Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

21 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ДП «Сетам», Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) та [PERSON] із вимогами про визнання електронних торгів та протоколу недійсними (том 1, а. с. 2-9). В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником об`єктів нерухомості, а саме: нерухомості, загальною площею 107 кв. м., зокрема: в комплексі авто мийки літ. Х-2 розташовані на ІІ поверсі нежитлового приміщення поз. 209-215; х-сходи, які знаходяться по [ADDRESS] ; нежитлових приміщень поз. 115, 201-208, 216, загальною площею 140, 0 кв. м., зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі, що розташовані нежитлові приміщення поз. 115, площею 11,3 кв. м, на ІІ поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 201-208, 216, площею 128,7 кв. м., х4-ганок, що розташовані по [ADDRESS] ; нежитлових приміщень поз. 101-114, загальною площею 227, 8 кв. м, зокрема: в комплексі автомийки літ. Х-2 на І поверсі розташовані нежитлові приміщення поз. 101-114, х1-пандус, х2-пандус, х3-ганок, х5-пандус, х6-пандус, № 3, № 7, № 8, № 9, № 18, № 19, ІІІ-споруди, які знаходяться по [ADDRESS] . В серпні 2020 року позивач за допомогою Інтернет ресурсу https://setam.net.ua/ дізнався про проведення ДП «СЕТАМ» електронних торгів, що відбулися 03 липня 2020 року щодо реалізації комплексу автомийки літ. Х2, загальною площею 474,8 кв. м, яка розташована у [ADDRESS] . Продавцем майна виступав Індустріальний ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), а переможцем торгів був визнаний учасник № 6 [PERSON] , цінова пропозиція якого була найвищою та складала 2970300 гривень. Реалізація об`єктів нерухомості відбулася в межах виконавчого провадження № 62025607, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що він як власник об`єктів нерухомості, не є стороною виконавчого провадження. Він не був залучений до виконавчого провадження та взагалі не був повідомлений про його існування, а також про намір реалізації об`єктів нерухомості. Вважає, що проведені електронні торги порушили його право власності на об`єкти нерухомості, яке гарантується Конституцією України, ЦК України та міжнародними угодами, а тому вказані торги та протокол їх проведення повинні бути визнані недійсними. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 00 хвилин 13 жовтня 2020 року (а. с. 45), копія якої надіслана учасникам справи 22 вересня 2020 року за вихідним № 20280/20-вих/2/204/1586/20 (том 1, а. с. 50). 05 листопада 2020 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представниці відповідача ДП «СЕТАМ» - Якимчук Н.М., в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує ( том 1, а. с. 72-78). В обґрунтування відзиву зазначено про те, що ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації комплексу автомийки літ. Х2, загальною площею 474,8 кв. м, що знаходиться у [ADDRESS] за номером лоту № 425257. Торги проходили 03 липня 2020 року, за наслідками яких було складено протокол № 488556 та визначено переможця № 6, який надав найбільшу цінову пропозицію 2970300 гривень. Дані торги було проведено відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в межах виконавчого провадження № 62025607, яке було відкрито 08 травня 2020 року, боржником в якому є [PERSON] . Згідно з інформаційної довідки з реєстру речових прав № 206270465, доданої до заявки на реалізацію, майно 53/100 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, заг. пл. 145,4 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS] , належало на праві приватної власності боржнику на підставі договору купівлі-продажу 121-НД/41-Н від 21 січня 1996 року, що видане Придніпровською товарною біржею. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 208552705 від 08 травня 2020 року, право власності на вказане у ній майно, станом на 08 травня 2020 року, зареєстроване за [PERSON] , тобто боржником у виконавчому провадженні № 62025607. Виконавцем було вчинено всі необхідні заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а вищевказана довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 208552705 від 08 травня 2020 року не містила запису про арешт спірного майна. Тому за відсутності у вищевказаному реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право власності на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача у позовній заяві не зазначено. Тому вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] (том 1, а.с. 112) Ухвалою суду від 10 березня 2021 року (том 1, а. с. 233, 234-235) у прийнятті уточнених позовних заяв позивача від 25 січня 2021 року (том 1, а. с. 142-146) та від 09 березня 2021 року (том 1. а. с. 215-220) відмовлено. 30 квітня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення представниці відповідача [PERSON] [PERSON] (том 2, а. с. 5-7), в яких вона зазначає, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує на те, що об`єкти нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS] , що були реалізовані ДП «СЕТАМ» 03 липня 2020 року, та які придбав [PERSON] , на праві власності позивачу не належали. На момент проведення електронних торгів з реалізації вказаного майна, власником його була [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача. Саме [PERSON] , як власник вказаного майна, була боржником і стороною виконавчого провадження. Позивач не був власником вказаних об`єктів нерухомості, а тому проведені ДП «СЕТАМ» 03 липня 2020 року електронні торги жодним чином не порушили право власності позивача на об`єкти нерухомості, власником яких була [PERSON] . Позивач вказує, що він був власником нерухомого майна на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-7734/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Дніпропетровська міська рада про визнання права власності. Натомість представниця відповідача вказує на те, що 24 листопада 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 2-7734/11 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-7734/11 скасовано, у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] , відмовлено. Тому підстава для реєстрації 06 лютого 2012 року КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради за [PERSON] права власності на будівлі та споруди по [ADDRESS] , реєстраційний № 11697722, скасована. Таким чином [PERSON] на законних підставах придбав 03 липня 2020 року на інтернет-ресурсі ДП «СЕТАМ» об`єкти нерухомого майна, що належали на праві власності [PERSON] . Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, тобто [PERSON] , як власнику такого нерухомого майна та боржнику за виконавчим провадженням. Тому [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна, а відтак задоволення позовних вимог призведе до порушення права власності [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 27 травня 2021 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Чистая тачка» та АТ АКБ «Конкорд» (том 2, а.с. 18). 04 серпня 2021 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли пояснення третьої особи ТОВ «Чистая тачка» - [PERSON] (том 2, а. с. 53-59), в яких він зазначає, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує на те, що об`єкти нерухомого майна що розташоване по [ADDRESS] , що були реалізовані ДП «СЕТАМ» 03 липня 2020 року, на праві власності позивачу не належали. На момент проведення електронних торгів з реалізації вказаного майна, власником цього майна була [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача. Саме [PERSON] , як власник вказаного майна, була боржником і стороною виконавчого провадження, а тому проведені ДП «СЕТАМ» 03 липня 2020 року електронні торги (лота № 425257) жодним чином не порушили право власності позивача на об`єкти нерухомості, власником яких була [PERSON] . Вказує, що ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року у справі № 204/5734/19, якою накладено арешт на вищевказані об`єкти нерухомості, на яку посилається позивач, на момент проведення торгів була не чинною, оскільки вона була скасована ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року у справі № 761/15479/20. Крім того, вказує, що право власності позивача на об`єкти нерухомого майна було набуте ним на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-7734/11, яке було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суд від 24 листопада 2020 року у справі № 2-7734/11. При цьому вказує, що під час ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення по цивільній справі № 2-7734/11 було встановлено, що спірне майно є самочинним будівництвом та підлягає узаконенню. Отже, визнання права власності на самочинне будівництво можливе за умови введення його в експлуатацію в установленому законом порядку, тобто визнання права власності на об`єкт самовільного будівництва, яке не прийнято в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено; державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку. Тому підстава для реєстрації 06 лютого 2012 року КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради за [PERSON] права власності на будівлі та споруди по [ADDRESS] , реєстраційний № 11697722, відсутня. Таким чином, [PERSON] , на законних підставах придбав 03 липня 2020 року на інтернет-ресурсі ДП «СЕТАМ» об`єкти нерухомого майна, що належали на праві власності [PERSON] . Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Електронні торги з продажу об`єктів нерухомого майна (лота 425257) відбулися, за наслідками цих торгів складений і підписаний протокол від 03 липня 2020 року № 488556, їх переможцем визнано [PERSON] , який сплатив ціну продажу товару і отримав нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке й зареєстрував в Державному реєстрі речових прав. Тобто [PERSON] і ТОВ «Чистая тачка» є добросовісними набувачами нерухомого майна, а тому задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення прав та інтересів кожного з них. Продаж майна на прилюдних торгах, які проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісний набувач, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов. [PERSON] мала всі права на відчуження даного майна, оскільки була власником майна на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року по цивільній справі № 201/13239/18. Реалізація спірного майна відбулася у примусовому порядку на підставі рішення суду, а тому [PERSON] є добросовісним набувачем такого майна в розумінні ст. 330 ЦК України. З серпня 2020 року ТОВ «Чистая тачка» є власником спірних об`єктів нерухомого майна, які були передані товариству у власність [PERSON] у якості його частки в цьому товаристві на підставі акту приймання-передачі від 06 серпня 2020 року. Отже, вказані об`єкти нерухомості набуті у власність [PERSON] та ТОВ «Чистая тачка» на цілком законних підставах, а відтак жодним чином не порушили права чи інтереси позивача. Представник позивача [PERSON] - адвокатка Довгопола О.О., в судовому засіданні позовні вимого просила задовольнити в повному обсязі, обґрунтування надала аналогічні позовній заяві. Представниця відповідача ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (том 1, а. с. 77), у відзиві прохала розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача Індустріальний ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (том 2, а. с. 76), про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представниця в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (том 2, а. с. 72, 74), про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи ТОВ «Чистая тачка» - адвокат Кохан В.М., в судовому засіданні прохав суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтування надав аналогічні тексту пояснень. Представниця третьої особи [PERSON] адвокатка Горовенко Л.М., в судовому засіданні прохала суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 803/26/20 задоволено заяву [PERSON] про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійного діючого третейського суду "Південно-східний Міжрегіональний" від 21 лютого 2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості (том 1, а. с. 18-20), та 24 квітня 2020 року видано виконавчий лист (том 1, а. с. 94-95). 08 травня 2020 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломойцем К.В., на підставі вказаного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження ВП № 62025607 (том 1, а. с. 21), де стягувачем є [PERSON] , а боржником - [PERSON] , та винесено постанову про опис та арешт майна боржника (том 1, а. с. 96-97). Зі змісту вказаної постанови, з-поміж іншого, вбачається, що державним виконавцем постановлено здійснити опис та накласти арешт на майно: "Комплекс автомийки літ. Х2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 474,8 кв. м., ОПИС: Х-2- комплекс автомийки, х-сходи, х (1) - пандус, х (2) - пандус, х (3) - ганок, х (4) - ганок, х (5) - пандус, х (6) - пандус, № 3, 7, 8, 9, 18, 19, ІІІ - споруди (огорожі, очисні споруди, замощення). Номер об`єкта в РПНВ: 11697722, що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі рішення Жовтневого районного суду № 201/13239/18 від 08 лютого 2019". Відповідно до висновку про вартість майна від 27 травня 2020 року, що наданий ФОП [PERSON] , на замовлення головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломойця К.В. за договором оціночних робіт № ОАМ-2020 від 21 квітня 2020 року, вартість вищевказаного комплексу автомийки становить 2 970 300 гривень (том 1, а. с. 98). 03 червня 2020 року Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до Дніпропетровської філії ДП "Сетам" подано заявку, за вихідним № 24912, на реалізацію в Сетам нерухомості (ВП № 60196495), а саме: комплексу автомийки літ. Х2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 474,8 кв. м., ОПИС: Х-2- комплекс автомийки, х-сходи, х (1) - пандус, х (2) - пандус, х (3) - ганок, х (4) - ганок, х (5) - пандус, х (6) - пандус, № 3, 7, 8, 9, 18, 19, ІІІ - споруди (огорожі, очисні споруди, замощення), вартістю 2 970 300 гривень (том 1, а. с. 79-80). Протоколом проведення електронних торгів № 488556 підтверджено, що торги відбулися 03 липня 2020 року, переможцем торгів визнано [PERSON] , який запропонував найвищу цінову пропозицію 2 970 300 гривень (том 1, а. с . 102-103). 09 липня 2020 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломойцем К.В., складено акт про реалізацію нерухомого майна у ВП № 62025607 (том 1, а. с. 68-69). Із вказаного акту, з-поміж іншого, вбачається, що за придбане майно (лот № 425257) переможцем електронних торгів [PERSON] сплачена повністю сума у розмірі 2 970 300 гривень. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року у справі № 2-7734/11 у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на будівлі та споруди: комплекс автомийки літ. Х-2, прибудови літ. Х1-1, загальною площею 474,9 кв. м; сходи літ. х, ганки літ. х 1-х 6; нежитлова будівля Ц-2, площею 145,8 кв. м, ганок літ. ц; навіси літ. Ч, Ф; автогазозаправочний пункт - стаціонарний літ. Ш-1, прибудова літ. Ш 1-1, загальною площею 253,3 кв. м; нежитлова будівля літ. Щ; огорожа № 1-4, очисні споруди № 7-9, газозаправний модуль з колонкою № 15, які розташовані по [ADDRESS] , без прийняття в експлуатацію нерухомого майна. Визнано [PERSON] таким, що правомірно набув право власності на вказані будівлі та споруди. Визнано право власності [PERSON] на вказані будівлі та споруди таким, шо підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без прийняття в експлуатацію нерухомого майна. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року (том 1, а. с. 148-158) рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Дніпровська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності, відмовлено. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року у справі № 201/13239/18 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особистою власністю та визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно комплекс автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв. м., сходи літ. х, пандуси літ. х1, х2, х5, х6, ганки літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III, який розташований за адресою по [ADDRESS] . Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року визнано особистою власністю [PERSON] нерухоме майно комплекс автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв.м., сходи літ. х, пандуси літ. х1, х2, х5, х6, ганки літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року (том. 1, а. с. 251-258) рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року (у справі № 201/13239/18) скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ТОВ "Чистая Тачка", АТ АКБ "Конкорд", про визнання майна особистою власністю та визнання права власності відмовлено у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Приписами ч. 2 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Так, Порядком реалізації арештованого майна, який затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 650 ЦК України, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами ч. 4 ст. 656 ЦК України визначено, що до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Врахувавши правову природу продажу майна з публічних торгів, зробивши висновок, що такий продаж здійснено в результаті вчинення певного правочину, обґрунтованим є висновок про те, що існує правова можливість застосування такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим порядком. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, що викладені у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року, у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20). Крім того суд враховує приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у справі 2-7734/11 встановлено, що 09 січня 2009 року [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу будівель та споруд нерухоме майно по [ADDRESS] , яке складається з: Ж-1 топливно-роздаточна колонка літ. Х-2, х, комплекс авто мийки, сходи, загальною площею 444,4 кв.м, нежитлова будівля літ. Ц-2, загальною площею 147,6 кв.м, кіоск (тимч.) літ.У, навіси літ.Ф,Ч, споруди № 1-4,11, очисні споруди № 7-9. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21811844 від 09 лютого 2009 року зазначене нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] . Після реєстрації права власності [PERSON] , своїми силами та за власний рахунок, здійснив самовільне будівництво прибудови літ. Х1-1; ганків літ. х1-х6, ц; нежитлової будівлі літ. Щ; автогазозаправного пункту - стаціонарного літ. Ш-1, Ш 1-1; № 15 газозаправного модуля з колонкою. Також, суд звертає увагу не те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі № 201/13239/18 встановлено те, що згідно з Витягом з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, спірне майно на час звернення [PERSON] до суду із зазначеними зустрічними вимогами 26 грудня 2018 року у цій справі, було зареєстровано за [PERSON] , і підстави такої реєстрації не були оскаржені на час розгляду справи. Судом апеляційної інстанції встановлено те, що [PERSON] будь-яких договірних відносин із вказаними по справі (№ 201/13239/18) особами не має і не мала, позов нею до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зазначених правовідносин ніколи не подавався ні особисто, ні через представників, участі у розгляді даної справи в районному суді не приймала; за вказаною у позові адресою ніколи не проживала та не була зареєстрована; вказана адреса не існує. Крім того, встановлено, що ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] на підтвердження обставин придбання спірного нерухомого майна за її особисті кошти, що отримані у борг від [PERSON] , надано копію розписки від 01 серпня 2009 року, яку суд вважав належним доказом для підтвердження таких обставин, оскільки з наданої розписки вбачається, що укладення вказаного договору позики було пов`язане саме з необхідністю витратити отримані грошові кошти на спірне майно. Однак суд апеляційної інстанції не погодився з даним твердження, оскільки наявна в матеріалах справи копія розписки від 01 серпня 2009 року без надання її оригіналу, не може слугувати належним доказом витрат на будівництво об`єкта нерухомості по [ADDRESS] , яке набуте у власність на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року [PERSON] і бути підставою для визнання цього майна особистою власністю [PERSON] . Крім того, судом апеляційної інстанції у вказаній постанові встановлено, що 09 січня 2009 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопатою О.О., став власником будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що складається із: Ж-1, топливно-роздавальна колонка цегла, Х-2, х комплекс автомийки, сходи цегла, загальна площа 444,4 кв.м., Ц-2 нежитловабудівля цегла, загальна площа 147,6 кв. м., У кіоск (тимч.), Ф,Ч навіси, 1-4, II споруди, 7-9 очисні споруди. Пунктом 8 вказаного договору зазначено про надання [PERSON] своєї згоди як дружини на придбання вищезазначених споруд. Згідно з витягом КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради від 09 лютого 2009 року, вказане майно (реєстраційний номер: 11697722) зареєстровано за [PERSON] . Отже, вищенаведений договір купівлі-продажу вказує про неможливість витрачання коштів, запозичених 01 серпня 2009 року [PERSON] у [PERSON] на придбання нерухомості, яка вже була придбана 09 січня 2009 року. Крім того, наявність посилання в пункті 8 договору на надання згоди [PERSON] , як дружини на купівлю нерухомого майна, свідчить про підтвердження [PERSON] належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість зустрічного позову [PERSON] та недоведеність її позовних вимог, у зв`язку з чим скасувала рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року (у справі № 201/13239/18) та ухвалила нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ТОВ "Чистая Тачка", АТ АКБ "Конкорд", про визнання майна особистою власністю та визнання права власності відмовлено у повному обсязі. Судом становлено та підтверджено матеріалами справи, яка розглядається, що виконавче провадження № 62025607 відкрито 08 травня 2020 року головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коломойцем К.В., на підставі виконавчого листа Дніпровського апеляційного суду № 803/32/20 від 24 квітня 2020 року, за яким з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15 січня 2018 року у розмірі 3 000 000 гривень, та відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника здійснено опис й накладено арешт на майно, яке в подальшому було реалізовано не електронних торгах: "Комплекс автомийки літ. Х2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 474,8 кв. м., ОПИС: Х-2- комплекс автомийки, х-сходи, х (1) - пандус, х (2) - пандус, х (3) - ганок, х (4) - ганок, х (5) - пандус, х (6) - пандус, № 3, 7, 8, 9, 18, 19, ІІІ - споруди (огорожі, очисні споруди, замощення). Номер обєкта в РПНВ: 11697722, що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі рішення Жовтневого районного суду № 201/13239/18 від 08 лютого 2019". Постановою Дніпровського апеляційного суд від 25 березня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року (у справі № 201/13239/18), якими було визнано за [PERSON] право особистої власності на нерухоме майно - комплекс автомийки літ. Х-2, на I поверсі поз. 101-115, на II поверсі поз. 201-216, загальною площею 474,8 кв. м., сходи літ. х, пандуси літ. х1, х2, х5, х6, ганки літ. х3, х4, споруди № 3, 7, 8, 9, 18, 19, III, який розташований за адресою по [ADDRESS] (яке у подальшому було реалізовано на спірних електронних торгах), скасовано, та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нерухоме майно та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ТОВ "Чистая Тачка", АТ АКБ "Конкорд", про визнання майна особистою власністю та визнання права власності відмовлено у повному обсязі. З огляду на викладене, з урахуванням того, що рішення суду, на підставі якого визнано право власності на спірне майно за [PERSON] , та яке в подальшому було реалізоване на електронних торгах, скасовано, тобто підстава набуття [PERSON] права власності на спірний об`єкт нерухомості відпала, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу 09 січня 2009 року даного спірного майна, на підставі якого за позивачем зареєстровано право власності на нього (№ 21811844 від 09 лютого 2009 року) не були оскаржені на час розгляду справи, суд доходить висновку про недійсність прилюдних торгів та протоколу, оскільки останні призвели до порушення майнових прав позивача та наявність, в силу статей 203, 215 ЦК України, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2522 гривні 40 копійок, з яких: 1681 гривня 60 копійок за подання позовної заяви та 840 гривень 80 копійок за дві заяви про забезпечення позову, через що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок з кожного, виходячи із розрахунку 2522,4/3. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved