Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 03 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, які присуджені йому судовим наказом від 30.05.2019 у справі №135/296/19 щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивач обґрунтовуючи позов, зазначив, що 14 червня 2019 року він отримав судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У заяві про видачу судового наказу заявник [PERSON] не зазначає, що у позивача є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , і що нею поданий позов до Ладижинського міського суду Вінницької області про стягнення аліментів на його утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 23 років за умови продовження навчання. Тобто, фактично, відповідач [PERSON] вимагає стягнення з позивача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку. Стягнення з нього аліментів на двох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) є для нього занадто великою сумою, враховуючи, що він працює водієм у філії "Птахокомплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика" і отримує невелику заробітну плату, в середньому 8 000 грн. Тому просить зменшити розмір аліментів, які присуджені йому судовим наказом від 30.05.2019 у справі №135/296/19 щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття. 2. Виклад позиції відповідача. 05.11.2019 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву у якій зазначила, що звертаючись до суду з позовом в даній справі позивач зазначає, що судом при винесенні судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки доходу позивача не було враховано, що вона, окрім аліментів на неповнолітню дитину згідно з судовим наказом має ще отримувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у розмірі 1/4 частки доходу позивача. Дана обставина є, на думку позивача, підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частки доходу позивача на 1/6 частки доходу позивача. В якості доказів у справі, на підтвердження зазначених обставин, позивач [PERSON] надав суду лише копію судового наказу про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу, а також копію ухвали про відкриття провадження у цивільній справі №135/297/19 та копію позовної заяви про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з його навчанням, у розмірі 1/4 частки доходу. При цьому, позивач не надав суду рішення в цивільній справі №135/297/19, з якого вбачається, що з позивача ухвалено стягнути на утримання повнолітнього сина, який навчається, аліменти в розмірі 1/6 частки доходу позивача, а не 1/4 частки, як зазначає позивач. Окрім того, під час ухвалення судового рішення у цивільній справі №135/297/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається судом було враховано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він частково визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину і просив суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частки доходу, а не 1/4 частки доходу, як просила [PERSON] , оскільки згідно з судовим наказом з нього вже стягуються аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частки доходу. Отже, обставини, на які посилається позивач [PERSON] в даній цивільній справі щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 до 1/6 частки доходу позивача, вже були враховані судом при ухваленні рішення в справі №135/297/19. Крім того додатковою обставиною, яка має значення у даній справі є те, що їх спільна з позивачем донька [PERSON] , має незадовільний стан здоров`я, перебуває на диспансерному обліку в КП "Ладижинський міський ЦПМСД", потребує постійного обстеження та лікування. Тому, з огляду на зазначені обставини, відповідач [PERSON] , вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] у даній цивільній справі є повністю не обґрунтованими, не доведеними та не підлягають задоволенню. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заперечує проти задоволення даного позову. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2005 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до судового наказу, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області 30.05.2019 відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частин його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.6). Разом з тим, судом досліджено копію позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та копію ухвали про відкриття провадження у справі від 31.05.2019 (а.с.8), з яких видно, що [PERSON] просить стянути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку. З копії заочного рішення від 10.07.2019, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області вбачається, що судом ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, і до закінчення навчання (а.с. 31-33). З копії свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 05 червня 2019 року вбачається, що у позивача є ще одна малолітня дитина, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.36). З копії довідки, наданої КП "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" №485 від 30.10.2019 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку даного медичного закладу з 2007 з діагнозом: вірусна деформація колінних суглобів, диспластичний двобічний коксартроз. Часто хворіє ГРЗ, бронхітами та ангінами. Протягом жовтня 2019 дитина перехворіла ГРЗ, гострий фарингіт. Діагноз: двобічний диспластичний коксартроз, період загострення. дитина потребує постійного обстеження, лікування (стаціонарного та санаторно-курортного). V. Оцінка Суду. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно з ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років починаючи з січня 2020 - 1779 грн, з липня - 1859 грн, з грудня -1921 грн. На дитину віком від 6 до 18 років починаючи з січня 2020 - 2218 грн, з липня - 2318 грн, з грудня - 2395 грн. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається у своєму позові. Подані позивачем докази, у своїй сукупності, не дають суду достатніх підстав вважати, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у нього, як у платника аліментів, суттєво змінилося матеріальне становище. Позивач є працездатною особою і доказів про те, що він має незадовільний стан здоров`я суду не надано. Разом з тим, при дослідженні наданих суду доказів, спростовано посилання позивача [PERSON] на те що, він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки як вбачається із заочного рішення суду від 10.07.2019 судом ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, і до закінчення навчання (а.с. 31-33). Поряд з чим суд звертає увагу на ту обставину, що у позивача [PERSON] є на утриманні ще одна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Водночас, позивач на дану обставину як на підставу для зменшення розміру аліментів у позовній заяві не посилається. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На думку суду, обставини, на які посилається позивач на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Суд вважає, що розмір стягуваних аліментів згідно з судовим наказом Ладижинського міського суду від 30.05.2019 у розмірі 1/4 не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було. Враховуючи, що позивач, як батько неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] спроможний сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, розмір аліментів, що стягнуті з позивача є гарантованим державою мінімумом на утримання дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів та задоволення позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 768 грн 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 03.07.2019 (а.с. 1). З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до вказаних вище положень статті 141 ЦПК, судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає. Проте, відповідачем було проведено оплату витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень відповідно до квитанції №12 від 31 жовтня 2019 року (а.с.34-35). В даних правовідносинах, з врахуванням вимог статті 137 ЦПК, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень.

Outcome: approved