Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

ПАТ Альфа-Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року в сумі 307 303,63 грн, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ «Дельта-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В наступному, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ Альфа-Банк укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вказаних договорів відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року, який було укладено між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] За умовами вказаного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29 000 доларів США, які позичальник зобов'язується повернути і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Станом на 01.07.2015 року відповідач не виконав свої зобовязання і має заборгованість за кредитом в сумі 13 965,38 доларів США, за відсотками 616,75 доларів США та за пенею в сумі 1 002,79 грн, які просить позивач стягнути. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що боржником порушено строки платежів, що є підставою для дострокового стягнення боргу за кредитним договором у відповідності до п.6.1.4, 3.8 та 3.3 договору. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] укладено кредитний договір №2402/1107/71-026, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29 000,00 доларів США, на строк з 04 грудня 2007 року по 03 грудня 2037 рік, на умовах, передбачених у Договорі, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені цим договором (а.с.5-7). Згідно п.3.1 договору позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісячно, через касу банку згідно Додатку № 1 (а.с.8-11), що є невідємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим Договором. Відповідно п. 3.2, 3.3. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником через касу банку на рахунок нарахованих відсотків щомісячно в період з 1 по 10 число включно, за попередній календарний місяць, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту. У відповідності до п. 8.1, 8.4 Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожен прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості. Оплата пені здійснюється в національній валюті по встановленому Національним банком України офіційному курсу гривні до відповідної іноземної валюти, в якій надається кредит, на день сплати пені. Як вбачається із матеріалів справи, 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ «Дельта-Банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги (а.с.69-83), відповідно до умов якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Сведбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Сведбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях. В наступному, 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта-Банк» продав ПАТ Альфа-Банк право вимоги за кредитними договорами (а.с.21-27, 86), в тому числі і по кредитному договору №2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року (а.с.29, 62-64). Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення боргу на користь ПАТ «Альфа-Банк», так як не надано доказів про відступлення права вимоги за договором від 15.06.2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», зокрема по спірному кредитному договору, оскільки боржник [PERSON], своїми діями визнаючи наявність зобовязання за умовами кредитного договору 2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року, та договори відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 69-83, 21-27), здійснював свій обовязок по погашенню боргу за кредитним договором, сплачуючи заборгованість на адресу ПАТ «Альфа-банк», що підтверджується доданим розрахунком (а.с.16). За наведених умов кредитор у зобов'язанні за кредитним договором №2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року укладеним між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON], ПАТ «Альфа Банк» набуло право вимоги за зазначеним договором у відповідності до вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Визначення позики законодавцем зроблено у ст. 1049 ЦК України, згідно з якою позика це грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. У відповідності до п.6.1.4 договору, при настанні подій, зазначених у п.3.8, 3.9, 6.1.2 цього договору, банк має право вимагати погашення заборгованості в повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, комісії, штрафних санкцій). Згідно п.3.8 договору сторони за взаємною згодою домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобовязань позичальника строку виконання позичальником зобовязань за цим договором та відповідних прав банку вимагати від позичальника виконання зобовязань за цим договором при настанні наступних обставин: якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.3. При настанні зазначених обставин, які за згодою сторін визнаються такими, що свідчать про порушення позичальником умов цього договору, банк має право надіслати позичальнику повідомлення про зміну умов договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому строк виконання позичальником зобовязань вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. Доказів про направлення позичальнику повідомлення про зміну умов договору позивачем суду не надано. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 3.9 визначено, що при порушенні умов, передбачених п.5.1.8. цього договору, та/або у випадках, в яких законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України "Про іпотеку") передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.1. цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначене зобов'язання в порядку, передбаченому цим пунктом договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у порядку, передбаченому п.3.10. цього договору. Згідно п.3.10 договору, у випадках порушення умов п. п. 3.8. та/або 3.9. та/або 6.1.2 цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між Банком та позичальником у відповідності до п.2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення. Із вимоги про дострокове повернення кредиту №61939-102 від 17.07.2015 року, яка направлена банком 21.07.2015 року (а.с.18) вбачається, що ПАТ Альфа-Банк повідомив про відступлення права вимоги за кредитним договором, у якому [PERSON] є боржником, та вказав про наявність заборгованості станом на 01.07.2015 року в сумі 14 629,87 доларів США, що еквівалентно 307 303,63 грн, і необхідність її погашення протягом 30 календарних днів з моменту надіслання цієї вимоги (а.с.17-20). З розрахунку заборгованості (а.с.16, 61) вбачається, що загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором №2402/1107/71-026 від 04 грудня 2007 року станом на 01.07.2015 року становить 14 629,87 дол. США, що за курсом НБУ на 01.07.2015 становить 307 303,63 грн., а саме: тіло кредиту - 13 965,38 доларів США, що еквівалентно 293 345,87 грн, поточна заборгованість по сплаті відсотків - 616,75 доларів США за період з 01.03.2015 року по 01.07.2015 року, що еквівалентно 12 954,97 грн та пеня 47,4 доларів США за період з 01.04.2015 року по 01.07.2015 року, що еквівалентно 1 002,79 грн (а.с.16). Також, з даного розрахунку вбачається, що поточна заборгованість по тілу кредиту відсутня. Даний факт підтверджує і представник позивача ПАТ Альфа-Банк. Хоча вимога про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором є одним із способів цивільно-правової відповідальності боржника, однак у випадку проблем зі споживчими кредитними договорами, держава захищає права споживачів, що відображено в ч.4 ст.42 Конституції України та дано офіційні тлумачення рішеннями Конституційного Суду України України від 10.11.2011 р № 15-рп/2011 в справі №1-26/2011 та від 11.07.2013р №7-рп/2013 р. в справі 1-12/2013. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є споживачем фінансових послуг Банку і є стороною споживчого кредитного договору. Відповідно він є субєктом Закону України «Про захист прав споживачів» і згідно рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 є слабкою стороною у договорі, яка підлягає державному захисту, що відображено в статтях 11, 18 Закону «Про захист прав споживачів» та ст.6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно п. 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. З долученого до справи розрахунку (а.с.61) вбачається, що [PERSON] згідно графіку вносив платежі по тілу кредита, в межах заявлених вимог, станом на 01.07.2015 року заборгованість по тілу кредита відсутня. Починаючи з 10.03.2015 року боржник вносив платежі по сплаті відсотків але в меншій сумі, однак в травні та червні 2015 року не сплатив відсотків. Виходячи з вищевикладених обставин, суд не може погодитись з тим, що вказане порушення є істотним, оскільки заборгованість по тілу кредита відсутня, сума заборгованості по відсоткам складає менше 10 відсотків суми кредиту. Крім того, слід зазначити, що у вимозі про дострокове повернення кредиту №61939-102 від 17.07.2015 року банком не зазначається розмір простроченого зобовязання, що в свою чергу позбавило права споживавача протягом шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення від кредитодавця усунути порушенння умов договору. Таким чином, на даний час відсутні підстави для дострокового стягнення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача поточної заборгованості по відсотках та пені, яка виникла станом на 01.07.2015 року, в решті вимог слід відмовити. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам в сумі 139,58 коп (3 073,04 х 13 957,76 / 307 303,63). На підставі наведеного,

Outcome: partial