Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 12 листопада 2014 року , посвідченого секретарем Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району , зареєстрованого в реєстрі за № 29. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що [PERSON] через вади здоровя повинна була би підписувати оспорюваний заповіт при свідках , крім того [PERSON] на час складання оспорюваного заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Позивачка та її представник позивача [PERSON] позов підтримали і пояснили, що підставою визнання заповіту недійсним є хвороба заповідача внаслідок якої [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними а також те, що заповіт повинен був підписуватись при свідках , оскільки [PERSON] не могла його прочитати самостійно. Після того, як в [PERSON] стався інсульт , з Білорусії приїхала сестра позивачки , щоб вирішити питання про догляд за [PERSON] [PERSON] тоді вирішила, що буде проживати з позивачкою. Відповідачка негативно впливала на [PERSON] і остання зверталась до суду з позовом про розірвання договору дарування квартири. Позивачка поміняла в квартирі вікна , систему водопостачання та водовідведення. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що заповіт [PERSON] було посвідчено відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила що [PERSON] це рідна сестра батька чоловіка відповідачки [PERSON] [PERSON] дітей не мала і проживала в своїй квартирі Відповідачка здійснювала догляд за [PERSON] Позивачка є племінницею [PERSON] і рідною сестрою чоловіка [PERSON] [PERSON] на час складання заповіту розуміла значення своїх дій і могла керувати ними. В 2012 році в [PERSON] був інсульт і після інсульту [PERSON] подарувала квартиру позивачці. [PERSON] хотіла попробувати проживати в будинку для громадян похилого віку, сусідка [PERSON]Д через деякий час привезла назад на квартиру , однак замки були поміняні і сусідка [PERSON] завезла назад в будинок для громадян похилого віку. Представник Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що [PERSON] обслуговував соціальний працівник, який повідомив секретаря сільської ради про намір [PERSON] скласти заповіт. [PERSON] прийшла до [PERSON] щоб пересвідчитись в її намірах. [PERSON] заповіт прочитала і власноручно написала текст в заповіті і сама підписала заповіт. [PERSON] було важко ходити , але вона була свідома. При посвідченні заповіту [PERSON] знала перелік майна , яке спадкувалося. При посвідченні заповіту позивачка була присутня в квартирі в іншій кімнаті. Свідок [PERSON] соціальний працівник села Жванець Кам'янець - Подільського району в судовому засіданні дала показання, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги і свідок приходила до неї два рази на тиждень до того , як [PERSON] в 2015 році помістили в будинок для громадян похилого віку. Нею мала спочатку опікуватись жінка з Білорусії . Коли в [PERSON] був інсульт , нею опікувалась жінка з міста . Після інсульту [PERSON] на базар не ходила, свідок ходила купувати їй продукти. При складанні заповіту свідок ходила платити судовий збір. Позивачка була в іншій кімнаті під час складання заповіту. Відносини між [PERSON] і [PERSON] були не дуже добрі і [PERSON] самостійно вирішила перейти в лікарню. Свідок возила [PERSON] на обстеження для отримання висновку . Після того, як [PERSON] два тижні пробула на лікуванні в Жванецькій лікарні, свідок перевела [PERSON] в будинок для престарілих, який знаходився на території лікарні. Наступного року на Паску [PERSON] хотіла приїхати додому на квартиру на свята, але замки були поміняні і в квартиру [PERSON] не попала. Свідок з 2004 року по 2015 рік опікувалась [PERSON] [PERSON] сама , свідомо прийняла рішення поселитися в будинок для громадян похилого віку і перед цим проходила медичну комісію, в тому числі лікаря - психіатра . Якби в неї були якість вади розумової діяльності , то її б будинок для громадян похилого віку не прийняли. Свідок [PERSON] дільничний лікар Жванецької амбулаторії загальної медицини в судовому засіданні дав показання, що він з 10 січня 2016 року працював на пів ставки лікаря в районному територіальному центрі. [PERSON] поступила після інсульту, мала періодичні порушення памяті, в неї були паралізовані верхні кінцівки. 10 жовтня 2016 року [PERSON] померла і він видав позивачці довідку про смерть для поховання. Через похилий вік померлої , розтин [PERSON] , не проводили. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обємі. суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що на підставі заповіту від 12 листопада 2014 року , посвідченого секретарем Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району , зареєстрованого в реєстрі за № 29, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON]. Позивачка та її представник позивача [PERSON] позов підтримали і пояснили, що підставою визнання заповіту недійсним є хвороба заповідача внаслідок якої [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними а також те, що заповіт повинен був підписуватись при свідках , оскільки [PERSON] не могла його прочитати самостійно. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що заповіт [PERSON] було посвідчено відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що [PERSON] на час складання заповіту розуміла значення своїх дій і могла керувати ними. Представник Жванецької сільської ради Кам'янець - Подільського району [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що [PERSON] заповіт прочитала і власноручно написала текст в заповіті, що заповіт був нею прочитано вголос і , що зміст заповіту відповідав її волі, [PERSON] сама підписала заповіт. [PERSON] було важко ходити , але вона була свідома. При посвідченні заповіту [PERSON] знала перелік майна , яке спадкувалося. При посвідченні заповіту позивачка була присутня в квартирі в іншій кімнаті. [PERSON] сама прийняла рішення про складання заповіту. Перед складанням заповіту свідок спілкувалась з [PERSON] на різні теми і остання орієнтувалась у всьому. В [PERSON] не виникало сумнівів в дієздатності [PERSON] Свідок [PERSON] соціальний працівник села Жванець Кам'янець - Подільського район, в судовому засіданні дала показання, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги і свідок приходила до неї два рази на тиждень до того , як [PERSON] в 2015 році помістили в будинок для громадян похилого віку. Нею мала спочатку опікуватись жінка з Білорусії . Коли в [PERSON] був інсульт , нею опікувалась жінка з міста . Після інсульту [PERSON] на базар не ходила, свідок ходила купувати їй продукти. При складанні заповіту свідок ходила платити судовий збір. Позивачка була в іншій кімнаті під час складання заповіту. Відносини між [PERSON] і [PERSON] були не дуже добрі і [PERSON] самостійно вирішила перейти в лікарню. Свідок возила [PERSON] на обстеження для отримання висновку . Після того, як [PERSON] два тижні пробула на лікуванні в Жванецькій лікарні, свідок перевела [PERSON] в будинок для престарілих, який знаходився на території лікарні. Наступного року на Паску [PERSON] хотіла приїхати додому на квартиру на свята, але замки були поміняні і в квартиру [PERSON] не попала. Свідок з 2004 року по 2015 рік опікувалась [PERSON] [PERSON] сама , свідомо прийняла рішення поселитися в будинок для громадян похилого віку і перед цим проходила медичну комісію, в тому числі лікаря - психіатра . Якби в неї були якість вади розумової діяльності , то її б будинок для громадян похилого віку не прийняли. Свідок [PERSON] дільничний лікар Жванецької амбулаторії загальної медицини в судовому засіданні дав показання, що він з 10 січня 2016 року працював на пів ставки лікаря в районному територіальному центрі. [PERSON] поступила після інсульту, мала періодичні порушення памяті, в неї були паралізовані верхні кінцівки. 10 жовтня 2016 року [PERSON] померла і він видав позивачці довідку про смерть для поховання. Через похилий вік померлої , розтин [PERSON] , не проводили. [PERSON] поступила в територіальний центр лежачою і не ходила. Суд критично оцінює показання свідка [PERSON], оскільки під час дачі показань даний свідок весь час називав інше імя [PERSON] , відмінне від «Валентина» , крім того свідок в своїх показаннях вказав, що в [PERSON] були паралізовані верхні кінцівки під час її перебування в територіальному центрі і що вона на протязі декількох років перебувала в територіальному центрі. Хоча на ту обставину , що в [PERSON] були паралізовані верхні кінцівки навіть не посилається позивач, а всі учасники судового розгляду в судовому засіданні пояснювали, що в [PERSON] після інсульту були проблеми з ногами і вона не могла далеко ходити, хоча по хаті могла самостійно пересуватись. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до положень ст. 1244 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. За змістом ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 13-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Відповідно до положень Закону України "Про нотаріат" посадові особи органів місцевого самоврядування, на яких відповідним рішенням органу місцевого самоврядування покладено вчинення нотаріальних дій, в своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної ради України, указами та розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Автономної Республіки Крим, крім того, - законодавством Автономної Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Пунктом 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року N 3306/5, визначено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Статтею 1257 ЦК визначено підстави нікчемності заповіту та визнання його недійсним, які не виключають застосування загальних норм § 2 глави 16 ЦК відповідно до встановлених судом обставин, якщо вони узгоджуються з правовими підставами та наслідками нікчемності або недійсності заповіту, зазначеними у ст. 1257 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом. Також підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним. Відповідно до ст. 1251 ЦК України , ст. 37 Закону України "Про нотаріат" посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти, якщо у населеному пункті немає нотаріуса. Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК України, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним. В якості заінтересованих осіб, повноважних пред'являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК, можуть розглядатися виключно особи, суб'єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК (спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачів) порушені у зв'язку із вчиненням заповіту (ухвала колегії суддів ВССУ від 28 вересня 2011 року (справа N 6-27855св11)). Оспорюваний заповіт посвідчувався в квартирі № 11 по вул.. Центральній села Жванець Кам'янець - Подільського району і посвідчувався секретарем Жванецької сільської ради [PERSON] Дані обставини сторонами в судовому засіданні визнані і не оспорювалися , позов також не ґрунтується на тій підставі, що [PERSON] не мала права посвідчувати оспорюваний заповіт. Відповідно до п. 1 .4 , розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування , затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 N 3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за N 1298/20036 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Оспорюваний заповіт відповідає всім вимогам, що до нього ставляться і судом не було встановлено порушень при складанні заповіту, на підставі яких він підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 ст. 203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1257\~ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину, який повинен ґрунтуватися на обєктивних даних про стан здоровя заповідача. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивачем не було надано суду доказів, які б свідчили про недієздатність заповідача під час складання заповіту. З копії рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 16 січня 2015 року, справа 676/8602/14-ц вбачається, що [PERSON] приймала участь в розгляді цивільної справи про визнання договору дарування квартири недійсним , тобто вона могла самостійно пересуватись, висловлювати свою волю і в ході розгляду даної справи з 18 листопада 2014 року по 16 січня 2015 року ні в кого не виникав сумнів в недієздатності позивачки. А вже після завершення судового розгляду [PERSON] самостійно вирішила переїхати в будинок для громадян похилого віку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed