Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

[PERSON] як представник [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., який зареєстровано за №12641 від 08 грудня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Глобал Кредит» заборгованості за договором фінансового кредиту №001/20036854 від 20.03.2020 року у розмірі 1422,00 грн. та 1100 грн. за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом. Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 08.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12641, відповідно до якого на користь відповідача стягнуто заборгованість за договором фінансового кредиту у розмірі 14220,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 3950,00 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10270,00 грн. за період з 19.04.2020 року по 19.11.2020 року. Також стягнуто суму 1100 грн. за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат». Позивач [PERSON] вважає вказаний вище виконавчий напис таким, що є протиправним, так як, на думку сторони, нотаріус не мав документів, які б вказували на безспірність заборгованості. Крім цього, позивач вказує, що виконавчий напис видано поза межами позовної давності. Враховуючи наведене, позивач вважає, що вказаний вище виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, борг, з приводу якого видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірним. Представник позивача, в судове засідання подав письмову заяву, якою вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача - ТзОВ «Глобал Кредит» у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся судом про час проведення судового засідання відповідно до закону. Позивачем було заявлене клопотання про забезпечення заявленого ним позову шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом, що є предметом позову, яке судом задоволене. Врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса, виданого в зв`язку із наявністю боргу за кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат». Між [PERSON] та ТзОВ «Глобал Кредит» 20 березня 2020 року був укладений договір фінансового кредиту №001/20/036854 . Відповідно до даного договору позивачу надано кредит у розмірі 3950 грн. Строк дії договору відповідно до п.2.1 становить 30 діб: з 20.03.2020 року по 19.04.2020 року. Із наданої позивачем копії виконавчого напису від 08 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрованого за №12641, встановлено, що з [PERSON] стягнуто заборгованість за договором фінансового кредиту №001/20/036854 від 20.03. 2020 року на користь ТзОВ «Глобал Кредит», в загальній сумі 15320 грн. 00 коп. Вказаний напис звернуто до виконання, що доводиться копією постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. від 11 грудня 2020 року, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №12641 від 08.12.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ « Глобал Кредит» в розмірі 15320,00 грн., а також постановою від 11.12.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди в розмірі 1532,00 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч.1 ст.88 вказаного Закону - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивач обґрунтовує свої вимоги тими обставинами, що сума боргу, яка вказана відповідачем не є безспірною, що є необхідним для здійснення виконавчого напису. Відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам факт наявності виконавчого напису не може бути належним доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Судом встановлено, що до суми заборгованості, яка мала стягуватись за виконавчим написом, включені суми процентів, що були нараховані, як це вказано в тексті виконавчого напису, за період з 19.04.2020 року по 19.11.2020 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту. При цьому, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Тому нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань. Таким чином, вчиняючи 08 грудня 2020 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що до загального розміру заборгованості були включені суми, які не могли бути нараховані після закінчення строку кредитування . У тексті оскаржуваного виконавчого напису зазначено, що зазначена вище сума, що стягнута з [PERSON] є безспірною, а тому її стягнення провадиться з урахуванням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу Заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Суду не представлено оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку. Не надано розрахунку заборгованості та строків її погашення. У матеріалах справи наявна копія договору представленого позивачем, який не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц та у справі №158/2157/17 від 15.04.2020 року. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що діями відповідача, який звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, було порушено право позивача, якою заперечувалась сума боргу, останній обрав належний спосіб захисту порушених прав, через що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Позивач просив стягнути судові витрати понесені ними у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з квитанції №87243 від 29.12.2020 року долученої позивачем до матеріалів справи позивач сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн. Позивачем до матеріалів справи долучений договір №18/12-1 від 18 грудня 2020 року про надання йому професійної правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг виконаних робіт та квитанції відповідно до яких адвокатом позивачу було надано правничу допомогу на загальну суму 10000 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, які підтверджені документально. На підставі наведеного, ст.ст.3, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved