від 29.01.2002 р. прийняла спадщину після померлого [PERSON] (а.с.21), на підставі якої Новоайдарською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №19 на імя [PERSON] (а.с.19). 13.09.2012 р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). За життя [PERSON] своїх спадкових прав після [PERSON] не оформила. Єдиним спадкоємцем померлої першої черги за законом є її син [PERSON] (а.с.8), який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою №135 від 06.03.2013 р. (а.с.23). 11.03.2013 р. приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], на підставі заяви [PERSON] від 11.03.2013 р., заведено спадкову справу №38/2013 на імя [PERSON] На підставі наведених обставин, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра культури господарства Української РСР від 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів, передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Побудова житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна (Леніна), буд. 132, закінчена в 1975 р., що підтверджується даними технічного паспорту (а.с.13,17). На підставі вищенаведеного, у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Центральна (Леніна), буд. 132, та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок і виникло право власності на вищевказаний житловий будинок у [PERSON] та в подальшому у [PERSON] Розпорядженням голови Новоайдарської селищної ради № 16 від 16.02.2016 року, вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральна. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Позивач наданими суду доказами, довів, що має право на спадщину після померлої [PERSON] та навів причину яка унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, що, на думку суду, є підставою для визнання за позивачем права власності на спадщину в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved