Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

06.03.2015 року від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява, а 23.07.2015 року уточнена позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ від\~ 19.03.2008 року в розмірі 17460 грн. 56 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування уточнених позовних вимог представник ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] вказав, що 19.03.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якому відповідач отримав споживчий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.06.2015 року має заборгованість - 17460 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 1211 грн. 02 коп. - заборгованості за кредитом; 6541 грн. 90 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 8400 грн. 00 коп. - заборгованості з комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 807 грн. 64 коп. - штрафу (процентна складова). Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника банку, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив постановити заочне рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, відмовити у позові, оскільки завищена сума відсотків за користування кредитом та пропущений строк позовної давності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 19.03.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а. с. 10, 11-16, 18, 20, 21). \~Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 23.07.2015 року розмір заборгованості - 17460 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 1211 грн. 02 коп. - заборгованості за кредитом; 6541 грн. 90 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 8400 грн. 00 коп. - заборгованості з комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 807 грн. 64 коп. - штрафу (процентна складова). При цьому, з 24.10.2008 року [PERSON] не здійснювалися платежі на погашення кредиту, прострочена заборгованість за тілом кредиту виникла з 02.08.2008 року. (а. с. 53-57). У відповідністю з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідністю з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачем [PERSON] з 24.10.2008 року платежі не вносилися та з 02.12.2008 року виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту та. відповідно, настав встановлений договором строк виконання зобов'язання щодо погашення кредиту. Таким чином, з 02.12.2008 року, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався перебіг позовної давності, який не зупинявся та не переривався до дня пред'явлення позову 06.03.2015 року. Станом на день пред'явлення позову 06.03.2015 року сплив передбачений законом строк позовної давності. Оскільки відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed