Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2016 помер [PERSON], батько позивача, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO]. Батько позивача мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 31, с. Вербівці, Городенківський район, Івано-Франківська область. Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та довідки Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його дочка - [PERSON]. Після смерті [PERSON], в термін до шести місяців, позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. На підставі поданої позивачем заяви, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу. Крім цього, відповідно до довідки Вербівцівської сільської ради, позивач на момент смерті була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем в одному житловому будинку, та вели спільне господарство. Згідно із постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку із неможливістю визначити частку спадкодавця у колгоспному дворі, та рекомендовано звернутися до суду. Технічним паспортом на житлове приміщення, стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 31, с. Вербівці, Городенківського району, Івано-Франківська область. Звітом про оцінку майна житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул, Шевченка, буд. 31, с. Вербівці, Городенківського району, Івано-Франківська область, визначено, що ринкова вартість будинку становить 159734,00 грн. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримує, позов просить задовільнити. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18.04.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 44 від 11.03.1987 року слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Вербівці по вулиці Шевченка, 29 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Як слідує із рішення № 340 двадцятої сесії Вербівцівської сільської ради шостого демократичного скликання "Про впорядкування назв вулиць, номерів будинків у селі Вербівці Вербівцівської сільської ради" від 03.01.2013 року та додатку № 1 до нього - житловий будинок по вул. Шевченка, 29 поміняно на вул. Шевченка, 31. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Вербівці по вул. Шевченка, 31 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1989 р., загальною площею 92,7 кв.м., житловою площею 60,4 кв.м., стодоли, 4 сараїв, 2 літніх кухонь, вбиральні, 3 навісів, комори, колодязя, 2 воріт, 2 огорож. Згідно звіту про оцінку житлового будинку суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] ринкова вартість становить 159734 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 158 від 19.04.2016 року, виданою виконавчим комітетом Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку в селі Вербівці по вулиці Шевченка, б/н (теперішня назва вул. Шевченка, 31) були зареєстровані і проживали: [PERSON], голова сім'ї, [INFO], [PERSON], дружина, [INFO], [PERSON], дочка, [INFO] У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовним вимог в повному обсязі, що стверджено поданою до суду заявою. [PERSON] помер 01.04.2016 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 226422. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 325038 стверджено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Як слідує з копії свідоцтва про одруження І-УР № 054227, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Марчук) [PERSON] одружилися 04.01.1960 року. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач). Згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. [PERSON] повністю визнає заявлені до неї вимоги та просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 31 с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданою до суду заявою. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на день його смерті була зареєстрована і проживала разом з ним, про що свідчить довідка № 143 від 11.04.2016 року, видана виконавчим комітетом Вербівцівської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43560250, 12.04.2016 року заведено спадкову справу № 58839230, спадкодавець - [PERSON]. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.10.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок вул. Шевченка, 31 в с. Вербівці Городенківського району, оскільки свідоцтво про право власності на господарство вцілому належало колгоспному двору, головою якого був спадкодавець. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 159 від 19.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Вербівцівської сільської ради слідує, що [PERSON] на території сільської ради користувався земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1300 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими вул. Шевченка, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими вул. Шевченка, 31 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved