Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач 06 лютого 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив суд, з урахування уточнень, звільнити з-під арешту, що були накладені постановами державних виконавців Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, а саме: постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2013 року (ВП 40975591) та постановою державного виконавця Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2013 року (ВП 40975809) при примусовому виконанні виконавчого листа № 207/2283/13ц виданого 08 листопада 2013 року Баглійським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики та витрат по сплаті судового збору - нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці ПАТ "Укрсоцбанк", а саме: квартиру за номером 17, розташовану в житловому будинку літ. А-1, та яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна кімната, 4-туалет, 5-кухня, 6-житлова, 7-кладова, І-балкон, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 15,65 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER]), на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2006 року. Внести інформацію до Єдиного реєстру Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про видалення запису про обтяження за номером № 39944335 від 23.2.2013 року та про видалення запису про обтяження за номером № 3994821 від 23.12.2013 року. Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за номером 17, розташована в житловому будинку літ. А-1, та яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна кімната, 4-туалет, 5-кухня, 6-житлова, 7-кладова, І-балкон, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER]), на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2006 року, та перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", на підставі Іпотечного договору №69 від 14.02.2006 року. Представник позивача надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у судове засідання для розгляду даної цивільної справи свого представника не направив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомив. Відповідач Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у судове засідання для розгляду даної цивільної справи свого представника не направив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції надав заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого з 14.06.2010 року виступає ПАТ "Укрсоцбанк", та [PERSON] був укладений договір кредиту №09.2/42-6 згідно із п.1.1 якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 28900 доларів США, зі сплатою 12,75% річних та встановленим порядком погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 лютого 2021 року на умовах визначених даним договором. (а.с. 8-11). 14.02.2006 року в якості забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір №69, згідно із пунктом 1.1 якого [PERSON] передав позивачу у якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 14.02.2006 року нерухоме майно, а саме: квартиру за номером 17, розташованої в житловому будинку літ. А-1, та яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна кімната, 4-туалет, 5-кухня, 6-житлова, 7-кладова, І-балкон, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Хомич О.М. та зареєстровано в реєстрі за №369 (а.с.12-15). Згідно із пунктом 3.2 іпотечного договору №69 від 14.02.2006 року право іпотеки припиняється виконанням іпотекодавцем забезпечених іпотекою зобов'язань за договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе кредитні зобов'язання за кредитним договором належним чином та має заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.02.2015 року складає 27970,16 дол. США. На даний час кредитний договір № 09.2/42-6 від 14.02.2006 року та іпотечний договір №69 від 14.02.2006 року є діючими договорами. Також встановлено, що між позивачем та [PERSON] існує принципова домовленість щодо добровільної реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед позивачем, але під час посвідчення угоди, сторонам стало відомо, що Баглійським відділом державної виконавчої служби накладено арешт на все майно [PERSON] Судом було встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2013 року (ВП 40975591), виданої Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ з метою виконання рішення суду, на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 224 112,33 гривень, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Крім того, постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.11.2013 року (ВП 40975809), з метою виконання рішення суду на користь [PERSON] в рахунок погашення витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 241,12 гривень, накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] У судовому засіданні було встановлено, що 02.07.2014 року постановою Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ було видано постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ було передано на виконання до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ на підставі інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1 ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, приймаючи до уваги, що майно, на яке був накладений арешт на час його накладання перебувало в іпотеці позивача та перебуває й досі, проте наявність арешту на цьому майні обмежує право позивача на проведення його добровільної реалізації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне задовольнити. Вирішуючи вимоги позивача щодо заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо арешту на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів наявності підстав для заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо арешту на вищезазначене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial