Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" в особі відділення №27 Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" про повернення строкового банківського вкладу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між ним та відповідачем 06.08.2013 року укладено договір строкового банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" "Квартальний" №630430/2013 строком на тринадцять місяців з 06.08.2013 року по 06.09.2014 року з виплатою 9.5% річних на суму вкладу. На виконання вказаного договору позивачем було надано відповідачу суму вкладу в розмірі 8031 доларів США що еквівалентно 64 191,78 грн. Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення суми вкладу звернувшись до відповідача зі заявою 17.02.2014 року, однак суму вкладу йому так і не було повернуто, а на письмові заяви про повернення коштів відповідач не реагує. Просить суд стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 6113,91 доларів США з яких 5731 доларів США залишок суми вкладу та 382,91 доларів США нараховані відсотки; 804,28 доларів США пеня за кожен день прострочення виплати вкладу та 500 доларів США моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на заперечення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. 03.02.2015 року подав заперечення (а.с.60-63) на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що несвоєчасне повернення коштів відбулося у зв'язку із погіршенням фінансового стану Банку, запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк". Правлінням НБУ було прийнято ряд постанов, якими встановлено обмеження на видачу валютних коштів клієнтів з поточних, вкладних рахунків. Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованою та безпідставною. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2013 року між [PERSON] (вкладником) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") в особі головного експерта Под'ячева В.Ю. (банк), укладено договір банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" "Квартальний" №630430/2013 строком на тринадцять місяців з 06.08.2013 року по 06.09.2014 року з виплатою 9.5% річних на суму вкладу (а.с.9). Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" [NUMBER], код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент. На цей рахунок-кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. 06.08.2013 року Вкладником на депозитний рахунок Банку було внесено 8031 доларів США, що підтверджується квитанцією №228982 (а.с.11) і тим самим виконано взяті на себе обов'язки по договору. 17.02.2014 року позивач скористався правом на дострокове повернення депозитних коштів на підставі п.п.1.2, 1.6 Договору, у зв'язку із чим звернувся до банку зі заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу (а.с.12). Проте ПАТ"ВіЕйБі Банк" не виконав вимоги позивача, посилаючись на відсутність готівки, у зв'язку із економічною кризою та політичною ситуацією у державі. Згідно Руху коштів по рахунку з 06.08.2013 року по 15.01.2015 року наданого відповідачем, вихідний залишок по депозитному вкладу становить 6117,90 доларів США. У відповідності до вимог ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Уклавши вищенаведений договір банківського вкладу, Банк взяв на себе зобов'язання сплатити проценти за збереження вкладу та повернути вкладнику розміщену в Банку суму разом з нарахованими процентами в порядку та строки, обумовлені договором, зокрема, по закінченню строку дії вкладу. Підписи сторін під договором свідчать про досягнення сторонами згоди за усіма його умовами. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач в односторонньому порядку порушив зобов'язання, що випливають з його умов, а саме: не виконав належним чином зобов'язання за договорами банківського вкладу та у визначений договорами строк вклад та відсотки за його зберігання вкладнику не повернув. Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором порушує гарантоване ст. 41 Конституції України його право приватної власності, позбавляє його права володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про безпідставність позову щодо повернення банківського вкладу у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" з наступних підстав. На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733/БТ "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 року прийнято рішення №123 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.11.2014 року прийнято рішення №128 (а.с.64-65) про призначення провідного професіонала з питань врегулювання платоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Строк щодо виконання зобов'язання по депозитному вкладу виник 06.09.2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації банку (21.11.2014). Пунктом 1.5 Договору банківського вкладу передбачено, виплату процентів, нарахованих на Вклад за ставкою 9,5 процентів. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми вкладу та відсотків за ним є підставними та підлягають до задоволення. Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема частиною 5 вказаної статті передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюються, в тому числі нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. За таких обставин позовна вимога в частині стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення виплати вкладу не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди). Однак відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах договором банківського вкладу не передбачено. Не містять такого виду відповідальності за неналежне виконання цього договору норми гл.71, ст.625 ЦК, Закону України "Про банки і банківську діяльність"; не доведено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів". За змістом п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), виникає у випадках, передбачених законом. Таким чином, моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" лише у разі, якщо така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Положення ст.1167 ЦК України щодо підстав відповідальності за завдану моральну шкоду поширюються на недоговірні правовідносини. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач належним чином не виконала умови договору банківського вкладу, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. В частині задоволення вимог щодо стягнення матеріально та моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial