Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини; надати їй (позивачу) дозвіл або її офіційному представнику, без згоди [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття та допустити рішення до негайного виконання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. 14 жовтня 2003 року, за взаємною згодою шлюб було розірвано, про що ОЗАГС адміністрації Індустріального району м. Барнаул, Алтайський край, Росія, в цей же день було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з нею, повністю перебуває на її утриманні. З часу розірвання шлюбу, відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дитини не бере, не цікавиться про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач до її переїзду в Україну, підписав нотаріально завірену згоду на виїзд доньки на постійне місце проживання в Україну. На даний час у неї та доньки виникла нагальна потреба у виїзді за кордон в Росію до родичів, пороте дозвіл батька отримати не має змоги, у зв'язку з тим що стосунки з ним не підтримують. Посилаючись на наведені обставини, ст. 155 СК України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. постановою КМ України від 27.01.1995, № 57 просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи подала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без її участі. У випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене в газеті «Вільне слово» від 11 вересня 21014 року, № 65 (14855). Суд, зі згоди позивача (про що зазначено у заяві), вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 14 жовтня 2003 року, на підставі спільної заяви подружжя, шлюб між ними розірвано, актовий запис № 965, про що ОЗАГС адміністрації Індустріального району м. Барнаул Алтайського краю, Росія, видано Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС адміністрації Індустріального району м. Барнаул Алтайського краю Російської Федерації, актовий запис № 609, [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з матір'ю. 05 червня 2006 року, [PERSON] надав згоду на виїзд [PERSON], [INFO], з Російської Федерації на постійне місце проживання за кордон в Республіку Україна, з матір'ю [PERSON]. Зазначена згода, посвідчена нотаріусом Барнаульського нотаріального округу Алтайського краю [PERSON], реєстровий № 1-4014. На даний час, позивач разом з донькою, має намір та потребує тимчасово виїхати за кордон, однак відповідний дозвіл у відповідача не може отримати, оскільки стосунки з останнім не підтримує, і їй не відоме його місце проживання. Відповідач жодної участі у вихованні та утримання доньки не бере. Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Статтею 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України" (далі - Закон) та п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 , встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права, відповідно до ч. 2, ч. 1 ст. 155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях що до дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Беручи до уваги наведене, з урахуванням інтересів дитини, а також що виїзд дитини за кордон не суперечить її інтересам, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вимоги позивача, допустити негайне виконання рішення суду до задоволення не підлягає, оскільки не узгоджується з положенням ст. 367 ЦПК України. На підставі ст.ст. 7, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України

Outcome: dismissed