Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування, пені, інфляційної складової та 3% річних. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказував на те, що 26.07.2013 року на вул. Пироговській в м. Одесі сталась ДТП за участю автомобіля “Деу” д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля “Деу” д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу. Оскільки відповідальність власника автомобіля, з вини якого сталась ДТП була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, станом на день подання позову до суду позивач не отримав від відповідача суми страхового відшкодування, хоча ВАТ "НАСК "Оранта" згідно страхового акту від 21.10.2013 року визначила страхове відшкодування у сумі 4931 грн. 38 коп., у зв'язку з чим [PERSON] був змушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що водій [PERSON] 26.07.2013 року о 21.50 год. в м. Одесі по вул. Пироговській, 15, керуючи автомобілем "Деу" д.н.з. [NUMBER], не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем “Деу” д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2013 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9). Між власником автомобіля "Деу" д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] та ВАТ "НАСК "Оранта" укладено договір у вигляді полісу №АС/1362079 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6). Період дії полісу охоплює період з 28.06.2013 року по 27.06.2014 року. Страховим випадком за умовами полісу є подія, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до страхового акту складеного ВАТ "НАСК "Оранта" №ОЦВ-13-9722/1 від 21.10.2013 року загальна вартість ремонту автомобіля “Деу” д.н.з. [NUMBER] склала 4931 грн. 38 коп. (а.с.20). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Як вбачається з матеріалів справи, страхувальником затверджено страховий акт 21.10.2013 року, тому п»ятнадцятиденний строк для сплати страхового відшкодування закінчився відповідно 04.11.2013 року, тому передбачена законом пеня повинна нараховуватись починаючи з 05.11.2013 року. Таким чином, внаслідок того, що відповідачем вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня за період: з 05.11.2013 року по 14.04.2014 року у сумі 285 грн. 82 коп. (4931,38 грн. (сума страхового відшкодування) х 0,036% х 161 день. (кількість днів прострочення в цей період); а з 15.04.2014 року по 07.06.2014 року пеня у сумі 138 грн. 47 коп. (4931,38 грн. (сума страхового відшкодування) х 0,052% х 54 дні (кількість днів прострочення в цей період)), отже загальна сума пені - 424 грн. 29 коп. Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних, яку має сплатити відповідач за прострочення виплати суми страхового відшкодування має складати 87 грн. 14 коп. (4931,38 (сума страхового відшкодування) х 215 (кількість днів прострочення) х 3% (розмір відсотків річних) / 365 (кількість днів у році) = 87 грн 14 коп). Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача індекс інфляції за період з 05.11.2013 року по 07.06.2014 року у сумі 212 грн. 12 коп. (9,86 грн. (індекс інфляції за листопад 2013 року) + 24,66 грн. (індекс інфляції за грудень 2013 року) + 177,60 грн. (індекс інфляції за 6 місяців 2014 року), що розраховано відповідно до даних Держкомстату України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги частково ґрунтуються на приписах закону, тоді як обставини справи підтверджені певними належними та допустимими засобами доказування. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial