Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову вказав, що працював у важких та шкідливих умовах праці з 10.04.1995 року по 10.01.1999 року прохідником ШБУ РУ «Суха Балка» ВАТ «Суха Балка», а всього 3 роки 9 місяців, на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»: з 21.12.2005 року по 12.09.2009 рік - підземним прохідником шахти ім. Леніна, а всього - 3 роки 8 місяців 21 день. Рішенням ЛЕК НДІ від 03.11.2009 року, позивачу встановлено професійне захворювання - з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, периферичним, нейросудинним синдромами та трофічними порушеннями на кистях. Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС- 2 ст.), деформівний артроз, в сполучені з періартрозами, ліктьових (ПФ 1ст.) і колінних (ПФ 2 ст.) суглобів, стійкий больовий синдром, хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. Вперше висновком МСЭК від 09 грудня 2009 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності по радикулопатії - 40%, двосторонній періартроз - 15% ХОЗЛ - 5 % - та 3 група інвалідності до 01.09.2011 року. Повторно висновком МСЕК від 09.12.2010 року процент втрати працездатності не змінився. За висновком МСЄК від 14.12.2012 року позивачу встановлено 65 % втрати працездатності: 40 % радуколопатія, 15% періартроз, 10% ХОЗЛ. та 3 група інвалідності безстроково. Протипоказана важка праця, переохолодження, довга хода, вимушена поза. Причиною професійного захворювання є робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, підземно. Вважає, що несприятливими умовами праці відповідачі завдали моральну шкоду яку він оцінює у розмірах з Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка"- 45 000 гривень, Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"- 45 000 гривень. Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження рухів хребта та кінцівок рук та ніг, біль в грудях, сухий кашель загальна слабкість, приступи задухи протягом доби, швидка втома,безсоння. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не з'явився в судове засідання, просив суд розглянути справу у його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. У судове засідання не з'явився представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка", повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", позовні вимоги не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що відсутній причинний зв'язок між умовами праці та виникненням професійного захворювання у позивача. Позивач працював також і на інших підприємствах в шкідливих умовах, на ПАТ "Кривбасзалізрудком" позивач пропрацював всього 3 роки та 11 місяців. Позивач був попереджений про шкідливі фактори виробництва при прийомі на роботу, належним чином забезпечувався необхідними індивідуальними засобами захисту. Оскільки працівник є застрахованою особою, відповідно до Закону обов*язок відшкодування шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Крім того, вважають, що позивачем пропущено строку на звернення до суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, письмові заперечення відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 10.04.1995 року по 10.01.1999 року працював прохідником ШБУ РУ «Суха Балка» ВАТ «Суха Балка», а всього 3 роки 9 місяців, з 21.12.2005 року по 12.09.2009 рік - підземним прохідником шахти ім. Леніна ВАТ "Кривбасзалізрудком", а всього - 3 роки 8 місяців 21 день (трудова книжка, а.с. 7-12). За виявленим професійним захворюванням складено акт від 26.11.2009 року розслідування хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. В п. 19 Акту встановлено невиконання адміністрацією шахт ім.. Дзержинського і «Ворошиловська» ДП «Ровенькиантрацит», ШБУ рудника «Суха Балка» та ВАТ «Суха Балка», шахти ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком» ст..153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці». (а.с.20-21). Рішенням ЛЕК НДІ від 03.11.2009 року, позивачу встановлено професійне захворювання - з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, периферичним, нейросудинним синдромами та трофічними порушеннями на кистях. Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС- 2 ст.), деформівний артроз, в сполучені з періартрозами, ліктьових (ПФ 1ст.) і колінних (ПФ 2 ст.) суглобів, стійкий больовий синдром, хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. Вперше висновком МСЭК від 09 грудня 2009 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності по радикулопатії - 40%, двосторонній періартроз - 15% ХОЗЛ - 5% - та 3 група інвалідності, дата переогляду 01.12.2010 року. Повторно висновком МСЕК від 09.12.2010 року процент втрати працездатності не змінився. За висновком МСЄК від 14.12.2012 року позивачу встановлено 65 % втрати працездатності: 40 % радуколопатія, 15% періартроз, 10% ХОЗЛ. та 3 група інвалідності безстроково. Протипоказана важка праця, переохолодження, довга хода, вимушена поза. (а.с.32,33,80). Відповідно до Закону України "Про "Охорону Праці", на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємствах відповідачів позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із пояснень, медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, вимушена поза, довга хода, переохолодження, в умовах виробничого пилу. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Через зазначені обставини погіршилися стосунками з членами сім'ї, обмежений в перебуванні в громадських місцях. Покращення в стані здоров'я не відбувається, захворювання прогресують і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд дійшов висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємствами, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідачів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 5000 грн з кожного, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, яка не підтверджена висновком медико - соціальної експертизи, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача ПАТ "КЗРК" щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір - 121 грн. 80 коп., співмірно задоволеним вимогам.

Outcome: partial