Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивача [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 08 жовтня 2000 року померла її рідна баба [PERSON], після смерті якої позивачці за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською\~радою 12\~червня 2000\~року, відкрилась\~спадщина на\~весь її\~склад.\~Позивачка спадщину\~у встановленому\~законом порядку\~прийняла.\~До складу\~спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області. За життя [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок не отримала, право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. До складу спадщини також входить право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території [PERSON] сільської ради\~Згурівського\~району Київської області, яке належало [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 111 від 18 липня 1997 року. Крім того, до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території [PERSON] сільської ради\~Згурівського\~району Київської області, яке належало дочці [PERSON] та тітці позивачки - [PERSON], згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172111, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 110 від 18 липня 1997 року. Після смерті [PERSON], яка померла 21 грудня 1999 року, спадщину прийняла її мати [PERSON], проте свої спадкові права не оформила. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні частки (паї) у звязку із відсутністю реєстрації права власності на спірний житловий будинок за померлою, а також ненаданням підтвердження наявності родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матірю [PERSON] та бабою позивачки [PERSON] Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Позивача [PERSON] просить суд встановити, що [PERSON] є її бабою, [PERSON] є дочкою [PERSON], визнати за позивачкою право власності на спірний житловий будинок та право на спадкові земельні частки (паї) та не стягувати з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. В судове засідання не зявились представники відповідача [PERSON] сільської ради та третьої особи Згурівської районної державної адміністрації, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Голова [PERSON] сільської ради [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнала повністю. Голова Згурівської районної державної адміністрації [PERSON] направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечував. Суд визнав можливим розглядати справу без участі представників відповідача та третьої особи, оскільки у справі є достатньо даних про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що була добре знайома із [PERSON], оскільки вони з одного села та підтримували добросусідські відносини. [PERSON] мала двох дітей - дочку [PERSON] та сина [PERSON], який був батьком позивачки [PERSON] Після смерті матері позивачки [PERSON] у 1982 році, позивачку виховували баба та тітка. Батько позивачки помер у 1997 році. [PERSON] померла у 1999 році, інших спадкоємців померлої, крім її матері [PERSON], не було. Позивачка [PERSON] доглядала бабу та тітку до смерті та поховала їх за власні кошти. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе (після перейменування вулиця Мирна) в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області. За життя [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок не отрмала, право власності у встановленому законом порядку в реєстраційних органах, зокрема БТІ, не зареєструвала, що встановлено з копії погосподарських книг (а.с.23-26), копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.27-32), копій довідок [PERSON] сільської ради (а.с.46,53). Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,22 га, яка знаходилась в користуванні [PERSON]В, проте приватизована не була (копія довідки [PERSON] сільської ради - а.с.51). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні спору про визнання права власності на спадковий житловий будинок суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом,\~ визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивачці було відмовлено [PERSON] сільською радою у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя померлої [PERSON] (копія довідки [PERSON] сільської ради - а.с.46). На момент побудови житлового будинку у 1954 році чинне законодавство\~не\~передбачало\~обовязкового отримання\~свідоцтва\~про\~право власності на\~будинок та державної реєстрації права власності на нього, а тому підтвердженням належності [PERSON] на праві власності житлового будинку є відповідна довідка [PERSON] сільської ради № 563 від 11.10.2017 року,\~ видана\~ на \~підставі записів\~ у погосподарських\~книгах (копія довідки - а.с.53).\~ Право власності\~ у такому\~ випадку визнається\~ судом дійсним,\~незалежно від\~наявності державної\~реєстрації права\~власності. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території [PERSON] сільської ради\~Згурівського\~району Київської області, яке належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172112, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 111 від 18 липня 1997 року, що встановлено з\~копії Сертифікату (а.с.41-42). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) земельну частку (пай) розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь», з місцем знаходження на території [PERSON] сільської ради\~Згурівського\~району Київської області, яке належало згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0172111, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів під № 110 від 18 липня 1997 року, що встановлено з\~копії Сертифікату (а.с.39-40). Пунктами 2, 5 Указу Президента "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Після смерті\~[PERSON],\~яка померла\~21\~грудня 1999\~року,\~відкрилась спадщина\~за законом\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~згідно Сертифікату серії КВ № 0172111. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла своїми фактичними діями, шляхом догляду за спадковим майном, її мати [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. [PERSON] була одинокою, одружена не була, дітей не мала та проживала разом із [PERSON] Спадкова справа до майна померлої 12 грудня 1999 року [PERSON] не заводилась ( копія свідоцтва про смерть а.с.21, копія свідоцтва про народження а.с.12, копія погосподарської книги а.с.23-26, копії довідок [PERSON] сільської ради а.с.47,48). Актовий запис про шлюб батьків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не зберігся (копія повідомлення Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану а.с.34). [PERSON] померла 08 жовтня 2000 року. Після смерті [PERSON], її онуці - позивачці [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською\~радою 12\~червня 2000\~року, відкрилась спадщина на весь її склад. До складу спадщини входять вищезазначені житловий будинок та земельні частки (паї). Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла своїми фактичними діями, шляхом догляду за спадковим будинком. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні, син [PERSON], батько позивачки [PERSON] помер 22 травня 1997 року, що встановлено з копій свідоцтв\~про смерть\~(а.с.19,20), копії свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с.10,14), копії довідок [PERSON] сільської ради (а.с.50,52), копії спадкової справи № 177/2017 до майна померлої 08 жовтня 2000 року [PERSON] (а.с.67-94), інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.95-101). Актовий запис про народження батька позивачки та сина [PERSON] [PERSON] не зберігся (копія повідомлення Згурівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану а.с.35). В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно положення п. 1 Листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року\~ № 24-753/0/4-13, якщо спадщина відкрилась у період чинності\~ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Пунктом 3.5 Листа пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 визначено, що деяких випадках при розгляді цивільних справ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суди неправильно встановлюють зміст правовідносин, що виникають, та застосовують до спірних правовідносин норми, що регулюють право власності на земельні ділянки, та не беруть до уваги, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Таким чином, позивачка [PERSON] в порядку спадкування набула право на земельні частки (паї), а не право власності на земельні ділянки згідно Сертифікатів серії КВ № 0172112, КВ № 0172111. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні частки (паї) у звязку із ненаданням документів, що підтверджують належність житлового будинку [PERSON] та доказів родинних відносин між позивачкою та померлими [PERSON], [PERSON] (нотаріальна відмова - а.с.33). Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса та її порушені права підлягають судовому захисту. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.п.1,8\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК\~України\~суд розглядає\~справи\~про\~встановлення факту родинних\~відносин між\~фізичними особами; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину... Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], яка в свою чергу є рідною бабою позивачки [PERSON] Зазначені\~юридичні\~факти повністю\~підтверджуються\~зібраними\~у справі доказами. Встановлення даних\~ фактів необхідне \~позивачці\~ для\~ підтвердження факту \~належності\~ до кола\~ спадкоємців померлої\~[PERSON]\~та визначення спадкової маси, що відкрилась після її смерті. Суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право вланості на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер 8 по вулиці Фрунзе в селі Малий Крупіль Згурівського району Київської області, право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0172112 та право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0172111. Не застосовувати до відповідача [PERSON] сільської ради Згурівського району ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи те, що визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved