Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] треті особи: Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, Дніпровський РВ ГУ ДМС у м. Києві, Приватний нотаріус КМНО Авдієнко В.В. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] що належить відповідачу на праві власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № «3»_471-07/07-МФ від 23.07.2007 року, яка складає 740 697,50 грн., - шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити відповідача з вказаної квартири та стягнути з відповідачів судові витрати, фактично понесені позивачем. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 23.07.2007 року між ТОВ "Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] уклали Кредитний договір № «3»_471-07/07-МФ-И. Згідно умов Кредитного договору, Банк надав відповідачці (Позичальнику) кредит у сумі 100 000,00 грн. зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 22.07.2012 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5 % відсотків річних. Згідно п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування кредитом за процентною ставкою 18,5 % річних та комісійну винагороду в розмірі 500 ,00 грн. одноразово. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник зобов'язаний, у відповідності до п. 6.1. Кредитного договору, сплачувати Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення Позичальником строків платежів за кредитними ресурсами, процентами, комісійною винагородою. Також, 26 червня 2008 року між ВАТ "Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № «3»_499-06/08-МФ. Згідно умов зазначеного Кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит у сумі 32 000,00 доларів США зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 22.06.2013 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних. Згідно п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування кредитом за процентною ставкою 17 % річних та комісійну винагороду в розмірі 2 327,86 грн. разово. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник зобов'язаний, у відповідності до п. 6.1. Кредитного договору, сплачувати Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № «3»_499-06/08-МФ між сторонами був укладений Іпотечний договір від 26.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П., зареєстрований в реєстрі за № 3412. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № «3»_471-07/07-МФ-И між сторонами укладено Іпотечний договір від 23.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2241. Відповідно до умов вказаних Іпотечних договорів, предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 33,40 кв.м.; жилою площею 16,10 кв.м.. Згідно п. 2 Іпотечних договорів, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Враховуючи те, що з боку відповідача мали місце порушення договірних зобов'язань, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Деснянського районного суду від 12.07.2011 року у справі № 2-1419/11 з відповідача стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було стягнуто заборгованість за Кредитними договором № «3»_471-07/07-МФ-И та № «3»_499-06/08- МФ в сумі 615 049,61 грн. Рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена. Сума заборгованості за Кредитним договором № «3»_471-07/07-МФ-И від 23.07.2014 року станом на 22.10.2014 року складає 740 697,50 грн., з яких: - 80 135,49 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 893,57 грн. - сума строкової заборгованості за відсотками; - 84 179, 02 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; Пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам, комісії, складає 575 489,42 грн. Оскільки позичальником були порушені вимоги Кредитного договору, заборгованість, яка утворилася станом на 22.10.2014 р., не була погашена, позивач просить в рахунок стягнення заборгованості за Кредитними договорами звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нерухоме майно за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити відповідача з вказаної квартири та стягнути з відповідачів судові витрати, фактично понесені позивачем. Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав, просив задовольнити з вищенаведених підстав, згодом направив до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, зазначивши, що рішення Деснянського районного суду м. Києва не було виконане виключно з вини банка, представники якого не отримали виконавчий листі не пред'явили його до виконання у встановлений законом строк; зазначила, що розмір заборгованості, який зазначений в рішенні суду, не є співмірним з вартістю квартири, яка є її єдиним житлом; крім того, просила врахувати, що позивачем не надано ні оцінки ринкової вартості квартири (предмета іпотеки) ні на день пред'явлення позову до суду, ні протягом розгляду справи. Також відповідач просила відмовити в позові з підстав пропущення позивачем строку позовної давності, надавши відповідну письмову заяву про застосування строку позовної давності. Третя особа - Приватний нотаріус КМНО Авдієнко В.В. в судове засідання не з'явився, направив заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи - Дніпровського РВ ГУ ДМС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, направив, заяву, в якій теж просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.07.2007 року між ТОВ "Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № «3»_471-07/07-МФ-И (а.с. 64-68). Згідно умов Кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит у сумі 100 000,00 грн. зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 22.07.2012 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5 % відсотків річних. Згідно п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування кредитом за процентною ставкою 18,5 % річних та комісійну винагороду в розмірі 500 ,00 грн. разово. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник зобов'язаний, у відповідності до п. 6.1. Кредитного договору, сплачувати Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення Позичальником строків платежів за кредитними ресурсами, процентами, комісійною винагородою. Також, 26 червня 2008 року між ВАТ "Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № «3»_499-06/08-МФ (а.с. 71-74). Згідно умов даного Кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит у сумі 32 000,00 доларів США зі строком остаточного повернення кредитних ресурсів до 22.06.2013 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних. Згідно п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування кредитом за процентною ставкою 17 % річних та комісійну винагороду в розмірі 2 327,86 грн. разово. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник зобов'язаний, у відповідності до п. 6.1. Кредитного договору, сплачувати Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення Позичальником В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № «3»_499-06/08-МФ між сторонами укладено Іпотечний договір від 26.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. за реєстровим № 3412, а в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № «3»_471-07/07-МФ-И між сторонами було укладено Іпотечний договір від 23.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. за реєстровим № 2241 (а.с.77-80). Відповідно до умов Іпотечних договорів, предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] Зазначена квартира має загальну площу 33,40 кв.м.; жилу площу 16,10 кв.м. Згідно п. 2 Іпотечних договорів, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Деснянського районного суду від 12.07.2011 року встановлено, що [PERSON] допустила порушення умов Кредитних договорів, прострочивши сплату кредиту і процентів. Вказаним рішенням суду було задоволено вимоги банка та вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитними договором № «3»_471-07/07-МФ-И та № «3»_499-06/08- МФ в сумі 615 049,61 грн. (а.с. 81,82). Як вбачається з мотивувальної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2011 року заборгованість відповідача складається: -за договором № «3»_471-07/07-МФ-И від 23.07.2007 року в розмірі 156 684,42 грн.; -за договором № «3»_499-06/08-МФ від 26.06.2008 року в розмірі 458 365,19 грн. Згідно з позовною заявою сума заборгованості за Кредитним договором № «3»_471-07/07-МФ-И від 23.07.2014 року станом на 22.10.2014 року складає 740 697,50 грн., з яких: - 80 135,49 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; - 893,57 грн. - сума строкової заборгованості за відсотками; - 84 179, 02 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; Пеня, нарахована позивачем на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам, комісії, з часу ухвалення рішення Деснянським районним судом м. Києва до часу здійснення позивачем розрахунку заборгованості, згідно розрахунку, становить 575 489,42 грн. Пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р. передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК ). Тобто, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодного належного доказу, на підставі якого суд міг би встановити вартість спірного нерухомого майна , відповідно, суд позбавлений можливості надати оцінку співмірності суми заборгованості за Кредитними договорами та вартістю предмета іпотеки. Отже, позов про задоволення вимог кредитора саме у обраний ним спосіб захисту - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності і виселення відповідача з квартири не є доведеним. З вище зазначених підстав суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування строку позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не доведеними, пропущення позивачем строку позовної давності не може бути самостійною підставою для відмови в позові. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed