Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

28.09.2016 [PERSON], звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Криворізької філії ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна, в якому просила суд скасувати договір застави рухомого майна PCL -311/176/2008 від 10.09.2008 укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], на автомобіль KIA CEED, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, колір - чорний, номер кузова - [NUMBER], легковий - седан -В; скасувати в державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис від 28.03.2014 за №14270219 заставу рухомого майна - заборону відчуження легкового автомобіля KIA CEED, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, колір - чорний, номер кузова - [NUMBER], легковий - седан -В. В обґрунтування позову вказує, що її чоловік [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», 10.09.2008 уклали кредитний договір № СL-311/176/2008, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 23043,25 доларів США під 11,99 % річних з кінцевим терміном повернення 10.09.2015. В забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань, 10.09.2008 між ЗАТ "ОТП Банк" та позивачем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-311/176/2008. Кредит був отриманий для придбання автомобіля, грошові кошти були переказані банком до автосалону. З метою забезпечення кредитного договору 10.09.2008 між [PERSON] та банком укладений договір застави рухомого майна PCL -311/176/2008, автомобіля KIA CEED, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова - [NUMBER]. Відомості, щодо обмежень заставного майна були банком внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. 18.08.2009 позивач [PERSON] звернулася до АТ "ОТП Банк" із заявою, в якій повідомила кредитора про смерть [PERSON], та просила вирішити питання про реструктуризацію кредиту, продовжити термін кредиту з урахуванням її доходів, змінити валюту кредиту на гривню за курсом НБУ, зупинити нарахування за відсотками. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позивачем отримано заяву [PERSON] 20.08.2009 за № 230. Відповідь не отримала, тому повторно 17.09.2009 заявою до банку також повідомила про смерть чоловіка та просила залоговим майном - автомобілем, закрити кредит. Лише 11.03.2010 банк направив листа нотаріусу щодо вимог кредитора. За договором купівлі - продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008 укладеного між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ"ОТП Банк" та [PERSON] Відповідно до умов Факторингу від 25.06.2011 ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON]. В серні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке викупило кредитний портфель звернулося до суду з позовом до чоловіка позивача [PERSON], як боржника та до неї як поручителя, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2014 відмовлено в позові в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015, рішення першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнуто з [PERSON], як представника неповнолітнього спадкоємця, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в межах вартості спадкового майна заборгованість за кредитним договором станом на [INFO] в розмірі 295760 грн. 69 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 скасовано, справа передана до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016, рішення суду першої інстанції залишене без змін, було змінені підстави відмови в задоволенні позову. Таким чином, 21.01.2016 вступило в силу рішення суду, яким фактично відмовлено у стягненні грошових коштів за кредитним договором з неї як поручителя за кредитним договором, з неї як представника неповнолітнього спадкоємця. Відповідно до чинного законодавства більше не має осіб до яких можливо пред'явити вимоги щодо стягнення заборгованості. А тому на теперішній час є стягувач, однак відсутня друга сторона - боржник. Після того як рішення судів вступили в законну силу, та судами відмовлено в стягненні заборгованості спадкодавця зі спадкоємця та з неї як з поручителя, вона звернулася до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво на спадщину. Однак нотаріус надав їй витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого вбачається, що автомобіль KIA CEED, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова - [NUMBER] знаходиться в заставі з 10.0.82008, заставоутримувачем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», обтяження зареєстроване в реєстрі 28.03.2014 за №14270219, обмеження обтяження - заборона відчуження. Тому нотаріус не видав свідоцтво на спадщину і вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON], до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтриманням позову в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову заперечував з підстав вказаних в письмових запереченнях (а.с. 90-92). Згідно яких, позовні вимоги не визнав, вказує що 10.09.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] укладено Кредитний договір №СL-311/176/2008. Відповідно до п.п.2, 3 Частини №1, п.1.5 та п. 1.4 Частини №2 з відповідними підпунктами Кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 23043,25 доларів США на купівлю автомобіля та зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом. Банком повністю виконані взяті на себе за кредитним договором зобов'язання. На виконання умов кредитного договору 10.09.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008, відповідно до умов якого в заставу був переданий автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску. 12.11.2011 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином і відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договорами № СL-311/176/2008 від 10.09.2008. Крім того, 12.11.2010 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ ОТП Факторинг України» перейшли всі права, щодо вимоги за Договором застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008 від 10.09.2008. [INFO] помер [PERSON], про що кредитора було повідомлено 17.09.2009. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до вимог чинного законодавства 3.02.2010 кредитор заявив вимогу до спадкоємців [PERSON], шляхом подачі заяви до Четвертої державної нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Проте, до цього часу спадкоємці не задовольнили вимог кредитора. У 2014 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016, яким було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що причиною відмови у позовних вимогах є та обставина, що під час судового процесу, позивачу необхідно було звертатися з позовними вимогами до спадкоємців, а не до померлого [PERSON] та поручителя [PERSON] Частиною 2 ст. 523 ЦК України передбачено, що застава, встановлена первісним боржником зберігається після зміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В зв'язку з чим, просить відмовити у задоволені позовної заяви [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Криворізької філії АТ «ОТП Банк», АТ «ОТП Банк» про скасування арешту майна у повному обсязі. Крім того, 15.12.2016 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль KIA CEED, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова - [NUMBER]. В обґрунтування вказує, що 10.08.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № СL- 311/176/2008. Відповідно до п.п.2, 3 Частини №1, п.1.5 та п. 1.4 Частини №2 з відповідними підпунктами Кредитного договору, [PERSON] отримав Кредит у сумі 23043,25 доларів США на купівлю автомобіля та зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом. Банком повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання. На виконання умов Кредитного договору 10.09.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008, відповідно до умов якого в заставу був переданий автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску. 12.11.2011 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином і відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договорами № СL-311/176/2008 від 10.09.2008. Крім того, 12.11.2010 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшли всі права, щодо вимоги за Договором застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008 від 10.09.2008. [INFO] помер [PERSON], про що кредитора було повідомлено 17.09.2009. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до вимог чинного законодавства 03.02.2010 кредитор заявив вимогу до спадкоємців [PERSON], шляхом подачі заяви до Четвертої державної нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Проте, до цього часу спадкоємці не задовольнили вимог кредитора. У 2014 році, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016, яким було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що причиною відмови у позовних вимогах є та обставина, що під час судового процесу, позивачу необхідно було звертатися з позовними вимогами до спадкоємців, а не до померлого [PERSON] та поручителя [PERSON] Відповідно до ст. ст. 526, 610, 612 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на 31.05.2016 у [PERSON] існує заборгованість яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 22494,59 доларів США що станом на 31.05.2016 по курсу НБУ (25,166002 грн. - за 1 долар США) еквівалентно 566098,90 грн.; суми заборгованості по відсоткам в розмірі 5483,07 доларів США, що станом на 31.05.2016 по курсу НБУ (25,166002 грн. - за 1 долар США) еквівалентно 137986,95 грн. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 зазначеного вище Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Частиною 2 ст. 523 ЦК України передбачено, що застава, встановлена первісним боржником зберігається після зміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В зв'язку з чим просять суд звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль КІА СЕЕD, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова - [NUMBER], який належав на праві приватної власності [PERSON], померлому [INFO], та був успадкований спадкоємцем [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № СL-311/176/2008 від 10.09.2008 в сумі 704085 грн. 85 коп., шляхом його реалізації на публічних торгах за початковою ціною не нижче вартості Предмету застави, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 10561 грн. 29 коп. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в попередніх судових засіданнях даний позов не визнав з підстав вказаних в письмових запереченнях (а.с. 114-118). Просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові у зв'язку зі спливом строків позовної давності, про що надав відповідну заяву (а.с.121-122). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до Криворізької філії ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про скасування арешту майна та зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг України» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, 10.09.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 23043,25 доларів США зі сплатою 11,99 % річних з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2015 року (а.с .8, 9-10). В забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим договором, 10.09.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008, відповідно до умов якого в заставу був переданий автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску (а.с .73-74). За договором купівлі - продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 10.09.2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.79-82, 83) Крім того, 12.11.2010 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ ОТП Факторинг України» перейшли всі права, щодо вимоги за Договором застави автотранспортного засобу № РСL-311/176/2008 від 10.09.2008 (а.с. 84-85). [INFO] позичальник [PERSON] помер (а.с. 7), після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке прийняв його неповнолітній син [PERSON], що не заперечувалося сторонами по справі, та відповідно доказуванню не підлягає. Як вбачається з представлених суду документів, [PERSON], 18.08.2009 звернулася до АТ "ОТП Банк" з заявою, в якій вона повідомила кредитора про смерть [PERSON], та просила вирішити питання про реструктуризацію кредиту, продовжити термін кредиту з урахуванням її доходів, змінити валюту кредиту на гривню за курсом НБУ, зупинити нарахування за відсотками. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позивачем отримано таку заяву 20.08.2009 за № 230 (а.с. 12). Відповідно до вимог чинного законодавства 03.02.2010 кредитор заявив вимогу до спадкоємців [PERSON], шляхом подачі заяви до Четвертої державної нотаріальної контори (а.с. 75, 76). Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Проте, до цього часу спадкоємці не задовольнили вимог кредитора. У 2014 році, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016, яким було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що причиною відмови у позовних вимогах є та обставина, що під час судового процесу, позивачу необхідно було звертатися з позовними вимогами до спадкоємців, а не до померлого [PERSON] та поручителя [PERSON] (а.с. 27-29). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1216 ЦК України передбачено, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця, належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На підставі ч. 1 ст. 608 цього Кодексу зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. З аналізу вищенаведених статей вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року № 6 - 18 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2008 між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL-311/176/2008, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 23043,25 доларів США під 11,99 % річних з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2015 року. В забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань, 10.09.2008 між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк"(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк") та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна PCL -311/176/2008 від 10.09.2008. [INFO] відповідач [PERSON] помер. 18.08.2009 відповідач [PERSON] звернулася до АТ "ОТП Банк" із заявою, в якій повідомила кредитора про смерть [PERSON], та просила вирішити питання про реструктуризацію кредиту, продовжити термін кредиту з урахуванням її доходів, змінити валюту кредиту на гривню за курсом НБУ, зупинити нарахування за відсотками. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позивачем отримано заяву [PERSON] 20 серпня 2009 року за № 230. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] 03.02.2010 ПАТ "ОТП Банк" звернулися з листом до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, у якому повідомляли про наявність у померлого [PERSON] заборгованості за кредитним договором, просили повідомити про коло спадкоємців після його смерті та не вчиняти дій, пов'язаних з переходом права власності на автотранспортний засіб КІА СЕЕD, р.н АЕ 8101 СМ, 2008 року випуску. Тобто, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є законним представником неповнолітнього спадкоємця [PERSON] після смерті [PERSON], кредитор ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у встановленому законом порядку пред'явили свої вимоги до нотаріальної контори. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 10.10.2008 [PERSON] на погашення тіла кредиту було здійснено платіж у сумі 274,33 долари США та у сумі 230,24 доларів США на погашення відсотків, 10.11.2008 [PERSON] сплачено на погашення кредиту 274,33 долари США та 235,08 доларів США на погашення відсотків (а.с. 71 - зворот). Станом на момент смерті [PERSON] [INFO], його заборгованість за тілом кредиту складала 22494,59 доларів США, що еквівалентно 295563,86 гривень, за відсотками - 14,98 доларів США, що еквівалентно 196,83 гривень. Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. На підставі вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про часткову доведеність позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про наявність заборгованості на момент смерті [PERSON] [INFO] в загальній сумі 22509,57 доларів США, та можливість задоволення майнових вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави. При цьому представником відповідача за зустрічним позовом надано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами укладено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). Як убачається із матеріалів цивільної справи 18.08.2009 відповідач [PERSON] звернулася до АТ "ОТП Банк" із заявою, в якій повідомила кредитора про смерть [PERSON] 03.02.2010 ПАТ "ОТП Банк" звернулися з листом до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, у якому повідомляли про наявність у померлого [PERSON] заборгованості за кредитним договором, про що свідчить заява (а.с. 75) та опис вкладення у цінний лист та чек про відправку кореспонденції (а.с. 76). Жодних коштів на погашення заборгованості спадкоємцем сплачено не було. При цьому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» лише у 2014 році звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016, яким було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу зазначено, що причиною відмови у позовних вимогах є та обставина, що під час судового процесу, позивачу необхідно було звертатися з позовними вимогами до спадкоємців, а не до померлого [PERSON] та поручителя [PERSON] З позовом же про звернення стягнення на предмет застави позивач за зустрічним позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна", звернувся 15.12.2016, тобто поза межами строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України, про яку заявив представник відповідача. Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємців, тому він позбавився права вимоги усунення порушеного зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості від спадкоємця. Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд вважає, що позивач не довів суду поважність пропуску ним строку позовної давності, не довів обставин, за яких він не мав можливості звернутись до суду за захистом свого порушеного права, відсутні будь-які поважні причини для поновлення позивачу строку звернення до суду, через що суд вважає доцільним застосувати позовну давність до спірних відносин сторін, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову. Щодо позовної вимоги про скасування договору застави рухомого майна PCL -311/176/2008 від 10.09.2008 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] суд виходить із такого. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають. При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи. У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Вона має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання ст. 28 Закону України «Про заставу». Підстави припинення застави окремо визначені в статті 28 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення застави можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою застава припиняється у разі припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. Натомість Законом України «Про заставу» не передбачено такої підстави для припинення застави, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням. Укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договором застави, взагалі не визначені підстави припинення застави. Кредитним договором № СL-311/176/2008 укладеним 10.08.2009 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» не передбачено винятки із загального правила припинення основного зобов'язання стосовно визнання спливу позовної давності підставою для припинення основного зобов'язання і, відповідно, застави. В зв'язку з чим, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет застави (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення застави за ст. 28 Закону України «Про заставу». Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою, втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави, реалізації предмета застави, набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави також припиняється в інших випадках, вставлених законом. Згідно ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем після смерті [PERSON] є його неповнолітній син [PERSON], інтереси якого представляє мати - [PERSON], який успадкував автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, що на даний час перебуває в заставі (а.с. 73-74). Аналіз норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що перехід права власності від заставника до іншої особи в результаті платного чи безоплатного відчуження цього майна або в порядку універсального правонаступництва (спадкування) не тягне припинення заставного зобов'язання, застава зберігає свою силу. У цих випадках на місце заставника стає його правонаступник, що і несе всі обов'язки заставника, якщо інше не передбачено угодою з заставоутримувачем. Укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договором застави, не визначені підстави припинення застави. Жодних законних підстав, визначених положеннями ЦК України та Закону України „Про заставу" для припинення застави судом не встановлено. Набуття права власності на предмет застави в порядку спадкування після смерті заставодавця не тягне припинення застави. Що узгоджується з позицією Верховного суду України викладеної у поставові від 26.12.2011 по справі № 6-82цс11. Крім того, як на підставу для звернення з позовом до суду [PERSON] посилається на неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний автомобіль, так як він знаходиться в заставі. При цьому, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивача за первісним позовом [PERSON] не надала. Суд критично відноситься до тверджень позивача за первісним позовом [PERSON], що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 фактично відмовлено у стягненні грошових коштів за кредитним договором - з неї як поручителя за договором, та з неї як представника неповнолітнього спадкоємця. Та що більше немає осіб до яких можливо пред'явити вимоги щодо стягнення заборгованості. А тому на теперішній час є стягувач, однак відсутня друга сторона - боржник. Оскільки під час ухвалення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 21.01.2016 вимоги були заявлені до неї як поручителя за кредитним договором. У суді позивач таких вимог, зокрема про стягнення заборгованості зі спадкоємця боржника в межах вартості отриманого у спадок майна не заявляв, підстав позову, якими є солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя не змінював. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що рішення про відмову у стягнення грошових коштів за кредитним договором з неї як представника неповнолітнього спадкоємця, на момент розгляду справи не існує. Такі вимоги вперше заявлені в зустрічній позовній заяві при розгляді даної справи. Крім того, не заслуговують на увагу й доводи позивача за первісним позовом, що більше немає осіб до яких можливо пред'явити вимоги щодо стягнення заборгованості, оскільки відсутня друга сторона - боржник. Правовідносини, що виникли між сторонами допускають правонаступництво. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв [PERSON] Суд приходить до висновку, що припинення кредитних зобов'язань в зв'язку зі смертю боржника не відбулося. В зв'язку з чим відсутні підставив для скасування договору застави та скасування відповідних обтяжень. Аналогічна правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 15.05.2017 по справі № 6-786цс17 що стосується іпотеки, яка є окремим видом застави (вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном). В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені сторонами судові витрати, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed