Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа» звернулось до суду з дійсним позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. На обґрунтування своїх вимог зазначило, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов'янськ та користується послугами з опалення, однак, не в повному обсязі оплачує їх вартість, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги у встановлений законом строк. Внаслідок чого, за період з 01 жовтня 2010р. по 01 серпня 2015р. сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 5789,96 грн. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 5789,96 грн., витрати від інфляційних процесів у сумі 2444,54 грн., та 3% річних у сумі 299,15 грн. Представник позивача, Титаренко О.Л., яка діє на підставі довіреності № юр/2472 від 30.12.2014 року (а.с. 10), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього суми заборгованості за спожиті послуги, оскільки, дійсно, їх оплату він здійснює не в повному обсязі. В частині ж стягнення з нього інфляційних нарахувань та 3% річних, відповідач заперечував, оскільки вважає стягнення таких сум незаконним, крім того, наразі його матеріальний стан не дозволяє здійснити оплату зазначених нарахувань. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає у [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад родини (а.с. 5). ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щомісяця здійснювало нарахування відповідачу плати за надані послуги з теплопостачання, однак останній не сплачував кошти за вказані послуги, унаслідок чого, виникла заборгованість. Так, згідно витягів з особового рахунку [NUMBER], заборгованість [PERSON] перед позивачем, у період з 01 жовтня 2010 року по 01 серпня 2015 року склала 5789,96 грн. (а.с.6,7,8). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Так, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення…» № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до вимог ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER], оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач використовував дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлявся від неї, що відповідачем не оспорюється. Доказів звернення відповідача в установленому законом порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг суду не надано. Оскільки відповідач не здійснює оплату за користування тепловою енергією і має заборгованість у розмірі 5789,96 грн., за період з 01 жовтня 2010 року по 01 серпня 2015 року, що підтверджується витягами з особового рахунку, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання, обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За таких підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат від інфляційних процесів у розмірі 2444,54 грн., та 3% річних в сумі 299,15 грн., також підлягають задоволенню, а доводи відповідача про незаконність нарахованих сум спростовуються. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 243,60 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved