Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 13.02.2014 року між ПАТ КБ"Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, станом на 18.12.2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 68872,61 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 24.01.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивачу визначено\~пятиденний строк з дня отримання відзиву\~для подання до суду\~відповіді на відзив. 26.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача - адвокатом [PERSON], доводи якого зводяться до наступного. Позивачем безпідставно пред'явлено вимогу про стягнення з відповідача 996,37 грн. боргу по тілу кредиту, оскільки відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн., кредитний ліміт не перевищував і кошти після 08.04.2014 року з картки не знімав та карткою не розраховувався. Банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку, а саме з 01.09.2014 року до 32,4%, з 01.04.2015 року до 42%. Банком пред'явлено до стягнення два види штрафу, а саме 500 грн. (фіксована частина) та 3255,84 грн. (процентна складова), однак штраф не може бути виражений у сумі 500 грн. (фіксована частина), оскільки за нормами ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й теж саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором суперечить ст. 61 Конституції України. Банком пред'явлено до стягнення 5100 грн. пені та комісії, однак стягнення комісії Умовами та Правилами надання банківських послуг не передбачено. Також, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було пропущено визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності. Крім того, до матеріалів справи не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт видачі коштів відповідачу у розмірі 996,37 грн., та з яких можливо було б встановити розмір отриманого кредиту. За таких обставин, представник відповідача - адвокат [PERSON] просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, представник відповідача - адвокат [PERSON] надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, предявлений позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з підготовкою відповіді на відзив. Дане клопотання представника позивача задоволенню не підлягає, оскільки копію відзиву на позов представник позивача отримав 28.02.2019 року, тобто мав достатньо часу для підготовки та подання відповіді на відзив, однак цим правом не скористався, відповіді на відзив у встановлений судом строк не подав, а тому суд, у відповідності до ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.02.2014 року між ПАТ КБ"Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 35-39), та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний Кредитний договір складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (копія на а.с. 7), Витягу з [PERSON] (копія на а.с. 8), а також Умов та правил надання банківських послуг (копія на а.с. 9-32). При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 13.02.2014 року є заява відповідача (копія на а.с. 7). Відповідно до даної заяви відповідач своїм підписом підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті ПриватБанку. Зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 18.12.2018 року у відповідача виникла заборгованість за договором б/н від 13.02.2014 року, яка згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 5-6), становить 68872,61 грн. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно із п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобовязаний стежити за витратою коштів в межах кредитного ліміту з метою попередження виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. В порушення даних норм та умов договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань і станом на 18.12.2018 року у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем, становить 68872,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 996,37 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 59020,40 грн.; заборгованість за пенею та комісією 5100,00 грн., а також штрафи, з яких фіксована частина - 500 грн., процентна складова 3255,84 грн. Згідно із п. 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі порушення клієнтом зобовязань по погашенню заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінюються умови кредиту, встановивши строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобовязань клієнта по погашенню кредиту і вимагати від клієнта повернення кредиту, оплати винагороди, комісії і процентів за його використання, виконання інших зобовязань по кредиту в повному обсязі. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України по зобов'язанням, строк виконання яких не наступив, рахується, що строк настав в 91-й день з моменту настання порушення зобов'язань клієнта по погашенню заборгованості по кредиту. На цю дату клієнт зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороди і процентів за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов'язання по договору. Відповідно до п. 2.1.1.8.3 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку наявності перевикористання платіжного ліміту по карті і непогашенню його клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, подальше відновлення дії карти можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Таким, чином суд приходить до висновку, що вищезазначеними умовами договору позивачем було змінено строк виконання зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що останній платіж спрямований на погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.02.2014 року позивач здійснив 19.06.2014 року, тобто визначений п. 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, кінцевий строк виконання зобов'язання настав 24.09.2014 року. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що строк позовної давності закінчився 25.09.2017 року, а з даним позовом позивач звернувся 18.01.2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності, а представник позивача просить застосувати наслідки спливу позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, у звязку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed