Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. 22 вересня 2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3963, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за період з 01.06.2017 по 01.06.2020 в розмірі 13484,09 доларів США, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликається на те, що 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. 22 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 13484,09 доларів США, яка складається з: 4607,16 доларів США - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8789,68 доларів США прострочена заборгованість за відсотками і комісією; 87,25 доларів США строкова заборгованість за відсотками і комісією та 1500 грн. плати за вчинення виконавчого напису. З вказаним виконавчим написом позивач не погоджується та вважає, що приватним нотаріусом не дотримано вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості. Так, відповідач для вчинення нотаріусом виконавчого напису не надав належних документів на підтвердження факту порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором і наявності у відповідача відповідного права вимоги. Крім цього, у позивача не може існувати заборгованості за кредитним договором № 379, укладеного між позивачем та ВАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), за період часу з 01.06.2017 по 01.06.2020, оскільки, рішенням Рожнятівського районного суду від 09.06.2016 у справі № 350/599/16-ц з [PERSON] на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" вже стягнута заборгованість по вищевказаному кредитному договору у розмірі 8700 доларів США, яка складається з 4607, 16 доларів США забогованість за кредитом, 4100, 93 доларів США забогованість по відсотках, 365,07 доларів США заборгованість по комісії. Відтак, стягнення з позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4607,16 доларів США є подвійним стягненням з нього однієї і тієї ж суми заборгованості, що суперечить чинному законодавству. Щодо періоду нарахування відсотків і комісії за кредитом, позивач зазначає, що сторони строк договору окремо не визначали, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Кредитний договір був укладений 07.08.2007 року, а повернення кредитних коштів зі сплатою відсотків мало здійснюватися періодичними платежами щомісяця, і датою повного погашення кредиту визначена 03.08.2012 року. Тобто сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Крім цього, однією з обов`язкових умов вчинення нотаріусом виконавчого напису є надання кредитором документів які підтверджують, що з дня виникнення права вимоги до боржника не минуло трьох років. У наявних матеріалах відсутні будь-які документи на підтвердження даної обставини, а відтак неможливо перевірити точну дату виникнення в кредитора права вимоги за кредитом. Тому, вказану в оскаржуваному написі заборгованість, ніяк не можна вважати безспірною, оскільки дійсні обставини спростовують її існування взагалі. При вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус не перевірив факт безспірності суми боргу за кредитним договором № 379 від 07.08.2007 року. Окрім того, відповідачем пропущений строк звернення за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, тому є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Долинка О.А. в судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. На підставі письмової заяви представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3963 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованості за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року за кредитним договором № 379 від 07.08.2007 року, який укладений між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та [PERSON] в розмірі 13484,09 доларів США, та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 10). 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63421212 з примусового виконання виконавчого напису № 3963 від 22.09.2020 року (а.с. 11-12). В межах виконавчого провадження № 63421212, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову від 27.10.2020 року про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить [PERSON] . Також, 30.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. в рамках виконавчого провадження № 63421212 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках , що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (а.с.14). Як убачається з кредитного договору № 379, укладеного 07 серпня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 8700 доларів США з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 10% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 03 серпня 2012 року (а.с. 15-18). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.06.2016 року у справі № 350/599/16-ц з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість по кредитному договору № 379 від 07 серпня 2007 року в сумі 247097 грн. 17 коп. (а.с. 23). Статтею 18\~ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Згідно правового висновку Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, постанова у справі № 756/7916/15-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з наявністю у нього заборгованості перед ТзОВ «Кредитні ініціативи» не погоджується. Водночас, з досліджених судом доказів встановлено, що рішенням Рожнятівського районного суду від 09.06.2016 року у справі № 350/599/16-ц з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість по кредитному договору № 379 від 07 серпня 2007 року в сумі 247097 грн. 17 коп. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, суд бере до уваги, що відповідно до п. п. 3.4 п.3 гл. 16 розд. II Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Разом з цим, відповідно до Кредитного договору № 379 від 07.08.2007 року кінцевий термін повернення кредиту та процентів не пізніше 03.08.2012 року. Отже, право вимоги щодо сплати суми заборгованості за Кредитним договором виникло у Кредитора 04.08.2012 року. З огляду на зазначене, строк для вчинення виконавчого напису нотаріуса закінчився 04.08.2015 року. Статтею 12\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначена обставина є однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги від 17.02.2021 року та квитанцію № 435064 від 17.02.2021 на суму 10000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст.137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги № 17/02/21, укладеного між адвокатом Дуткою Романом Васильовичем та [PERSON] , передбачено, що за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.2 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду у фіксованому розмірі 10000 грн. Винагорода оплачується клієнтом не пізніше дня подання позову до суду. З акту приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 17.02.2021 за договором про надання правової допомоги № 17/02/21 від 17.02.2021 вбачається, що загальний обсяг наданих послуг в годинах становить 10 годин, серед яких надання консультації, опрацювання наявних по справі документів 4 год. вартість 2000 грн.; підготовка позовної заяви і подання до суду 6 год. вартість 3000 грн.; супровід справи в суді першої інстанції (в тому числі підготовка і подання клопотань, заяв, заперечень, письмових пояснень тощо) незалежно від кількості судових засідань вартість 5000 грн. Вартість наданих послуг визначається в загальному розмірі, що становить 10000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, перелічених у акті приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 17.02.2021 послуг, відсутність судових засідань за безпосередньої участі позивача та його представника, приймаючи до уваги надані документи, які підтверджують понесені витрати, суд вважає, що витрати у сумі 10000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума сплачена позивачем судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial