Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами №805/13/18-5/7-1010 від 01.10.2007 року та №800/13/18-5/8-528 від 30.06.2008 року, а саме двох кімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на праві приватної власності для задоволення вартості предмету іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач за позовом не виконав належним чином свої договірні зобов'язання за договором кредиту №805/16/13-1/7-22 від 01.10.2007 року на забезпечення зобов'язань за яким, між сторонами був укладений іпотечний договір № 805/13/18-5/7-1010 від 01.10.2008 року та за договором кредиту №800/16/13-1/8-249 від 13.06.2008 року на забезпечення зобов'язань за яким, між сторонами був укладений іпотечний договір №800/13/18-5/8-528 від 13.06.2008 року. Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань за кредитними договорами, та виходячи з умов іпотечних договорів, позивач вважає, що він набув право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами для задоволення своїх вимог за кредитними договорами. Представник позивача Медведєва О.Ю., яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Крім того, представник позивача не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, причину неявки суду не повідомив. Судова повістка, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулася до суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме "закінчення терміну зберігання". Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендовані листи з судовими повістками на пошті є відмовою останнього одержати судові повістки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, в разі відмови адресата одержати судову повістку, особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відмовившись одержати судову повістку, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне. 01 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту №805/16/13-1/7-22 (далі - договір кредиту-1). За умовами вказаного договору ПАТ "Укрсоцбанк" надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 170000,00 грн., зі сплатою 14,5 % річних. Відповідно до п.п. 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту-1 відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, процентів за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно до п. 4.2 договору кредиту-1 у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за відкриття позичкового рахунку та ведення кредитної справи, визначеного в п. 3.3.13 цього договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту, визначеного в п. 3.3.14 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3., 3.2.3, 4.4., 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Згідно з п. 4.3 договору кредиту-1 у разі порушення [PERSON] п. 3.3.2-3.3.15 договору він зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 3 (трьох) відсотків від суми кредиту за кожен випадок. Судовим розглядом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором кредиту-1 виконав належним чином. Відповідач, в свою чергу, припинив належним чином виконувати обов'язки за договором кредиту-1, та станом на 23.07.2013 року договірні зобов'язання не виконуються більш ніж 1230 днів, тому відповідно до п. 4.4 договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідач, згідно з умовами договору, зобов'язаний протягом одного робочого дня повністю погасити кредит, сплатити відсотки та нараховані штрафні санкції. Позивачем наданий обґрунтований розрахунок заборгованості за договором кредиту-1, загальна сума якого станом на 19.07.2013 року складає 272661,40 грн., у тому числі: поточна заборгованість за кредитом 104833,64 грн., прострочена заборгованість по кредиту 38722,04 грн., заборгованість за відсотками 96113,66 грн., сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 17024,38 грн., штраф за прострочення терміну повернення відсотків 15300,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 667,68 грн. У якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту-1 №805/16/13-1/7-22 від 01.10.2007 року, між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір №805/13/18-5/7-1010 від 01.10.2008 року (далі - іпотечний договір-1), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3476. За умовами іпотечного договору-1 [PERSON] передано в іпотеку ПАТ "Укрсоцбанк" 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року. 13 червня 2008 року між АКБ соціального розвиту "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту №800/16/13-1/8-249 (далі - договір кредиту-2), за умовами якого позивач надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти у розмірі 12000,00 доларів США, зі сплатою 14,00 процентів річних та комісії, з щомісячним погашенням основної заборгованості по 66,67 доларів США, а в останньому місяці 66,07 долари США та кінцевим терміном погашення кредиту - 10.06.2023 року. Відповідно до п.п. 3.3.7 та 3.3.8 договору кредиту-2, [PERSON] взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, процентів за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно до п. 4.1 договору кредиту-2 у разі прострочення [PERSON] строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.10 договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з п. 4.2 договору кредиту-2, у разі порушення [PERSON] вимог п.п. 3.3.2, 3.3.5, 3.3.7, 3.3.17 договору, [PERSON] зобов'язаний сплатити кредиторові штраф у розмірі 3 (три) процента від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожен випадок. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором кредиту-2 виконав належним чином. Відповідач, в свою чергу, припинив належним чином виконувати обов'язки за договором кредиту-2, та станом на 23.07.2013 року, договірні зобов'язання не виконуються ним більше ніж 1230 днів, тому відповідно до п. 4.4. договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив та Відповідач зобов'язаний протягом одного робочого дня повністю погасити кредит, сплатити відсотки та нараховані штрафні санкції. Позивачем наданий обґрунтований розрахунок заборгованості за договором кредиту-2, загальна сума якого станом на 19.07.2013 року складає 146660,83 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 63409,51 грн., прострочена заборгованість по кредиту 21848,63 грн., заборгованість за відсотками 45046,77 грн., сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків 8537,63 грн., штраф за прострочення терміну повернення відсотків 7818,29 грн. У якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором-2, між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір №800/13/18-5/8-528 від 13.06.2008 року (далі - іпотечний договір-2), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2374. За умовам іпотечного договору-2 [PERSON] було передано в іпотеку ПАТ "Укрсоцбанк" 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 30.09.2005 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий №2901, Витяг з Державного реєстру правочинів №1545187, номер правочину 866102, зареєстрованого Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 03.08.2007 року на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15467377, реєстраційний номер №11932910, номер запису: П-3-1134 в книзі - 1. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 559 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Статтею 41 Закону України "Про іпотеку" передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно з п. 4.1 іпотечного договору 1 та іпотечного договору 2, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 4.5.1 іпотечного договору 1 та іпотечного договору 2 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду Відповідно до п.п. 4.6.1 та 4.6.2 п. 4.6 іпотечного договору 1 та іпотечного договору 2 визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, виходячи з вимог діючого законодавства та умов іпотечного договору №805/13/18-5/7-1010 від 01.10.2007 року та іпотечного договору 800/13/18-5/528 від 13.06.2008 року, та враховуючи невиконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту №805/16/13-1/7-22 від 01.10.2007 року та договором кредиту №800/16/13-1/8-249 від 13.06.2008 року, суд вважає, що позивач за набув право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами для задоволення своїх вимог за договорами кредиту. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Укрсоцбанк" на виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" 18.10.2009 року та 28.02.2012 року було направлено відповідачеві повідомлення про невиконання основного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] Проте, порушення умов договору кредиту до теперішнього не усунуті, заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає початкову ціну для його подальшої реалізації. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Суд вважає що початковою ціною продажу предмета іпотеки є його оціночна вартість, що зазначена в п. 1.3. договору іпотеки 2. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим, законним та підлягаючим задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із задоволенням позову, судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved