Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 26.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №10192, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором №К4VIGE0000005 від 04.06.2007р. в розмірі 2 996 450,00 грн. та витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що зазначений виконавчий напис нотаріуса був вчинений з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів ноторіусів" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, оскільки був вчинений на копії кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, за відсутності факту безспірності вимог стягувача за виконавчим написом нотаріуса (так як існував судовий спір, в якому встановлювався розмір заборгованості за кредитним договором №К4VIGE0000005 від 04.06.2007р.), з порушенням вимог щодо строку, за який провадиться стягнення, та поданням відповідачем нотаріусу недостовірних документів для одержання виконавчого напису. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі (одержано судом 27.09.2018р.). Відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відзив на позов у встановлений судом строк не подав, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надіслала до суду пояснення на позов, у яких обґрунтовує правомірність вчинення нею виконавчого напису, просить відмовити в задоволенні позовної заяви. До судового засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у її відсутність (а.с.88, 99). Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков І.М. письмові пояснення щодо позову у встановлений судом строк не подав, до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 26.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 10192. Підготовче засідання у справі проведено 4 червня 2018 року, за результатами якого ухвалою суду від 4 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 годину 30 хвилин 11 липня 2018 року (а.с.92). В судовому засіданні у справі 11 липня 2018 року оголошувалась перерва до 27 вересня 2018 року. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", було укладено кредитний договір № К4VIGE0000005, за умовами якого банк зобов'язався надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1 980 000,00 доларів США з оплатою за користування кредитом щомісячно відсотків з 5 по 10 число кожного місяця та погашенням тіла кредиту не пізніше 03.06.2008р. (пункт 1.1. договору). 03.06.2008р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р., за якою погашення тіла кредиту здійснюється не пізніше 02.06.2009р. 16.02.2009р. сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р., якою також передбачено погашення тіла кредиту у строк не пізніше 02.06.2009р. 20.05.2013р. сторонами укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р., у додатку до цієї угоди погоджено графік погашення заборгованості по кредиту щорічно відповідними платежами з 31.05.2014 по 31.05.2018. 26.10.2017 року на підставі заяви ПАТ КБ "Приватбанк" приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 10192 щодо звернення стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р., а саме: залишок заборгованості за кредитом у сумі 2 996 450,00 грн., а також витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 3000,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років один місяць шістнадцять днів, а саме з 04.06.2007 року по 20.07.2017 року. За статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Перелік документів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік документів). Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, за якою нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Так, згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку документів, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між заінтересованими особами, чи не минув встановлений законом строк для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження факту наявності спору між сторонами щодо розміру заборгованості станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису покликається на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.05.2017р. про відкриття провадження у справі № 751/2322/17 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про розірвання договору та стягнення коштів за договором банківського вкладу (а.с.74), а також на копію позовної заяви, що стала підставою для відкриття даного провадження (а.с.11-21). Однак наведені докази не можуть бути визнані судом належними в розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки свідчать про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості банку за договором депозитного вкладу "Депозит Плюс на 12 місяців" від 20.05.2013р. №SAMDN25000735289172, в той час як виконавчий напис вчинено нотаріусом з метою стягнення заборгованості за кредитним договором № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р. Як зазначено у виконавчому написі нотаріуса від 26.10.2017р. (а.с.23), строк, за який провадиться стягнення, становить десять років один місяць шістнадцять днів, а саме з 04.06.2007р. по 20.07.2017р., що є порушенням статті 88 Закону України "Про нотаріат", яка однією з умов вчинення виконавчих написів передбачає те, щоб з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Твердження третьої особи - нотаріуса у письмових поясненнях (а.с.102-109) про те, що кредитний договір було укладено на невизначений строк, а тому право вимоги слід рахувати з моменту направлення боржнику вимоги про усунення порушень від 04.10.2017р. (копія якої разом з поштовою квитанцією та описом вкладення була надана нотаріусу), суд оцінює критично, оскільки у тексті виконавчого напису прямо зазначено, що пропонується стягнути грошові кошти, які є боргом за кредитним договором № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р. та визначено строк, за який провадиться стягнення - десять років один місяць шістнадцять днів. Крім того, строковість кредитного договору № К4VIGE0000005 від 04.06.2007р. визначена пунктом 1.1. цього договору, яким передбачено щомісячну сплату відсотків за користування кредитною лінією з 5 по 10 число кожного місяця та погашення тіла кредиту не пізніше 3 червня 2008 року (а.с.42), а також додатковими угодами від 03.06.2008р. №1 та від 16.02.2009р. №2 до договору, якими внесено зміни до пункту 1.1. кредитного договору та передбачено, що погашення тіла кредиту здійснюється не пізніше 2 червня 2009 року (а.с.49-50). При цьому, як вбачається з пояснень третьої особи - нотаріуса та доданих нею документів, додаткова угода від 20.03.2013р. № 3 до кредитного договору, була відсутня у пакеті документів, які надавались відповідачем для вчинення виконавчого напису, а тому не може братися судом до уваги при оцінці обставин вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як зазначено у виконавчому написі, він вчинений на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), за яким для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Доводи позивача про те, що нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку документів (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662), оскільки зазначена постанова Кабінету Міністрів України якраз у цій частині була визнана незаконною та нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року № К/800/7651/17), не приймаються судом до уваги, виходячи з такого. На день вчинення виконавчого напису (26.10.2017р.) виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було зупинено до закінчення касаційного розгляду згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року № К/800/7651/17 (тобто до 01.11.2017р. - коли було ухвалено остаточне судове рішення судом касаційної інстанції). Що стосується оцінки наданої банком для вчинення виконавчого напису виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення (але без зазначення номера рахунку, по якому надається виписка) як доказу безспірності заборгованості позивача, суд виходить з такого. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнанні їх. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог, передбачених статтями 87, 88 Закону України, а саме з порушенням встановленого законом строку для вчинення виконавчого напису та за відсутності документів, які б свідчили про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за договором та у розмірі, зазначеними у виконавчому написі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати, понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved