Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

03 грудня 2013 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є він та відповідачем було укладено кредитний договір про відкриття карткового рахунку в національній валюті, видано платіжну картку та ПІН-код. Згідно укладеного договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом, який розраховується позивачем самостійно. В свою чергу відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення частини заборгованості в розмірі, згідно договору. Відповідач зобов'язань по сплаті частини кредиту не виконав, платежі у визначеному розмірі не вносив, станом на 22 жовтня 2013 року його заборгованість склала 2654,51 грн. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду від 18 грудня 2003 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2014 року, в задоволенні позову позивача було відмовлено через сплив строку позовної давності. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначені рішення і ухвала судів були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № 005-14094-140807 про надання кредиту шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 30 000,00 грн. з лімітом на рахунку 3 000,00 грн., з видачею платіжної картки, ПІН-коду, оплатою комісій згідно тарифів (а.с.5). Відповідно до п.2.5. укладеного договору, відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу згідно Тарифів (а.с.6), однак взятих на себе зобов'язань не виконав. Станом на 22 жовтня 2013 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 2654,51 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.11-12). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 - 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі сплатив кошти за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved