Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на наступне. [INFO]. на веб-порталі журналу «Новий час країни» - [INFO], власником якого є ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК», було опубліковано інтерв'ю екс-міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України [PERSON], в якому було поширено недостовірну та таку, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача, інформацію. Так, в матеріалі, розміщеному на веб-порталі за посиланням - [INFO] у статті під назвою «Соратник [PERSON] лоббировал участие "прокладки" в госзакупках зерна - экс-министр», розповсюджено наступну інформацію: «[PERSON], министр Кабинета министров [PERSON], блокировал зерновые госконтракты, настаивая на участии в схемах поставок посредников(...)»,«Например, история контракта с Бангладеш (500 тыс. тонн зерна). В чем трудность этого контракта? В том, что многие народные депутаты предлагали посредников(...)»,«На участии посредника, по словам экс-министра, настаивал [PERSON]:"Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди (потенциальные посредники) на переговорах в Кабмине. Это те люди, которых мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос, так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?"». Окрім того, у випуску журналу «Новий час країни» [NUMBER] від [INFO] на стор. [NUMBER], а також в електронній версії журналу за посиланням -[ADDRESS], було опубліковано статтю під назвою «Вскрытие показало: Экс-министр аграрной политики назвал громкие имена коррупционеров», в якій також було поширено недостовірну та таку, що принижує честь і гідність та ділову репутацію позивача, інформацію: «[PERSON], министр Кабинета министров. Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди [потенциальные посредники] на переговорах в Кабмине. Это те, кого мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос: так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?». Зазначена вище інформація, яка була поширена відповідачами в мережі Інтернета в журналі, є, на думку позивача, недостовірною і негативною, не підтверджується жодними доказами, не відповідає дійсності та тим самим ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивачаяк представника українського народу у Верховній раді України, державного діяча, оскільки, як зазначається у позовній заяві, позивач є державним та громадським діячем, народним депутатом УкраїниVIIIскликання від Фракції Політичної партії «Народний Фронт» з 27 листопада 2014 року, перший заступник Голови Комітету Верховної Ради України з питань європейської інтеграції, з 27 лютого 2014 року займав посаду Міністра Кабінету Міністрів України. Поширення спірної інформації має на меті виключно опорочення честі і гідності та ділової репутації позивача, викликає негативне ставлення до позивача, формує у читачів помилкове враження про те, що позивач використовував своє посадове становище з метою тиску на інших осіб, покривав непрозорі схеми в державних закупівлях зерна, блокував державні контракти із закупівлі зерна всупереч інтересам держави. Поширення та розповсюдження відповідачами такої недостовірної та негативної інформації порушує особисті немайнові права позивача на повагу до гідності, честі і ділової репутації, закріплені статтею 297 Цивільного кодексу України. Посилаючись на вимоги ст. ст. 32, 34, 40 Конституції України,ст. ст. 16, 177, 201, 277, 278, 297, 302 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 114 ЦПК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи",Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,позивач, з урахуванням заяви про уточнення позову, просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] наступні відомості, розповсюджені на веб-порталі журналу «Новий час країни» [INFO] у статті під назвою «Соратник [PERSON] лоббировал участие "прокладки" в госзакупках зерна - экс-министр»:«[PERSON], министр Кабинета министров [PERSON], блокировал зерновые госконтракты, настаивая на участии в схемах поставок посредников(...)»,«Например, история контракта с Бангладеш (500 тыс. тонн зерна). В чем трудность этого контракта? В том, что многие народные депутаты предлагали посредников(...)»,«На участии посредника, по словам экс-министра, настаивал [PERSON]:"Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди (потенциальные посредники) на переговорах в Кабмине. Это те люди, которых мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос, так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?"». Зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК»спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] в громадській думці шляхом опублікування на веб-порталі журналу «Новий час країни» - [INFO] тексту спростування протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], наступні відомості, розповсюджені у випуску журналу «Новий час країни» [NUMBER] від [INFO] на стор. [NUMBER], а також в електронній версії журналу,у статті під назвою «Вскрытие показало: Экс-министр аграрной политики назвал громкие имена коррупционеров»: «[PERSON], министр Кабинета министров. Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди [потенциальные посредники] на переговорах в Кабмине. Это те, кого мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос: так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?». Зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON].в громадській думцішляхом публікації спростування в спеціальній рубриці або на тій самій полосі і тим самим шрифтом, в обсязі не меншому, що й спростовуване повідомлення, у черговому підготовлюваному випуску журналу «Новий час країни», а також в електронній версії журналу «Новий час країни».Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень.Стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 169ЦПК України, суд може провести розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів за відсутності відповідача, який повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло відомостей про причини неявки. Представник відповідача ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» проти задоволення позову заперечував, мотивуючи це тим, що власник сайту є неналежним відповідачем по даній справі, і на нього не може бути покладена відповідальність за поширення спірної інформації про позивача, оскільки інтерв'ю було надане фізичною особою, та зміст інтерв'ю не змінювався ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК», а також тим, що з використаних в інтерв'ю фраз неможливо зробити висновок про те, що вони порушують честь, гідність і ділову репутацію позивача. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO]. на веб-порталі журналу «Новий час країни» - [INFO], власником якого є ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК», було опубліковано інтерв'ю екс-міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України [PERSON] у статті під назвою «Соратник [PERSON] лоббировал участие "прокладки" в госзакупках зерна - экс-министр». Вказана стаття міститьнаступні висловлювання: «[PERSON], министр Кабинета министров [PERSON], блокировал зерновые госконтракты, настаивая на участии в схемах поставок посредников(...)»,«Например, история контракта с Бангладеш (500 тыс тонн зерна). В чем трудность этого контракта? В том, что многие народные депутаты предлагали посредников(...)»,«На участии посредника, по словам экс-министра, настаивал [PERSON]:"Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди (потенциальные посредники) на переговорах в Кабмине. Это те люди, которых мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос, так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?"». Увипуску журналу «Новий час країни» [NUMBER] від [INFO] на стор. [NUMBER], та в електронній версії журналубулоопубліковано статтю під назвою «Вскрытие показало: Экс-министр аграрной политики назвал громкие имена коррупционеров», яка містить наступні висловлювання: «[PERSON], министр Кабинета министров. Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди [потенциальные посредники] на переговорах в Кабмине.Это те, кого мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос: так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?». Статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч.1 ст.277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом даного правопорушення є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1 визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. В даному випадку має місце поширення відповідачами інформації, оскільки вона поширена в мережі Інтернет та в друкованому засобі масової інформації. Поширена інформація стосується безпосередньо позивача [PERSON] У відповідності до абз.5 п.15 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст.277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. На думку суду, зазначена інформація, поширена відносно позивача [PERSON], містить висловлювання, які містять негативну інформацію про позивача, його діяльність, особисті та моральні якості у формі твердження, є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів(вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому їх неможна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 08.07.1986 року у справі Лінгенса проти Австрії ("Lingens v. Austria") (12/1984/84/131) зазначив, що слід розмежовувати факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Поширені про позивача відомості викладені у стверджувальній формі, мають образливий характер, проте не підтверджуються жодними доказами. Порушене право позивача, закріплене Конституцією України, а також нормами ЦК України, а саме його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації підлягає судовому захисту у спосіб, обраний позивачем. Відповідно до п. 9постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1передбачено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, засновником журналу «Новий час країни» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК». Згідно з п.12 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Представником відповідача 2 у судовому засіданні було підтверджено, що власником веб-сайту[INFO]є Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК». Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» співавторством є також авторське право на інтерв'ю. Співавторами інтерв'ю є особа, яка дала інтерв'ю, та особа, яка його взяла. Опублікування запису інтерв'ю допускається лише за згодою особи, яка дала інтерв'ю. Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про авторське право та суміжні права» авторське право на твір, створений у співавторстві, належить всім співавторам незалежно від того, чи утворює такий твір одне нерозривне ціле або складається із частин, кожна з яких має самостійне значення. У разі порушення спільного авторського права кожен співавтор може доводити своє право в судовому порядку. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача 2 про те, що він не є належним відповідачем по даній справі, оскільки позовна вимога до відповідача 2 про спростування недостовірної інформації є спеціальним способом цивільно-правового захисту порушеного права позивача, а не заходом цивільно-правової відповідальності. За таких обставин суд приймає рішення про задоволення позову позивача, визнання такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON],відомостей, розповсюджених на веб-порталі журналу «Новий час країни» [INFO] у статті під назвою «Соратник [PERSON] лоббировал участие "прокладки" в госзакупках зерна - экс-министр», а саме:«[PERSON], министр Кабинета министров [PERSON], блокировал зерновые госконтракты, настаивая на участии в схемах поставок посредников(...)»,«Например, история контракта с Бангладеш (500 тыс тонн зерна). В чем трудность этого контракта? В том, что многие народные депутаты предлагали посредников(...)»,«На участии посредника, по словам экс-министра, настаивал [PERSON]:"Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди (потенциальные посредники) на переговорах в Кабмине. Это те люди, которых мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос, так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?"». Зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК»спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON]шляхом опублікування на веб-порталі журналу «Новий час країни» - [INFO] тексту спростування протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], відомості, розповсюджені у випуску журналу «Новий час країни» [NUMBER] від [INFO] на стор. [NUMBER], а також в електронній версії журналу,у статті під назвою «Вскрытие показало: Экс-министр аграрной политики назвал громкие имена коррупционеров», а саме: «[PERSON], министр Кабинета министров. Через него шло все блокирование. У меня есть фотографии, где сидят эти люди [потенциальные посредники] на переговорах в Кабмине.Это те, кого мы устраняли в течение трех месяцев, чтобы выйти на чистый контракт. Вопрос: так кто кому продавал должность в ГПЗКУ?». Зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» спростувати відомості, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] в громадській думці шляхом публікації спростування в спеціальній рубриці або на тій самій полосі і тим самим шрифтом, в обсязі не меншому, що й спростовуване повідомлення, у черговому підготовлюваному випуску журналу «Новий час країни», а також в електронній версії журналу «Новий час країни». Крім того, позивач просив суд стягнути зі [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У результаті поширення відповідачами спірної інформації позивач зазнав втрат немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації, ускладнення подальшого професійного та громадського життя. Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевних страждань, суд дійшов висновку про необхідність присудження позивачу відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: partial