Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на гараж. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що в 2015 році він збудував по вул. Т.Шевченка біля будинку № 29 капітальну споруду гараж, загальною площею 15,2 кв.м. В серпні 2017 року він звернувся до КП «ВМБТІ» щодо виготовлення технічного паспорту на обєкт самовільного будівництва гараж. Даний технічний паспорт було виготовлено. Згідно технічного висновку, виготовленого КП «ВМБТІ» про стан будівельних конструкцій, гараж №б/н по вул. Т.Шевченка в м. Вінниці, згідно ДБН В.1.-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» будівля відповідає 2 ступеню вогнестійкості. Гараж в подальшому можливо використовувати за призначенням. Даний висновок також було зроблено органом державного нагляду у сфері пожежної та технічної безпеки від 06.09.2017р. № 1443. Згодом, позивач звернувся до відповідача щодо прийняття до експлуатації самовільно збудованого гаражу, проте йому було відмовлено. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж №б/н по вул.. Тараса Шевченка в м. Вінниці, що позначений під літерою «А» загальною площею 15,2 кв.м. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, а також залишити за ним судові витрати. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] при вирішенні справи покладвся на думку суду. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З позовної заяви та з пояснень, наданих в судовому засіданні позивачем, вбачається, що ним в 2015 році було збудовано гараж загальною площею 15,2 кв.м. по вул. Т.Шевченка біля будинку № 29 в м. Вінниці. З технічного паспорту на виробничий будинок гараж № б/н по вул. Островського ([PERSON]), 21/3 у м. Вінниці, виготовленого 16.08.2017 року КП "ВМБТІ", судом встановлено, що його власником є позивач [PERSON] (а.с. 7-12). Зі змісту даного паспорту вбачається, що гараж було зведено самочинно, загальною площею 15,2 кв.м. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Також в матеріалах справи міститься Технічний звіт та заключення про технічний стан будівельних конструкцій гаража № б/н по вул. Тараса Шевченка в м. Вінниці, затвердженого КП "ВМБТІ" 31.08.2017 року (а.с. 14-25). З даного звіту вбачається, що технічний стан констукції гаража по вул. Тараса Шевченка в м. Вінниці, згідно з «Нормативними документами з питань обстежень, паспортизації, безпечної та надійної експлуатації будівель і споруд» будівля відноситься до ІІ стану задовільний, а також відповідає ІІ ступеню вогнестійкості. Гараж у подальшому можливо використовувати за призначенням. Як вбачається з листа [PERSON] міського управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області від 06.09.2017 року, ними було розглянуто наданий матеріал «Технічний звіт та заключення про технічний стан будівельних конструкцій гаража №б/н по вул. Т.Шевченка в м. Вінниці» та зазначено, що вони не заперечують щодо можливості використання гаража за призначенням, у відповідності до вище зазначеного звіту, при умові дотримання вимог додатку 3.1 ДБН 360-92** (а.с. 32). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до [PERSON] міської ради з письмовою заявою про прийняття гаража по вул. Т.Шевченка в м. Вінниці, біля будинку № 29, до експлуатації (а.с. 33). Проте йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду (а.с. 34). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю;ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України, \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. раво власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, ч. 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною першою статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] самочинно збудував гараж по вул. Т. Шевченка в м. Вінниці, який можливо використовувати за призначенням та отримав технічний паспорт на нього. Відповідач не заперечує проти визнання права власності на гараж за позивачем. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на гараж знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved