Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Лосинівської селищної ради Ніжинського району, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року чоловіка, [PERSON], та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого по [ADDRESS], як за колишнім членом колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Лосинівської сільської ради 22.08.1960 року, яке було втрачено і відновити яке вже неможливо, будинок [ADDRESS], мав статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1999 року в ньому проживали і були прописані вона та [PERSON] - голова колгоспного двору. Після 15.04.1991 року вони були стали фактичними співвласниками будинку, маючи право на 1/2 його частину кожен. Після смерті [PERSON] [INFO] року, відкрилась спадщина на 1/2 частину зазначеного будинку. Вона вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначену частку будинку. Крім того, із введенням в дію Закону України "Про власність" колгоспні двори було ліквідовано, але вона в установленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на її частку будинку та не зареєструвала право власності на майно. Згідно п. 6 "а" Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст. 121,123 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Оскільки на даний час сільські ради не мають змоги надати дозвіл на виготовлення свідоцтва про право власності на будинок, а державний реєстратор також не може зареєструвати за нею право власності на 1/2 частку будинку, тому вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Позивачка, її представник та представник відповідача за викликом в судове засідання не з"явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачки адвоката [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, оскільки він не може з"явитись в судове засідання, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З Лосинівської селищної ради Ніжинського району до суду надійшло письмове клопотання, в якому селищна рада визнає позовні вимоги позивачки і просить їх задовольнити, а також просить розглянути справу у відсутність її представника. З урахуванням того, що в судове засідання не з"явились всі особи, які беруть участь у справі, то відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved