Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2007 року у розмірі 15894 грн. 51 коп. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати рішення від 14.08.2014 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини , що мають значення для справи є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом помилково застосовано ч.4 ст.267 ЦК України, однак оскільки відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості, позовна давність за договором є такою, що перервалася. Також, апелянт вважає, що договір продовжує свою дію, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він заявив про свій намір його розірвати. В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 14.09.2014 р. поштового відправлення (а.с.120). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустило визначений положеннями цивільного законодавства трирічний строк позовної давності. Апеляційний судз даним висновком не погоджується. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.12.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.18-31). Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Правил надання банківських послуг. Позивачем на підтвердження заборгованості відповідача за договором № б/н від 10.12.2007 року наданий розрахунок, відповідно до якого загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком станом на 14.05.2014 склала 15894,51 грн (а.с.10). 01.12.2008 року Талалаївським районним судом було видано судовий наказ відповідно до якого з відповідача було стягнуто 3511 грн. 51 коп. заборгованості по кредитному договору б/н від 10.12.2007 року. У зв'язку з поверненням ТОВ АФ Обрій ЛТД 19.12.2011 року виконавчого документа про повне утримання та перерахуванням боргу, постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Талалаївського РУЮ від 30.01.2012 року виконавче провадження закінчено (а.с.73). Зробивши висновок про пропуск строку позовної давності, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що до подачі банком позову в період з 26.05.2014 по 22.09.2014 з поточного рахунку відповідача було здійснено договірне списання коштів, відповідно до п.4.6 Умов та Правил надання банківських послуг, в сумі 4901,76 грн. Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності є помилковим, оскільки він суперечить ч.1 ст.264 ЦК України. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як зазначалося вище, судовим наказом Талалаївського районного суду від 01.12.2008 року з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором станом на 21.10.2008 року, яка складалася з заборгованості по кредиту в сумі 2742 грн. 78 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 768 грн. 73 коп. Судовий наказ виконувався до 14.02.2011 року. За цей час з відповідача слід стягнути відсотки за користування кредитом, суму винагороди та штрафи, виходячи з наступного розрахунку: На виконання даного наказу 15.06.2009 року було перераховано 600, 00 грн. Станом на вказану дату (15.06.2009 року) заборгованість за нарахованими процентами складала 1895 грн. 57 коп. Після погашення розмір заборгованості за відсотками на 15.06.2009 року склав 1895,57 - 600,00 = 1295,57 грн. Наступне погашення на виконання судового наказу було здійснено 01.12.2009 року в сумі 1182 грн. 46 коп., з яких 168 грн. 73 коп. зараховано на погашення процентів і 1013 грн. 73 коп. на погашення основної суми («тіла») кредиту. За період з 15.06.2009 року по 01.12.2009 року кількість днів прострочки склала - 169 днів. За вказаний період нараховано відсотки за користування кредитом в сумі: 2742,78 х 180% / 360 х 169 = 2317,65 грн. - 168,73 грн. = 2148,92 грн. Після часткового погашення боргу сума заборгованості за кредитом станом на 01.12.2009 року склала 2742,78 - 1013,73 = 1729,05 грн. Наступне погашення на виконання судового наказу було здійснено 14.02.2011 року в сумі 1729 грн. 80 коп., яка була зарахована на повне погашення боргу за основною сумою («тілом») кредиту. За період з 01.12.2009 року по 14.02.2011 року кількість днів прострочки склала - 411 днів. За вказаний період нараховано відсотки за користування кредитом в сумі: 1729,05 х 180% / 360 х 411 = 3553,20 грн. Таким чином, станом на 14.02.2011 року всього до стягнення нараховано відсотків: 1295,57 + 2148,92 + 3553,20 = 6997,69 грн., а також заборгованість з винагороди в сумі 1575,00 грн. Разом заборгованість за відсотками та винагородою станом на 14.02.2011 року склала 6997,69 + 1575,00 = 8572,69 грн. Розмір нарахованих штрафів при зверненні до суду з позовною заявою складає 500,00 грн. (фіксована частина) та 428,63 грн. (5%). Загальна сума заборгованості за кредитним договором, станом на 14.05.2014 року яка підлягає стягненню з відповідача складає 9501,32 грн (8572,69 + 500,00 + 428,63 = 9501,32 грн). З врахуванням того, що в період з 26.05.2014 по 22.09.2014 з поточного рахунку відповідача у відповідності до п.4.6. Умов та правил надання банківських послуг банком здійснено договірне списання коштів по погашенню існуючої заборгованості в загальній сумі 4901,76 грн, з суми боргу 9501,32 грн слід відрахувати зазначену суму (4901,76 грн). Кінцева сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 4 599, 56 грн. ( 9 501,32 - 4 901,76 = 4 599, 56 ). Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені на 29%, розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню складає 70,70 грн за розгляд справи в суді першої інстнції та 35,32 грн. за розгляд справи в апеляційній інстнції, а всього 106,02 грн.

Outcome: partial