Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

20.10.2014 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на новий судовий розгляд надійшла зазначена вище цивільна справа. З позовної заяви встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № KGXRRX06510202 від 21.02.2007 року, укладеного між банком та [PERSON] , перший надав останньому кредит в сумі 2712 гривень 00 копійок на строк 24 місяці з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 16.12.2013 року має заборгованість перед позивачем в сумі 21265 гривень 28 копійок, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи . Крім того надав письмове пояснення, в якому зазначив, що банком не пропущений строк позовної давності, який згідно п.п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам( Розстрочка)(Стандарт) становить 5 років . Також вказав, що відповідачем 23.04.2012 року було погашено частину заборгованості в розмірі 125 гривень 47 копійок, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу строку позовної давності . Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав повністю. Просив відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності . Також заявив, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) в редакції, долученій до позовної заяви не відповідають умовам надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) в редакції на момент укладення договору . На обгрунтування своїх доводів надав екземпляр зазначених вище умов, які долучалися банком до заяви про видачу судового наказу, що була подана до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 25.02.2008 року та які не містять п.5.5 щодо визначення терміну позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості за кредитним договором тривалістю 5 років . Стверджував, що між банком та відповідачем не досягалося домовленностей щодо збільшення строку позовної давності . Спростовуючи доводи сторони позивача про переривання перебігу строку позовної давності, пояснив, що останній платіж по кредитному договору був проведений позивачем 18.07.2008 року. На обгрунтування своїх доводів надав копію постанови ВДВС Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2008 року . Крім того зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить доказів того, що [PERSON] після 21.07.2008 року здійснював платежі по кредитному договору . Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактчні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Із заяви позичальника № KGXRRX06510202 від 21 лютого 2007 року, встановлено, що між ЗАТ КБ"ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGXRRX06510202 згідно якого перший надав останньому кредит в сумі 2 712 гривень 00 копійок, на строк 24 місяці з 21.02.2007 року по 21.02.2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 65 гривень 09 копійок та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 452 гривні 00 копійок в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати, за який приймається період з " 15" по "20" число кожного місяця позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 192 гривні 96 копійок для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. [PERSON] погодився, що зазначена вище заява разом із запропонованими ПриватБанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Сандарт), тарифами складають кредитно-заставний договір . Згідно п.1.1 Статуту ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " останнє є правонаступником ЗАТ КБ "ПриватБанк ". Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №KGXRRX06510202 від 21.02.2007 року, станом на 16.12.2013 року заборгованість позичальника [PERSON] складається з : заборгованості за кредитом в сумі 0 гривень 00 копійок ; заборгованості за відсотками в сумі 4 978 гривень 47 копійок ; заборгованість по комісії в сумі 130 гривень 18 копійок; заборгованість по пені в сумі 14 667 гривень 81 копійка; штрафи ( фіксована та відсоткова частини) в сумі 1 488 гривень 82 копійок . Загальна сума заборгованості становить 21 265 гривень 28 копійок . В судовому засіданні було встановлено, що пред'явленню ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " вказаного позову 25.02.2008 року передувало його звернення до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором №KGXRRX06510202 від 21.02.2007 року, яка станом 13.02.2008 року становила 4202 гривні 48 копійок ( справа № 2-н-45/2008 ). До матеріалів вказаної вище заяви банком було долучено умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), які не містять п.5.5 щодо визначення терміну позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості за кредитним договором тривалістю 5 років. Зважаючи на ті обставини, що стороною позивача не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач ознайомився умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) в редації, яка долучена до позовної заяви та яка містить п.5.5 щодо визначення терміну позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості за кредитним договором тривалістю 5 років, суд приймає як належний доказ умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) в редації, яка діяла на момент укладення договору та була долучена банком до заяви про видачу судового наказу (далі по тексту Умови ). Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.4.1, 4.2 даних Умов та тарифів. Відповідно до п.4.1 Умов, за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Відповідно до п. 4.7 Умов сторони домовились, що при непогашенні кредиту в строки , установлені у заяві та Умовах заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 даних умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 5.1 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов , банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу , але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача, ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання згідно з умовами договору, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Однак судом звертається увага на наступне : Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте цим Кодексом встановлено строк протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність . Загальна позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки . Спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки ( пені, штрафу), встановлена п.1 ч.2 ст. 258 тривалістю в один рік . Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила . З постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2008 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області Яковенком С.І., встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-45 від 25.02.2008 року було закінчено в зв'язку з тим, що [PERSON] повністю сплатив на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" борг в сумі 4242 гривні 27 копійок ( платіжне доручення № 539 від 18.07.2008 року). Таким чином позивач довідався чи міг довідатися про порушення свого права 21.08.2008 року ( день наступний за днем внесення чергового щомісячного платежу ), або 22.02.2009 року ( день наступний за останнім днем повернення кредиту ) , а тому на момент звернення до суду з даним позовом, що мало місце 27.01.2014 року, позовна давність сплила. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові . Підстави зупинення, переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини її пропущення судом не встановлені . З огляду на вказане, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності . На підставі викладеного, ст.ст.257,261,267,526,1054, ЦК України,

Outcome: dismissed