Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

19 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 січня 2008 року. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року даний шлюб був розірваний. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем з 2014 року до теперішнього часу спільно не проживають, дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона матеріально самостійно утримує свою дитину, слідкує за її фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач на утримання дитини аліменти не виплачує, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. В даний час дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що на території Донецької та Луганської областях проводиться антитерористична операція вона бажає разом з дитиною виїхати на деякий час до своєї рідної тітки [PERSON], яка проживає в [ADDRESS]. Крім того, вказує на те, що має приватне домоволодіння в місті Брянка Луганської області, але з приводу АТО вона не може без нотаріально завіреної згоди батька або рішення суду вільно з дитиною проїхати туди. З відповідачем вони обговорювали оформлення нотаріальної згоди на виїзд дитини, та відповідач дав згоду, але так її нотаріально і не оформив. Вважає, що відповідач чинить перешкоди у здійснені нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості. Така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить суд дозволити їй виїжджати за межі України до міст Російської Федерації та міста Брянка Луганської області з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], без дозволу батька дитини [PERSON]. В подальшому позивачкою [PERSON] був уточнений період в позовній заяві на який вона просить суд дозволити їй виїжджати за межі України до міст Російської Федерації та міста Брянка Луганської області з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], без дозволу батька дитини [PERSON], в період з 23 травня 2016 року по 23 травня 2017 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяво з проханням розглядати справу у відсутності представника з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2008 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO] року, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно довідки від 07 грудня 2015 року, виданої ЖКП «АЖК», [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та має склад родини: дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідно паспортних даних, серія та номер паспорту [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно довідки № [NUMBER], виданої 07 грудня 2015 року, [PERSON], її неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 16 травня 2012 року, житловий будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення Брянківського міського суду Луганської області від 09.04.2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов,язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов,язані піклуватися про здоров,я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що випливає з ч.2 ст.150 СК України. Згідно ст..33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно п.5.1.1 та 5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в,їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в,їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженимипостановою КМ України від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умовами пред,явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України «Про громадянство України» або ст..2 Закону України «Про порядок виїзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджати з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред.. постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, в супроводі одного або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред,явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до абзацу другого п.2 ст.4 Закону України «про порядок виїзду з України і в,їзду в Україну громадян України», за відсутність згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом достовірно встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] є позивач та відповідач. Дитина проживає разом з матір,ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, батько з 2014 року з сім,єю не проживає та матеріально не допомагає. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, його теперішнє місцеперебування невідомо. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача повністю відповідають інтересам її неповнолітньої дочки, оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку та медичного обслуговування. Оскільки місцезнаходження батька неповнолітньої дитини відповідача [PERSON] на теперішній час не відомо, позивач позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на тимчасовий виїзд та в,їзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської області та на територію Російської федерації, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved