Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

07.06.2018р. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 281 укладеним 16.04.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", та [PERSON] станом на 23.04.2018р., в сумі 217 255 грн. 64 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 55 500 грн. 00 коп., заборгованості за процентами - 25 454 грн. 12 коп., заборгованості за комісією - 1 100 грн. 25 коп., пені - 135 201 грн. 27 коп., а також інфляційних витрат - 85 500 грн. 92 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - 12 714 грн. 87 коп., штраф - 8 205 грн. 44 коп., що разом складає 323 676 грн. 87 коп., а також відшкодування витрат, понесених у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна) в розмірі 2 500 грн. 00 коп., звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 16.04.2008р. укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лавріненком М.І., зареєстрованого в реєстрі за № 856, а саме: одноповерховий житловий будинок, загальною площею 77,2 м2, житловою площею 32,9 м2, зазначений на плані під літерою "А-ж", та належні до нього відповідні надвірні будівлі та споруди, а саме: літня кухня - під літерою "Б", гараж - під літерою "В", сарай - під літерою "Г", погріб - під літерою "Д", огорожа - "1-2", криниця - "3", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , право власності на які підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Гуляницькою сільською радою народних депутатів Врадіївського району Миколаївської області 18 червня 1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 20 від 12 червня 1990 року та зареєстроване в Первомайському міжміському БТІ 18 червня 1990 року за реєстровим номером 12 в книзі 1, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 20 березня 2008 року; - визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі не нижчою 166 800 грн. 00 коп., але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов обґрунтований тим, що між Відкритим акціонерним товариством "Держаний ощадний банк України", назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та [PERSON] (далі - третя особа) 16.04.2008р. у письмовій формі уклали кредитний договір № 281 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався та надав відповідачу кредит у розмірі 60 000 грн. на строк до 14.04.2018р. на споживчі цілі під 18,5 % річних строком на 10 років, а третя особа зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем 16.04.2008р. укладено іпотечний договір за реєстровим № 856 (далі - іпотечний договір), за яким відповідач передав позивачу в іпотеку належний йому на праві приватної власності одноповерховий житловий будинок, загальною площею 77,2 м2, житловою площею 32,9 м2, зазначений на плані під літерою "А-ж", та належні до нього відповідні надвірні будівлі та споруди, а саме: літня кухня - під літерою "Б", гараж - під літерою "В", сарай - під літерою "Г", погріб - під літерою "Д", огорожа - "1-2", криниця - "3", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , право власності на які підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Гуляницькою сільською радою народних депутатів Врадіївського району Миколаївської області 18 червня 1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 20 від 12 червня 1990 року та зареєстроване в Первомайському міжміському БТІ 18 червня 1990 року за реєстровим номером 12 в книзі 1, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно - 20 березня 2008 року. Позивач зазначає, що станом на 23.04.2018р. у третьої особи перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 217 255 грн. 64 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 55 500 грн. 00 коп., заборгованості за процентами - 25 454 грн. 12 коп., заборгованості за комісією - 1 100 грн. 25 коп., пені - 135 201 грн. 27 коп. Позивачем третій особі також нараховано інфляційні витрати в сумі 85 500 грн. 92 коп. та 3% річних в сумі 12 714 грн. 87 коп. Крім того позивач зазначає, що відповідачу на підставі п. 7.2. іпотечного договору нараховано штраф в сумі - 8 205 грн. 44 коп. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в межах вказаних сум. Посилаючись на приписи п. 4.3. іпотечного договору позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь 2 500 грн. 00 коп. витрати понесені у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018р. головуючим суддею визначено суддю Сокола Ф.Г. Ухвалою від 11.10.2018р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 20.11.2018р. закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. На підставі розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області Парсенюк Л.В. № 36 від 20.02.2019р., у зв`язку з неможливістю суддею Соколом Ф.Г. продовжувати розгляд справи через закінчення в останнього 19.01.2019р. п`ятирічного терміну повноважень судді на який його було призначено, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2019р. головуючим суддею визначено суддю Фасія В.В. Указом Президента України № 899/2019 від 12.12.2019р. суддю Сокола Ф.Г. призначено на посаду судді Врадіївського районного суду Миколаївської області. На підставі розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області Парсенюк Л.В. № 65 від 20.12.2019р. відповідно до рішення зборів суддів № 7 від 19.12.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2019р. головуючим суддею визначено суддю Сокола Ф.Г. 23.12.2019р. суддею Соколом Ф.Г. постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження справи та призначення судового розгляду по суті. Представник позивача в судові засідання призначені на 19.06.2020р. та 13.08.2020р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, водночас останній 13.02.2020р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 24.03.2020р., 09.04.2020р., 03.06.2020р., 19.06.2020р. та 13.08.2020р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Українипро виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи, призначеного на 13.08.2020р. Третя особа - [PERSON] в жодне в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Українипро виклик відповідача до суду. Третя особа про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду письмові пояснення по суті позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи, призначеного на 13.08.2020р. 13.08.2020р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи 16.04.2008р. позивач та третя особа у простій письмовій формі уклали кредитний договір № 281 з додатки до договору, графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід`ємними частинами договору, які сторони підписали. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору позивач зобов`язався та надав третій особі кредит у розмірі 60 000 грн. на строк до 14.04.2018р. на споживчі цілі під 18,5 % річних, а третя особа зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. Згідно п. 1.5. кредитного договору третя особа зобов`язалася щомісячно до 16 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 500 грн. 00 коп. та сплачувати проценти, нараховані позивачем на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси позивача або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 16 квітня 2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих позивачем відсотків здійснити не пізніше 15 квітня 2018 року. Пунктом 1.14. кредитного договору визначено, що за надання банківських послуг третя особа сплачує позивачу комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% від залишку фактичної заборгованості. Сплата здійснюється щомісячно. У відповідності до п. 3.4. кредитного договору позивач має право вимагати від третьої особи дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній позивачем частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку не виконання або неналежного виконання третьою особою будь-яких зобов`язань за договором або не виконання чи неналежного виконання відповідачем та/або майновими поручителями будь-яких зобов`язань за іпотечним договором. Право позивача визначене в п. 3.4. кредитного договору кореспондується з обов`язками третьої особи визначеними в п.п. 4.3.1. - 4.3.3. кредитного договору, згідно яких третя особа зобов`язана належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, в строки, обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору на першу вимогу позивача в порядку, передбаченому договором, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом третя особа зобов`язується сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Третя особа суму кредиту у розмірі 60 000 грн. 00 коп. отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки від 16.04.2008р. та випискою по рахунку третьої особи за період з 16.04.2008р. по 23.04.2018р., однак, у встановлені кредитним договором строки, неналежним чином здійснювала оплату щомісячних платежів по кредиту, нарахованих відсоткам та комісійної винагороди, у зв`язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором. Вищевказані обставини також підтверджується рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08.09.2011р. по справі № 2-322/2011, яким з третьої особи на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 281 від 16.04.2008р. в загальній сумі 75 458 грн. 17 коп. Вказане судове рішення набрало законної сили 19.09.2011р. Так, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 23.04.2018р. у третьої особи перед позивачем наявна заборгованість в сумі 217 255 грн. 64 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом - 55 500 грн. 00 коп., заборгованості за процентами - 25 454 грн. 12 коп., заборгованості за комісією - 1 100 грн. 25 коп., пені - 135 201 грн. 27 коп. Позивачем в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України, також нараховані інфляційні витрати в сумі 85 500 грн. 92 коп. та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом в сумі 12 714 грн. 87 коп. Крім того позивачем відповідачу на підставі п. 7.2. іпотечного договору нараховано штраф в сумі - 8 205 грн. 44 коп. На підтвердження обґрунтованості розрахунків позовних вимог позивачем надано до суду виписку по рахунку третьої особи за період з 16.04.2008р. по 23.04.2018р. Вказані розрахунки відповідачем та третьою особою належними та допустимими доказами не спростовано. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 16.04.2008р. було укладено іпотечний договір, за яким відповідач передав позивачу в іпотеку належний йому на праві приватної власності одноповерховий житловий будинок, загальною площею 77,2 м2, житловою площею 32,9 м2, зазначений на плані під літерою "А-ж", та належні до нього відповідні надвірні будівлі та споруди, а саме: літня кухня - під літерою "Б", гараж - під літерою "В", сарай - під літерою "Г", погріб - під літерою "Д", огорожа - "1-2", криниця - "3", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з визначенням вартості предмету іпотеки 119 998 грн.00 коп. (п.п. 1.2., 1.3. та 1.4. іпотечного договору). Вказаний іпотечний договір 16.04.2008р. зареєстрований в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується витягами з вказаних реєстрів № 18158190 та № 18158473 від 16.04.2008р. Згідно п. 1.3. іпотечного договору право власності відповідача на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Гуляницькою сільською радою народних депутатів Врадіївського району Миколаївської області 18.06.1990р., зареєстроване в Первомайському МБТІ Миколаївської області 18.06.1990р. за реєстровим номером 12. Іпотекодавець зобов`язаний відшкодувати в повному обсязі збитки, які виникли у банка в зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором (п. 3.3.4. договору іпотеки). У відповідності до п. 3.3.9. іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний на момент укладення цього договору, за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки вказаної в п. 1.3. цього договору. Згідно п. 7.2 іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання взятих зобов`язань, іпотекодавець сплачує на користь банку штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов`язання. Однак, станом на час звернення до суду з позовом та розгляду спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту виконання відповідачем обов`язку щодо страхування предмету іпотеки. Як вбачається з розрахунку, який не спростований відповідачем та третьою особою належними та допустимими доказами, штраф за іпотечним договором становить 8 205 грн. 44 коп. Пунктом 6.1. іпотечного договору визначено, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов`язків, передбачених чим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором, при чому ст. 625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Правові наслідки порушення зобов`язання у виді сплати неустойки передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. В ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) передбачено, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду (ч. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною 3 ст. 33 Закону встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України у справі № 6-1239цс16 від 08.06.2016р. за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх судів України, зазначено, що виходячи зі змісту поняття ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Вартість предмету іпотеки при укладенні договору іпотеки визначена шляхом проведення незалежної оцінки майна і згідно висновку з незалежної оцінки майна від 13.04.2018р. становить 166 800 грн. 00 коп. Згідно ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оцінив співмірність суми заборгованості за кредитним договором, що складає 217 255 грн. 64 коп., а також суму нарахованих інфляційних витрат - 85 500 грн. 92 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 12 714 грн. 87 коп. та штрафу - 8 205 грн. 44 коп., що разом складає 323 676 грн. 87 коп. з вартістю іпотечного майна, яка станом на 13.04.2018р. становить 166 800 грн. 00 коп., суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна) у розмірі 2 500 грн. 00 коп., слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивачем, з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, 13.04.2018р. проведено незалежну оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними висновками. За проведення оцінки предмету іпотеки позивачем сплачено 2 500 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним договором № 11859776 від 12.04.2018р. та договором № 2232-МК від 04.04.2018р. на виконання робіт з незалежної оцінки майна. Частиною 3 ст. 7 Закону визначено, що якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до п.п. "д" п. 4.3. іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно. Витрати понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтвердженні витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце. Таким чином, з огляду на приписи ч. 3 ст. 7 Закону та п.п. "д" п. 4.3. іпотечного договору слідує, що позивач має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, в тому числі витрати понесені у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки (виконання робіт з незалежної оцінки майна). В сукупності вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 892 грн. 65 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved