Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 261 від 20.02.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль марки «WOLKSWAGEN POLO», 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], належний [PERSON], посилаючись на порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису було допущено ряд порушень, позивач не отримував вимоги банку, заперечує проти достовірності наданих банком розрахунків заборгованості, про виконавчий напис дізнався лише тоді коли виявив відсутність автомобіля 06.04.2015 року. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] проти позову заперечили повністю, посилаючись на те, що відповідач не сплачував заборгованість за договором, тому було вчинено виконавчий напис, вимога банку була вручена відповідачеві поштою. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заперечення проти позову, в якому просив розглянути справу за його відсутності, проти позову заперечив, посилаючись на те, що відповідачем нотаріусу було надано необхідний пакет документів, тому було вчинено виконавчий напис. Представник іншої третьої особи в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 16.12.2011 року між ТОВ «Порше мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50002778, відповідно до якого компанія зобовязалась надати позичальникові кредитні кошти в розмірі 100\~613,44 грн. на придбання автомобіля, що підтверджується копією договору, загальними умовами кредитування, договором про внесення змін до договору. 23.12.2011 року між ТОВ «Порше мобіліті» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір застави, відповідно до якого заставою було забезпечено виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується договором. 19.12.2014 року ТОВ «Порше мобіліті» письмово звернувся до [PERSON] із вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором на загальну суму 157\~653,54 гривні, вимога була вручена позивачеві поштою 26.12.2015 року, що підтверджується листом, повідомленням про вручення поштового відправлення. 14.02.2015 року ТОВ «Порше мобіліті» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу виконавчого напису на договір застави транспортного засобу від 23.12.2011 року, в якій зазначено загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 157\~653,54 гривні, що підтверджується зведеною обліковою карткою з рахунку клієнта, рахунками-фактурами, листами щодо сплати заборгованості, договором, актом приймання-передачі, реєстром, платіжними дорученнями, заявою, договором застави, розрахунком заборгованості. 19 лютого 2015 року за реєстр.№ 261 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, за яким було зобовязано звернути стягнення на належний [PERSON] автомобіль марки «WOLKSWAGEN POLO», 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше мобіліті» в загальній сумі 157\~653,54 гривні. 13.03.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, що підтверджується постановою державного виконавця, листом ДВС, звітом про оцінку транспортного засобу. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Згідно абз.4 п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р.за N 283/8882 в чинній на момент вчинення оспорюваного напису редакції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії вимогу банку про сплату заборгованості було вручено 26.12.2014 року особисто позивачеві працівником пошти. Позивач в судовому засіданні заперечив факт підписання та вручення йому копії вказаної вимоги банку, однак належних і допустимих доказів цього суду не надано. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позивача на те, що письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором йому не було вручено. Згідно ч.1 ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно абз.1 п.282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р.за N 283/8882, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. З поданих суду доказів вбачається вчинення оспорюваного виконавчого напису на підставі документу, що встановлює заборгованість у встановленому правилами нотаріального діловодства порядку. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не мав доказів наявності заперечень позивача щодо розрахунку заборгованості, під час судового розгляду позивач також не подав будь-яких доказів, які спростовували наданий відповідачем розрахунок та підтверджували б заперечення позивача щодо його обґрунтованості. Відповідно до вимог ч.1 ст.89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема, суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. У письмовій вимозі банку, у письмовому розрахунку заборгованості, зверненні банку до нотаріуса та оспорюваному виконавчому написі сума заборгованості однакова, тому в цій частині також нотаріусом не порушено приписів законодаства щодо безспірності суми боргу. Згідно ч.2 ст.50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи сукупність вказаних вище обставин, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено без порушень чинного законодавства, тому він не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі доказах, не узгоджуються із чинним законодавством, є необґрунтованими, не доведеними, тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed