Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 27 березня 2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа банк") та [PERSON]. був укладений кредитний договір №490060695, відповідно до умов якого третя особа отримала кредитні кошти в розмірі 48 234,35 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,99 % річних на термін до 27 березня 2015 року. Крім того, між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа банк") та [PERSON] було укладено договір поруки №490060695-П, відповідно до умов якого відповідач поручилася перед позивачем за забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором. Позивач вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №490060695 від 27 березня 2008 року і станом на 24 листопада 2014 року має прострочену заборгованість в сумі 227 667,85 гривень, а тому позивач просить стягнути заборгованість з поручителя. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа банк") та [PERSON]. був укладений кредитний договір №490060695, відповідно до умов якого третя особа отримала кредитні кошти в розмірі 48 234,35 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,99 % річних на термін до 27 березня 2015 року. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] перед позивачем, між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Альфа банк") та [PERSON] було укладено договір поруки №490060695-П, відповідно до умов якого відповідач поручилася на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати солідарно з боржником перед позивачем за забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором 29 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] надсилалася досудова вимога №119313-102 про дострокове повернення кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №490060695 від 27 березня 2008 року станом на 24 листопада 2014 року заборгованість складає 227 667,85 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 141 919,21 гривень; заборгованість по сплаті відсотків \~ 3 026,17 гривень; \~пеня - 82 722,47 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно \~вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів \~цивільного законодавства, а при відсутності \~таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо \~він \~не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України \~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] його обовязків відповідно до наданого йому кредиту, а також те, що боржник не належним чином виконує свої обовязки перед кредитором, у звязку з чим \~наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved