Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищеозначеним позовом до вказаного відповідача. В судове засідання позивач не з"явився. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила,що [PERSON] з 20.09.1980 року проживає та зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS],про що свідчить довідка сільської Ради,домова книга про реєстрацію, право на вселення до якого отримала,як працівник радгоспу ім.Фрунзе Новотроїцького району Херсонської області. Оскільки вона добросовісно та безперервно,відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою під ним площею 0,16га,доглядає та утримує будинок,а сільська Рада відмовила їй в оформленні права власності,вважає,що має право на означений будинок за набувальною давністю. Просила позовні вимоги задоволити повністю,змінювати предмет чи підставу позову не вважає за потрібне. Відповідач в особі голови Н-Миколаївської сільської Ради Ющук Н.В., позовні вимоги визнала і пояснила,що означеним будинком позивачка володіє тривалий час,добросовісно,вона його отримала для проживання як працівник радгоспу,що нині ліквідований,правонаступника не має,тому в неї не має правовстановлюючих документів і зареєструвати його право власності на будинок рішенням сільської Ради не можливо. Просила задоволити позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази слід прийти до наступних висновків. Предметом спору є вимога про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на будинок в [ADDRESS] Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами цивільного права. Згідно з приписами ст.344 ЦК України особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років,набуває право власності на це майно/набувальна давність/ якщо інше не встановлено цим Кодексом.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Давністний володілець повинен довести факти добросовісності,відкритості,безперервності і тривалості свого володіння.При вирішенні спорів про набувальну давність, суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна/речі/ тобто на початковий момент,який буде включатися в повний строк давності володіння,визначений законом. При цьому у разі визнання відповідачем позову,суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. . При вирішенні спорів,пов"язаних з виникненням і припиненням права власності,суд враховує,що норми ст.344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках,коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов"язань- наприклад,безоплатного користування,оперативного управління.,оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу/підстави/ для виникнення права власності в момент захоплення/заволодіння/ чужою річчю. У разі, якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності,слід визнати,що стороною вибрано невірний спосіб захисту,тобто такий, що не відповідає специфіці правовідносин,що виникли. Виняток прямо передбачено законом,це наявність між набувачем і власником договору,строк дії якого скінчився, а власник не заявив позову про витребування майна. Судом встановлено,що володілець [PERSON] отримала будинок для задоволення потреби в житлі для себе особисто і членів сім"ї з волі власника,завжди знала,що його власником є радгосп "Новотроїцький"( правонаступник радгоспу ім.Фрунзе),який його побудував. В оформленні за ним права власності на означений будинок сільською Радою відмовлено. Згідно реєстраційного посвідчення Генічеського інвентарбюро будинок по [ADDRESS] зареєстрований за радгоспом "Новотроїцький" згідно розпорядження Новотроїцької РДА від 01.07.1992 року. Відповідно до довідки трудового архіву Новотроїцького району Херсонської області №02-2/434 від 26.02.2015 року радгосп шляхом реформування ліквідований і його правонаступник 05.08.2005 року визнаний банкрутом Факт набуття свого права власності позивач пов"язує з тим,що вона працювала в радгоспі "Новотроїцький" підсобним працівником,скотарем і даний будинок набуто за цивільно-правовою угодою про передачу цього будинку в користування,однак своє право власності на будинок не зареєструвала. Всі будинки в межах сіл і селищ міського типу,що належать громадянам на праві власності підлягали реєстрації в порядку встановленому Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР,затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року/чинною до 13.12.1995 року/ П.7 цієї Інструкції встановлено,що реєстрація провадиться на підставі документів,які встановлюють право власності.До числа останніх згідно п.20 додатку №1 належать договори купівлі-продажу,міни і дарування домоводінь у сільській місцевості,посвідчені нотаріально у порядку, встановленому на час укладання цих угод. Первинний погосподарський облік у сільській місцевості здійснювався за формами №1,2,3 у відповідності до положення про ведення такого обліку,затвердженого ЦСУ УРСР від 13.04.1979 року №112/5,де згідно п.40 передбачений порядок та підстави внесення відомостей про побудови,що належать на праві особистої власності громадян,які вносяться у господарську книгу форми №1. Початок володіння будинком за наведених позивачем у позові обставин з 20.09.1980 року передбачав укладення відповідної угоди про відчуження нерухомого майна його власником,тобто між радгоспом "Новотроїцький " та [PERSON].,яка у відповідності до форми та порядку,встановленому ст.ст.47,227 ЦК УРСР/ в редакції 1963 року/ що діяв на час виникнення спірних відносин. Суду доведено,що позивач відкрито,достатній строк ,безперервно володіє означеним майном,але набуття його добросовісно,тобто в передбаченому законом порядку з оформленням цивільно-правової угоди в письмовому вигляді та посвідчення її нотаріальнодотримано не було. Видана Н-Миколаївською сільською радою довідка про факт реєстрації та постійного проживання позивача у спірному будинку не є належним підтвердженням наявності підстав набуття ним у встановленому законом порядку права власності на об"єкт нерухомості. За таких встановлених обставин в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed