Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

ТзОВ «Львівгаз збут» в особі представника Станько М.М., 23.03.2021 звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, мотивуючи в основному тим, що [PERSON] , є споживачем природного газу, за місцем свого проживання використовує для побутових потреб газ, який надається ТзОВ «Львівгаз збут». Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачці послуги, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплачувала повністю вартість спожитого газу, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 12.02.2021 року склала 31 867 грн. 39 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 697 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 722 грн. 27 коп. 3% річних. Просив стягнути заборгованість за послуги з газопостачання та судові витрати. Ухвалою судді від 19.04.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16). Представник ТзОВ «Львівгаз збут» Стернюк В.А. у клопотанні від 20.09.2021 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо заочного розгляду справи, не висловив (а.с. 39). [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 22.06.2021, 20.07.2021 та 21.09.2021 не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у клопотанні представник позивача (а.с. 21, 28, 34, 35, 37-39). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 26.11.2020, ТзОВ «Львівгаз збут» у видачі судового наказу про стянення з [PERSON] заборгованості за послуги з газопостачання відмовлено, з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, [PERSON] з 06.07.1994 значиться зареєстрованою за адресою [ADDRESS] . Відповідачка є споживачем природного газу за місцем свого проживання та використовує для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015, затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «При житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п.17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. В розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз. 2, п. 4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТзОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 р. №187. Факт сплати споживача за поставлений природній газ а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Згідно п. 11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач не зверталась до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відповідно взаємні права і обов`язки, що з них випливають. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак споживач не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплатила повністю вартість спожитого газу, а тому, у відповідачки станом на 12.02.2021 виникла заборгованість у сумі 31 867 грн. 39 коп., а також інфляційні втрати у сумі 697 грн. 67 коп. та 3% річних у розмірі 722 грн. 27 коп., що стверджується наданим суду розрахунком (а.с. 1, 2, 5). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань допустила заборгованість перед ТзОВ "Львівгаз збут", позов слід задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивача 31 867 грн. 39 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 697 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 722 грн. 27 коп. 3% річних. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача 2 270 грн. 00 коп. судових витрат. За наведеного, керуюсичь ст.ст. 4, 5, 81, 89, 141, 166, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово комунальні послуги», суд, -

Outcome: approved