Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг України" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ "ОТП Факторинг України" заборгованість по кредитному договору № МL-705/137/2008 у розмірі 3 749 545, 33 грн., з яких 806353,81грн. заборгованість по тілу кредиту та 2943191,52грн. пеня, а також судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.02.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено договір № МL-705/137/2008, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 84 657, 40 Швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4, 49 % річних з кінцевим терміном повернення 25.02.2028 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості. У порушення умов кредитного договору № МL-705/137/2008 від 25.02.2008 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 25.08.2015 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 3 749 545, 33 грн., а саме: 806 353, 81 грн. - заборгованість за кредитом; 2 943 191, 52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 29.06.2010 року було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступило на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" зобов'язання за кредитним договором № МL-705/137/2008 від 25.02.2008 року. За заявою позивача ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.02.2016 року позов в частині вимог про стягнення 806353,81грн. заборгованості по тілу кредиту залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення пені підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти позову, в яких він просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.09.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.02.2016 року, стягнуто з відповідачів на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованість за спірним кредитним договором. Зокрема, апеляційним судом Харківської області встановлено, що банком на адресу позичальника направлено досудову вимогу про дострокове виконання умов договору упродовж місячного терміну. Таким чином, банк змінив строк виконання основного зобов'язання та був зобов'язаний пред'явити позов до суду протягом трирічного строку позовної давності. При цьому, зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення позовної давності, а тому цей позов заявлено поза межами строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав заперечення проти позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що оскільки вже ухвалене рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 25.02.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] укладено договір № МL-705/137/2008, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 84 657, 40 Швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4, 49 % річних з кінцевим терміном повернення 25.02.2028 року. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача склалась заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] 28.02.2008 року укладено договір поруки № SR-705/137/2008, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватись виконання зобов'язань частково або в повному обсязі. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.09.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.02.2016 року, стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № МL-705/137/2008 у розмірі 574764,36грн., з яких заборгованість за кредитом - 82188,22 швейцарських франків, заборгованість за користування кредитом - 3177,05 швейцарських франків, пеня за прострочення виконання зобов'язання - 13549,20грн. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 29.06.2010 року було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступило на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" зобов'язання за кредитним договором № МL-705/137/2008 від 25.02.2008 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні і обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору ТОВ "ОТП Факторинг Україна" нараховано штрафні санкції, а саме: 2 943 191, 52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 25.08.2014 року по 25.08.2015 року, які пред'явлено до стягнення в межах цієї справи. Зокрема, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідачів пені після рішення суду, яким достроково вже стягнуто весь кредит. Однак, як вбачається з матеріалів справи, мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, пені, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не заявляв. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів 2943191,52грн. пені, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed