Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

18.09.2014 року позивач ПАТ «УкрСоцбанк» звернувся до суду із позовом, який 10.02.2015 року уточнив та просить в рахунок часткового погашення заборгованості за договором кредиту № 2008/25-100-47 від 17.03.2008 року у розмірі 2\~581\~382,13 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «УкрСоцбанк»; виселити без надання іншого житлового приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі; стягнути судовий збір. Ухвалою від 04.11.2015 року залишено без розгляду позовні вимоги ПАТ «УкрСоцбанк» про виселення без надання іншого житла. При цьому позивач посилається на те, що 17.03.2008 року між ПАТ «УкрСоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2008/25-100-47, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 134\~000 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язання між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 867. [PERSON] 23.03.2010 року було відчужено [PERSON] предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], а 28.04.2010 року [PERSON] відчужив вказану квартиру [PERSON] У зв'язку із тим, що позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином, позивач зсушений був звернутися до суду із позовом. 04.11.2015 року третя особа [PERSON] надав до суду позов третьої особи, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 867 від 17.03.2008 року, укладений між [PERSON] та ООФ АКБ «УкрСоцбанк». При цьому [PERSON] посилається на те, що Банк звернувся до суду із вимогами передчасно, так як позивачем не було надіслано передбаченої законом вимоги та спливу гарантованих 60 днів. Також зазначає, що постановою Верховного Суду України від 17.04.2013 року по справі № 6-8цс13 встановлено недійсність договорів іпотеки майнових прав. До судового засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять письмові заперечення ПАТ «УкрСоцбанк» на позов третьої особи [PERSON] Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСоцбанк», підтримав позовні вимог третьої особи [PERSON], також надав письмові пояснення на заперечення ПАТ «УкрСоцбанк» щодо позову третьої особи, та надав письмові пояснення, які просив розцінювати як заяву про застосування строку позовної давності. При цьому представник пояснив, що правовою позицією Верховного Суду України, викладеною зокрема у постанові від 17.04.2013 року по справі № 6-8цс13, встановлено недійсність договорів іпотеки майнових прав. Зазначив, що надані заперечення позивача на позов третьої особи не заслуговують на увагу, так як іпотека є окремим різновидом застави, який застосовується виключно до нерухомості, і надані представником ПАТ «УкрСоцбанк» постанови Верховного Суду України не мають жодного відношення до правовідносин, що виникли між сторонами по даній цивільній справі. Представник також вказав, що з розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що виконання договору припинено з 17.11.2008 року, тобто понад 7 років, у зв'язку із чим просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову Банку. Окрім того, представник вказав, що позивачем не надано доказів щодо ціни нерухомості, та викладено вимогу, що суперечить правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-449цс15 від 10.06.2015 року. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представника третьої особи [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.03.2008 року між АКБС «УкрСоцбанк» /правонаступником якого є ПАТ «УкрСоцбанк»/ та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008/25-100-47, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 134\~000 дол. США, з кінцевим терміном повернення кредиту до 16.03.2028 року /а.с. 6-11/. З метою забезпечення виконання зобов'язання 17.03.2008 між АКБС «УкрСоцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 867. Окрім того, 17.03.2008 року між АКБС «УкрСоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави цінних паперів № 2008/25-103-5 /а.с. 15-17/. Як вбачається із матеріалів справи, Банк належним чином виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів [PERSON] Однак, [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається із розрахунку заборгованості, відповідно до якого станом на 01.08.2014 року заборгованість [PERSON] за договором становить 198\~926,72 дол. США., що еквівалентно 2\~581\~392,13 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 122\~756,58 дол. США., що еквівалентно 1\~592\~962,79 грн.; сума заборгованості за відсотками 75\~709,18 дол. США., що еквівалентно 982\~447,64 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 50,88 дол. США., що еквівалентно 660,31 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 410,08 дол. США., що еквівалентно 5\~321,40 грн. /а.с. 18-19, 86 зворот-87/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, 17.03.2008 між АКБС «УкрСоцбанк» /правонаступником якого є ПАТ «УкрСоцбанк»/ та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 867, відповідно до умов якого, іпотекодавець передає іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру під № 69, загальною проектною площею 66,74 кв.м., розташовану в житловому будинку, що будується за адресою: м. Одеса, мкр. «Д» Південний, вул. Ак. Вільямса, 81 /а.с. 12-14/. Згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту від 30.09.2008 року, повна адреса розташування обєкта: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/8, відповідає назві обєкта згідно з проектом: 10-ти поверховий 3-х секційний житловий будинок № 81 мкр. «Д» Південний у м. Одесі /а.с. 117/. Судом встановлено, що 19.02.2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру № 69, яким посвідчено, що обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/8, в цілому, дійсно належить [PERSON], на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі договору № 90/81 про інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу цільових облігацій від 03.03.2008 року, акту прийому-передачі квартири № 69 від 03.02.2009 року /а.с. 61/. 23.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с. 63/. Вказана обставина також підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» від 26.03.2010 року /а.с. 64/ та технічним паспортом на спірну квартиру на ім'я [PERSON] /а.с. 65-66/. 28.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір дарування № 69 будинку № 59/8 по вул. Ак. Вільямса у м. Одесі, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с. 67/. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.01.2015 року /а.с. 74/. Таким чином, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 28.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Статтею 5 Закону України від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» (у редакції з 12.05.2006 р. по 14.01.2009 р. тобто у період укладення договору іпотеки від 17.03.2008 року) указаний вичерпний перелік обєктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором. Предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також міг бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі були відсутні. Закон України від 19 червня 2003 року № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (редакція з 14.01.2006 р. по 23.07.2010 р.) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном. Отже, предметом правового регулювання зазначеного Закону є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 17.03.2008 року між банком та фізичною особою. Майнові права на обєкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку». Таким чином, при укладенні договору іпотеки були порушені положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції станом на 17.03.2008 р.), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки. Відповідна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 17.04.2013 року по справі № 6-8цс13. При цьому, суд погоджується із поясненнями представника третьої особи [PERSON] [PERSON], що доводи заперечень представника ПАТ "УкрСоцбанк", викладені у письмових запереченнях на позов третьої особи, не заслуговують на уваги, так як не відносяться до правовідносин, що виникли між сторонами по даній справі, у зв'язку з чим, суд до вказаних заперечень ПАТ "УкрСоцбанк" відноситься критично. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору № 867, укладеного 17.03.2008 року, підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги ПАТ "УкрСоцбанк" полягають у зверненні стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № 867, укладеного 17.03.2008 року, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ "УкрСоцбанк" в обраному позивачем способі захисту порушених прав, не підлягає задоволенню. Крім того, суд погоджується із доводами представника третьої особи [PERSON] [PERSON] відносно того, що згідно положень абз. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що ПАТ "УкрСоцбанк" не надано доказів на підтвердження надіслання боржнику передбаченої законом вимоги та спливу гарантованих законом 60 днів, суд приходить до висновку, що вимоги Банку, крім усього, мають розцінюватись як передчасні та необґрунтовані. Суд також враховує, що ПАТ "УкрСоцбанк" у позові викладено вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру та встановлення ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах по справі № 6-449цс15 від 10.06.2015 року та від 27.05.1015 року, оскільки виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» вставлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошову вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи, що позивачем ПАТ "УкрСоцбанк" не надано доказів стосовно ціни нерухомості, а у позовні наведено вимогу «встановлення ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом», що суперечить правовій позиції Верховного Суду України, суд вважає що вимоги позивача і в цій частині незаконними. Окрім викладеного, судом проаналізовано заяву представника третьої особи [PERSON] [PERSON] про застосування строку позовної давності до вимог ПАТ "УкрСоцбанк", у зв'язку з чим суд приходить до наступного. Пунктом 4.5 Кредитного договору № 2008/25-100-47 від 17.03.2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених в п. 3.3.7 та п. 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції /а.с. 6-11/. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2008/25-100-47 від 17.03.2008 року, наданого ПАТ "УкрСоцбанк" до позову, вбачається, що останнє внесення коштів позичальником на погашення заборгованості відбулося 17.11.2008 року /а.с. 18-19/. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки ПАТ "УкрСоцбанк" предявило позов лише 18.09.2014 року, суд приходить до висновку про сплив позовної давності, що також є підставою для відмови у задоволенні позову Банку. У ході розгляду справи ухвалою суду від 26.01.2015 року накладено арешт на квартиру № 69, загальною площею 67,4 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 59/8, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування р№ 949 від 28.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин, суд вважає, що заходи забезпечення позову, застосовані судом, підлягають скасуванню.

Outcome: approved