Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду, зацікавлена особа: Яготинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про встановлення факту смерті, в котрій зазначено, що вона є дочкою [PERSON], громадянки України, яка померла [INFO] в м. Донецьку після ішемічного інсульту, що стався на фоні церебрального атеросклерозу з артеріальною гіпертензією. 22 лютого 2017 року вона звернулася до РВД РАЦС м. Яготина для проведення державної реєстрації смерті, однак їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть [NUMBER] від 31.01.2017 року, видане Петровським відділом ЗАГС м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, не є підставою для державної реєстрації. У зв'язку з тим, що встановлення факту необхідне для проведення державної реєстрації смерті її матері, просила встановити факт смерті [PERSON], громадянки України, уродженки м. Донецьк, [INFO], у м. Донецьк [INFO]. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву. Представник зацікавленої особи проти заяви не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортними даними заявниці та померлої (а.с.3-7). Згідно довідки від 15.12.2015 року № 1451008716 [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла в м. Донецьку. На підтвердження даного факту заявниця надала лікарське свідоцтво про смерть № 17 Центральної міської лікарні № 14 м. Донецька та свідоцтво про смерть серії ДНР 055902, виданого Петровським відділом РАЦС м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с.9, 10), а також дала показання, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок. 22.02.2017 року [PERSON] звернулась до РВД РАЦС м. Яготина для проведення державної реєстрації смерті, однак їй надано письмову відмову, з якої вбачається, що при аналізі документів, наданих заявником, встановлено відсутність документів встановленої форми та відповідно підстав для державної реєстрації смерті (а.с.11). Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України № 252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року м. Донецьк віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України справа про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявницею надана така відмова (а.с.11). Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності, суд вважає, що заява грунтується на законі та підлягає до задоволення.

Outcome: approved