Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із названим позовом обгрунтування якого здійснила в позовній заяві ( а.с. 3-6) та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт переходу до [PERSON] від її батька, [PERSON], як спадкоємця " належності спадщини" ? ідеальних частки житлового будинку, згідно норм ЦК УРСР, а від дядька [PERSON], як спадкодавця "право на спадщину" на 1\\2 ідеальну частку житлового будинку, згідно норм ЦК України в спадковому майні, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], як до такої, що є спадкоємцем по закону та на даний час добросовісним володільцем. Визнати неправомірним дії приватного нотаріуса Володарсько-Волинського нотаріального округу щодо відмови позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону; Зобов'язати приватного нотаріуса Володарсько-Волинського нотаріального округу вчинити дії передбачені п.205,206,211 Інструкції " Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" по видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину по закону у належній їй, прийнятій спадщині цілої ідеальної частки на житловий будинок [ADDRESS], з послідуючою державною реєстрацією. В судовому засіданні представники позивачки заявлений позов підтримали і дали пояснення по суді заявленого позову. Відповідач позов не визнала, пояснивши, що позивачка звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, не надала правовстановлюючих документів щодо належності будинку [ADDRESS], спадкодавцям. Свідоцтва про право на спадщину, які були видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] не є правовстановлюючими документами. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. - 2 - Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була власником будинку [ADDRESS], про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. За життя [PERSON] заповідала своє майно своїм синам, [PERSON], що на час заповіту проживав в [ADDRESS] та [PERSON], який проживав в [ADDRESS], тобто в спадковому будинку. [INFO] року [PERSON] померла. 20 грудня 1991 року державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту на будинок [ADDRESS], яке спадкоємці не зареєстрували в Житомирському БТІ. [INFO] року, помер [PERSON], який приходився позивачці батьком, а [INFO] року помер [PERSON], який приходився позивачці рідним дядьком, кожний із яких, на час своєї смерті, не зареєстрував, в бюро технічної інвентаризації, своє право на спадкове майно, тобто на будинок [ADDRESS]. [PERSON], батько позивачки, проживав в [ADDRESS] з 1969 року до дня смерті, тобто до [INFO] року, а [PERSON], дядько позивачки, проживав у вказаному будинку з 1997 року до дня смерті, тобто до [INFO] року. Позивачка на час смерті [PERSON], [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], а тому відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР та ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в суді розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а відповідно до ч.2 вказаної статті, крім фактів, які передбачені ч.1 у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що по даній справі, за обставин, які встановлені в судовому засідання відсутні підстави в задоволенні вимог позивачки щодо встановлення факту переходу до неї права на спадщину як після смерті батька, [PERSON] так і після смерті дядька, [PERSON] так як прийняття спадщини, набуття права на спадщину було врегульовано ЦК УРСР та врегульовано ЦК України і за обставин на які посилається позивачка відсутній спір стосовно того, що вона проживала разом із спадкодавцями і, що вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вирішуючи спір в частині позову щодо визнання неправомірними дій приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання приватного нотаріуса вчинити такі дії, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п.4.15 та 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами - 3 - України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна. Позивачка ж звернувшись до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину по закону надала їй свідоцтво про право на спадщину по заповіту, яке було видане на ім'я [PERSON], [PERSON], яке не є правовстановлюючим документом, а лише є документом, що дає право на реєстрацію права власності , яким спадкодавці [PERSON], [PERSON] не скористались. На спростування обґрунтувань приватного нотаріуса прийнятого в постанові рішення, позивачка та її представники будь-яких доказів не надали. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що приватний нотаріус , відмовляючи у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину по закону, діяла в межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства України, а тому відсутні підстави зобов'язувати нотаріуса вчиняти вказані дії. При неможливості оформлення права на спадщину відповідно до ст. ст. 1296-1298 ЦК України, позивачка не позбавлена права на звернення до суду про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: dismissed