Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що вона одружилася з відповідачем 11 червня 2005 року, та прийняла прізвище чоловіка [PERSON]. Від подружнього життя в них [INFO] року народився син [PERSON]. Зазначає, що подружнє життя в них не склалося і починаючи з травня 2007 року вони змушені були розійтись. Вона разом з сином [PERSON] залишилась проживати з своїми батьками, а відповідач пішов жити до своїх батьків. Вказує, що так як батько самостійно не допомагав матеріально утримувати сина [PERSON], вона змушена була звернутись до Миколаївського районного суду з заявою про стягнення аліментів на її користь для часткового матеріального забезпечення сина [PERSON]. Позивачка зазначає, що проживаючи окремо, але перебуваючи у шлюбі, відповідач не шукав шляхів примирення і вона була вимушена звернутися до Миколаївського районного суду з заявою про розірвання шлюбу, позов було задоволено. Вказує, що вона знову вийшла заміж, уклавши шлюб з [PERSON]. Зазначає, що після того як позивач та відповідач перестали проживати спільно батько фактично перестав піклуватися про сина, забув про свій батьківський обов'язок: дбати про створення для сина необхідних побутових умов, матеріальне забезпечення, навчання та розвиток. Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав щодо сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Миколаївської РДА в судове засідання не прибув, повідомлений був належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув, повідомлений був належним чином, однак надіслав до суду заяву, якою просив розглядати справу у його відсутності та не заперечив проти позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] вбачається, що його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 03.04.2008 року. З копії виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської області, виданого 21.08.2007 року, вбачається, що з [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання [PERSON] в користь [PERSON] З копії листа Відділу ДВС Жовківського РУЮ у Львівській області від 11.03.2011 року № Г-9/1-09 та розрахунку заборгованості по аліментах від 09.03.2011 року вбачається, що борг відповідача по виконавчому листі № 2-848, виданого Миколаївським районним судом Львівської області, по сплаті аліментів становить 7995,57 гривень. З копії розрахунку заборгованості по аліментах від 06.06.2014 року, виданого Відділом державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, вбачається, що борг відповідача по виконавчому листі № 2-848, виданого Миколаївським районним судом Львівської області, по сплаті аліментів становить 25920,69 гривень. З довідки про неотримання аліментів №6 від 05.01.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліментів з [PERSON] за період з 01.06.2014 року по 31.11.2014 року згідно з виконавчим листом № 2-848. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 29.09.2012 року. З копії характеристики на [PERSON] від 20.05.2014 року, виданої Роздільською ЗОШ, вбачається, що [PERSON] проживає в даний час з матірю та вітчимом, протягом навчання учня в школі, його навчанням та вихованням займаються мати та вітчим, батьківські збори та свята відвідує мати. Рідний батько за два роки у школі не з'явився жодного разу, не цікавився дитиною у вчителя у телефонному режимі. З висновку органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] від 04.02.2015р.№02-32/0-514/14 вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом із матірю, вітчимом та сестрою. За адресою проживання для дитини створені всі належні умови, навчанням та вихованням дитини займаються мати та вітчим. Батько [PERSON] з сином не проживає. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 ч. 1 ч. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. З пояснень позивача та матеріалів справи, вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток. Батько дитини, відповідач по справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина. Як вбачається з листів СуСД Миколаївської РДА відповідач жодного разу не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини, також відповідач жодного разу не з'явився на судове засідання по даній справі, хоча був належно повідомлений про час та місце проведення таких кожного разу, що підтверджується матеріалами справи. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок, відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved