Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 02.09.2008 р. №63 укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» (ЄДРПОУ 33269246) на рахунок [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] в відділенні «Київське регіональне управління Публічного регіонального товариства «Полтава-банк» грошові кошти в сумі 413.160 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором про інвестування в будівництво кредиту не виконав, оскільки не побудував будинок у визначені договором строки до 4 кварталу 2009 року, однак в добровільному порядку повернути кошти відмовляється, а тому він змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача, третьої особи Ручкін А.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, тому суд вважає за можливим вирішити справу заочно на підставі наявних неї доказів. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, третьої особи Ручкіна А.Ю., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» та позивачем [PERSON] було укладено договір від 02.09.2008 р. №63 про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, відповідно до п.3.1. якого об'єктом фінансування є квартира у [ADDRESS], двокімнатна, загальною проектною площею 66,92 кв.м, на 4 поверсі.(а.с.8-12). Відповідно до п. 4.1 Договору вартість квартири складає 421.596,00 грн. Відповідно до п.3.2 Договору, плановий термін введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2009 року. Відповідно до п. 4.3.1 Договору, розрахунок за квартиру здійснюється коштами Інвестора за розпорядженням Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" шляхом перерахування на розрахунковий рахунок забудовника (ТОВ "Будівельна компанія "Облжитлокомплекс"). Згідно п. 8.5. Договору в будь-якому разі розірвання Договору суми внесених інвестицій повертаються Забудовником на рахунок Інвестора в банку-агенті, у місячний строк з дня отримання повідомлення про розірвання цього Договору від Інвестора. Відповідно до кредитного договору № 30 від 09.09.2008 року Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від імені Держави надав [PERSON] прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 269613,00 гривень, строком повернення 114 кварталів з дати укладення кредитного договору, на будівництво житла - квартира [ADDRESS].(а.с.13-18). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, позичальник вносить на рахунок в банку-агенті КФ АБ "Полтава-банк" кошти попереднього внеску в сумі 8605,00 грн. на момент укладення кредитного договору та різницю між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою додатком 1 до цього договору в сумі 143206 грн. в строки, встановлені в договорі про інвестування в будівництво житла. Листом від 10.11.2013 року забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» був повідомлений про розірвання договору про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 02.09.2008 року №63, але суми внесених позивачем інвестицій відповідач не повернув (а.с.30). Обов'язки інвестором по фінансуванню будівництва своєї частки житла, відповідно до умов договору про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла були виконані ним в порядку, у спосіб та в строки передбачені договором, що підтверджується відповідною банківською випискою з особового рахунку позивача (а.с. 23). На час звернення до суду з позовною заявою відповідач не виконав своїх зобов'язань передбачених договором інвестування (реконструкції) житла, укладеним між позичальником Київського іпотечного центру Фонду та відповідачем, а саме не здійснив будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки філії КФ АБ "Полтава-банк" у м. Києві (МФО 322562) (а.с. 23) вбачається, що внесені на рахунки Фонду перший інвестиційний внесок у сумі 8605,00 грн., різниця між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою кредитним договором у сумі 143206 грн., а також сума коштів кредиту - 269613,00 грн. та перераховано на рахунок відповідача ТОВ "Будівельна компанія "Облжитлокомплекс". Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час свої обов'язки за договором про інвестування в будівництво житла не виконав. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених умовами договорупро інвестування в будівництво житла, чим інтересам позивача заподіяно матеріальну шкоду, тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартість квартири, що складає 413.160,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved