Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В травні місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 29 березня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений договір кредиту №R53700223295В згідно умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 44800.00 (сорок чотири тисячі вісімсот гривень) грн. на строк по 29 березня 2016р. або достроково у випадках передбачених Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання Позичальнику кредиту виконав, надавши Позичальнику кредитні кошти в сумі 44800.00 (сорок чотири тисячі вісімсот гривень) грн., що підтверджується меморіальним ордером №50467 від 29.03.2012р. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконував, і станом на 06.05.2014р. заборгованість відповідача перед банком складає 83738,36 (вісімдесят три тисячі сімсот тридцять вісім грн.36 коп.) грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 березня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений договір кредиту №R53700223295В згідно умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 44800.00 (сорок чотири тисячі вісімсот гривень) грн. на строк по 29 березня 2016р. або достроково у випадках передбачених Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно до п.п.1.1.,4.1.,4.6.,5.3.1., Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити комісії, повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані Проценти за користування кредитом в повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в строк та у порядку, встановлені цим Договором. Згідно до п.1.1.,4.1. Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку Проценти у розмірі, зазначеному в п. 3.3. та 5.2.7. Договору. Відповідно п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачується проценти з 28 числа попереднього місяця по 27 число (включно) поточного місяця. Відповідно до вимог п.7.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з погашення Кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5 від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. Відповідно п. 5.3.9., 5.2.1. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту та сплатити нараховані проценти у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, в тому числі несплати платежів передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до п.5.2.2. Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту, протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимого дострокового повернення або у інші строки передбачені умовами договору. ПАТ «ВТБ Банк» направило відповідачу [PERSON] лист вимогу від 03.04.2014р. № 904/700-2 про дострокове повернення заборгованості, яка залишена відповідачем без виконання. Внаслідок неналежного виконання позичальник своїх зобов'язань за договором станом на 06.05.2014р. заборгованість відповідача перед банком складає 83738,36 (вісімдесят три тисячі сімсот тридцять вісім грн.36 коп.) грн., що складається із заборгованості по кредиту 39378,40грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14805,65 грн. за період з 29.03.2012р. по 28.04.2014р., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту 12067,24 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 16297,73 грн., заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 190,28 грн., заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку 315,45 грн., заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 256,69 грн., заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів в сумі 426,92 грн. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних від простроченої суми, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні збитків, матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Доказів того, що кредит повністю виплачений у матеріалах справи не має, сума основного боргу за кредитним договором та сума нарахованої неустойки є співмірними. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, в сумі 83738,36 (вісімдесят три тисячі сімсот тридцять вісім грн.36 коп.) грн., що складається із заборгованості по кредиту 39378,40грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14805,65 грн. за період з 29.03.2012р. по 28.04.2014р., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту 12067,24 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 16297,73 грн., заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 190,28 грн., заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 315,45 грн., заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 256,69 грн., заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів в сумі 426,92 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 837,39грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved