Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Представник ПАТ,,Укрсоцбанк" за довіреністю Надточій О.В. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договороммотивуючи вимоги тим, що 26.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку ,,Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 44.06-10-1037/3 за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 330000 грн. до 25.10.2010 року зі сплатою 16 % річних. 09.03.2010 року загальними зборами Акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на ПАТ та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство ,,Укрсоцбанк". Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 23.05.2018 року має заборгованість за кредитом - 548335,91 грн. з яких: 297700 грн. - сума заборгованості за кредитом; 189433,18 грн. - сума заборгованості за відсотками; 37212,50 грн. - сума інфляційних витрат за кредитом; 23990,23 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Представник позивача ПАТ ,,Укрсоцбанк" за довіреністю Решетова Н.Л. в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити застосувавши строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку ,,Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 44.06-10-1037/3 за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 330000 грн. до 25.10.2010 року зі сплатою 16 % річних. 09.03.2010 року загальними зборами Акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на ПАТ та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство ,,Укрсоцбанк". Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 23.05.2018 року має заборгованість за кредитом - 548335,91 грн. з яких: 297700 грн. - сума заборгованості за кредитом; 189433,18 грн. - сума заборгованості за відсотками; 37212,50 грн. - сума інфляційних витрат за кредитом; 23990,23 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ ,,Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п. 31 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України" Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. З дослідженого судом кредитного договору, а саме, зокрема, з п. 1.1.1 вбачається, що кінцевий термін повернення основної заборгованості є 25 жовтня 2010 року, тобто про існування заборгованості позивач знав, жодних заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ «Укрсоцбанк» до суду не надходило. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є таким що не підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed