Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRH0SE00000171, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. на термін до 30.05 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит в розмірі 5000,00грн. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 29.07.2013 року має заборгованість 48483,29 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 4060-33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 16157-57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом - 150-00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 28115-39 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № ZRH0SE00000171 були укладені договори поруки між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу поручителів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена відповідачами без задоволення. Згідно вимог позовної заяви позивач просив стягнути солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ZRH0SE00000171 від 31.05.2006 року в сумі 48483-29 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представники позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Терехов О.Л., Ляхов О.В. заявлений позов підтримали повністю та просили винести рішення про задоволення позову у повному обсязі, стягнувши із відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 48483-29 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,83грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов не визнали, пояснивши, що строк позовної давності про стягнення заборгованості за кредитним договором сплив, а тому в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні 06.05.2014 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяву, згідно якої відповідно до положень ст. 551 ЦК України просять зменшити розмір неустойки, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, а тому просили зменшити розмір неустойки до розміру основного боргу, який складає 4060,33грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов не визнали, показавши, що згідно договору поруки від 31.05.2006 року із [PERSON] було укладено договір поруки, який згідно п. 12 Договору поруки рахується припиненим, а тому в задоволенні позову просять відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 06.05.2014 року не з'явився, згідно поданої заяви від 06.05.2014 року просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а в позові до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 11,15,16, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRH0SE00000171, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. на термін до 30.05 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом; відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим станом на 29.07.2013 року, він має заборгованість в розмірі 48483-29 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 4060-33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 16157-57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом - 150-00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 28115-39 грн. Посилання в судових засіданнях відповідача [PERSON] та те, що останній платіж по погашенню даного кредиту він здійснював через термінал у січні-лютому 2010 року на суму 200грн., після цього ним не було зроблено жодного платежу по погашенню даного кредиту, а тому спливли строки позовної давності, в зв'язку з чим просив в задоволенні позову відмовити - суд оцінює критично, як дані з метою ухилення від сплати боргу за кредитним договором, та спростовується розрахунком заборгованості (а.с.4-5), платіжними дорученнями від 29.07.2011р., 30.06.2011р., 31.10.2011р., 30.08.2011р., 29.09.2011р., 29.11.2011р. (а.с.86-90), випискою з особового рахунку [PERSON] по погашенню кредиту(а.с.169), згідно яких вбачається, що [PERSON] були здійснені платежі по погашенню заборгованості по кредитному договору № ZRH0SE00000171 від 31.05.2006 року в терміналах самообслуговування, останній з яких мав місце 29.11.2011 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків: Між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно-правових угод, а саме кредитного договору. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У встановлений договором та законом термін відповідач [PERSON] взяті на себе зобов"язання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків та пені не приймав. Таким чином, невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов"язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані відповідачу в кредит. Отже, заявлені Банком вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4060,33грн., по відсоткам за користування кредитом - 16157,57 грн., по комісії за користування кредитом - 150,00 грн., а всього за загальну суму 20367,90грн. - є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Як уже вище зазначалося, відповідач [PERSON] подав письмову заяву про зменшення розміру пені до розміру основного боргу, який складає 4060,33грн. Судом встановлено, що заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем по тілу кредиту становить 4060,33 грн., а заборгованість по сплаті пені за кредитом - 28 115,39грн., що на думку суду значно перевищує розмір збитків. Таким чином, беручи до уваги заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем на час розгляду справи, враховуючи заяву відповідача, який має на утриманні престарілого та хворого батька [PERSON], який є учасником війни, відповідач [PERSON] не працював з 2007 року по 2009 рік, а тому суд оцінює заявлений розмір пені таким, що значно перевищує розмір несплаченого боргу, у зв"язку з чим заявлена вимога про стягнення пені підлягає зменшенню до суми основного боргу по тілу кредиту, яка складає 4060,33грн. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача [PERSON] понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, у сумі 244,28грн. Суд приходить до висновку, що в задоволенні заявленого позову до відповідачів [PERSON], [PERSON], як поручителів, необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № ZRH0SE00000171 від 31.05.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на термін до 30.05.2008 року (а.с.12-13). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № ZRH0SE00000171 були укладені договори поруки між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], [PERSON] від 31.05.2006 року (а.с.14-15). Відповідно до пункту 12 даних Договорів поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Із поданих позивачем доказів та матеріалів вбачається, що ПАТ КБ «Приват Банк» за вихідним № 30.1.0.0/2-850 від 09.08.2013 року (а.с.7) на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON] були направлені вимоги про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору та Договору поруки від 31.05.2006 року. З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] являється поручителем перед позивачем за порушення зобов'язання боржником [PERSON], які відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України, повинні відповідати перед банком як солідарні боржники. Однак в судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитні кошти були надані строком користування до 30.05.2008 року. На виконання пункту 12 Договорів поруки, порука за цими договорами припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як встановлено із поданих позивачем матеріалів, позивач пред'явив вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] лише 09.08.2013 року, тобто після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором, що свідчить про те, що порука припинилася відповідно до положень ст. 559 ч.4 ЦК України, а тому в задоволенні позову до відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити. Враховуючи, що суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому згідно ст. 88 ЦПК України, суд також не стягує із даних відповідачів понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.11,15,16, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial