Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачка і її представник вимоги позову в судовому засіданні обгрунтовують тим, що з 02.08.2003р. по 21.02.2011р. вона у перебувала у шлюбі із відповідачем від якого народила двох дівтей : доньку [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO] 27 травня 2013р. Конотопським місьрайсудом затверджено мирову угоду між ними згідно якої відповідач передав належну йому 1/10 частину будинковолодіння в [ADDRESS] їхнім дітям. І за рішенням суду від 24.12.2013р. відповідач [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом. На сьогоднішній день позивачка з дітьми вирішила переїхати в іншу місцевість в с. Нову Слободу Путивльського району Сумської області. Вони знайшли там добрий будинок, умови проживання в якому кращі, ніж в житлі в м. Конотопі і вирішили житло в м. Конотопі продати, а там купити. Із продавцем будинку в с. Нова Слобода і покупцем житла в м. Конотопі вони вже про все домовилися. Служба у справах дітей Конотопської міської ради перевірила умови для проживання в будинку в с. Нова Слобода і дала позитивний висновок. Однак батько дітей - відповідач по справі, не дає згоди на вказаний продаж житла в м. Конотопі, де проживають діти. А без такого продажу житла в м. Конотопі, вони не можуть придбати житло в с.Новій Слободі Путивльського району. Вони раніше виїздили на проживання в одне із сіл біля м. Суми, де хотіли придбати житло там, однак через місяць повернулися до м. Конотопу. Посилаються на ст.ст.11,12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 177 СК і просять зобов"язати відповідача надати дозвіл на продаж 1/5 частини будинковолодіння , що розташоване в [ADDRESS], яка належить їхнім малолітнім дітям. Відповідач і його представник вимог позову не визнали і пояснили, що умови проживання дітей відповідача в м. Конотопі значно кращі, ніж ті, які позивачка хоче їм утворити в с.Новій Слободі Путивльського району Сумської області, оскільки відповідач їздив на те місто і разом із сільським головою проводив його обстеження. Крім цього вказане питання курує мати позивачки, яка тільки те й робить, що міняє місце свого проживання. Вона вже поміняла п"ять помешкань в різних місцях області. А тепер хоче продати житло дітей і за ці кошти купити сільську хату в с. Нова Слобода, де буде проживати разом із своїм сожителем, а місця для відповідного відпочинку і навчання для двох дітей там фактично немає. Просять відмовити в задоволенні вимог позову. Представник виконавчого комітету Конотопської міської ради, як органу опіки і піклуквання, Дем"яненко А.А. вимоги позову підтримала і пояснила, що представники їхньої служби спеціально виїздили в с.Нову Слободу Путивльського району для обстеження майбутнього житла для дітей сторін і прийшли до висновку, що вибране позивачкою житло відповідає всім необхідним нормам для проживання і навчання двох малолітніх дітей. Вони дають дозвіл на продажу їхнього житла в м. Конотопі для одночасного придбання житла в с.Нова Слобода Путивльського району Сумської області. Однак для продажу частини житла в м. Конотопі, яка належить дітям сторін, необхідний дозвіл і батька дітей - відповідача по справі. Вислухавши сторони та первіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до вимог ст. 177 ч.1, 2 СК батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, відмовлятися від майнових прав дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Відповідно до п.67,68 " Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини або відмову у його наданні може бути оскаржено до суду. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] розлучені і являються батьками двох малолітніх дітей : [PERSON] [INFO] народження і [PERSON] [INFO]. Після розлучення батьки проживають окремо, діти проживають разом із матір"ю - позивачкою по справі (л.с. 4-5). Діти мають у праві власності 1/10 частину, в рівних частках кожному, домоволодіння , яке розташоване в [ADDRESS]. (л.с. 8-10). І вказану частину будинку разом із своєю частиною будинку [PERSON] хоче продати, щоб купити житло в с. Нова Слобода Путивльського району Сумської області. Однак, звертаючись до суду по вказаному питанню, позивачка обрала спосіб захисту прав дітей шляхом зобов"язання відповідача надати дозвіл на продажу вказаної частини будинку, який не передбачений законодавством і при його приміненні, він не може бути виконаним і таким чином не може бути захищено право позивачки в обраний нею спосіб. Так, відповідно до вимог ст. 16 ч.2 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Договору по вказаному житлу сторони не укладали, а законом не передбачено обраного позивачкою способу захисту її права. Крім цього, незважаючи на те, що представник органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримує вимоги позову, однак, ні позивач, ні представник органу опіки і піклування не представили суду даних про надання такого дозволу органом опіки і піклування на продажу житла.

Outcome: dismissed