Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №A37KRG60540085 від 17.08.2012 року, укладеного між банком та [PERSON], перший надав останньому кредит у розмірі 4698,96 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 15.06.2016 року має заборгованість перед банком в сумі 13926 гривень 30 копійок, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ПАТ "АКЦЕНТ- БАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності. Також подав суду заяву про зменшення розміру пені, так як сума пені значно перевищує суму тіла кредиту. Долучив до матеріалів судової справи копії свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також зазначив, що дохід його сім'ї становить 2-3 тисячі на місяць. Заробіток відповідача складається з випадкових підробіток. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із заяви позичальника [PERSON] №A37KRG60540085 від 17.08.2012 встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом із запропонованими ПАТ " АКЦЕНТ-БАНК" Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитно - заставний договір. Зазначена заява скріплена підписом позичальника (а.с. 6). Згідно п.1 заяви встановлено, що позичальник отримав кредит у розмірі 4698,96 грн.. стороком на 12 місяців з 17.08.2012 року по 16.08.2013 року включно. Відсоткова ставка ( фіксована) 0,12% річних. Щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 140,5 грн.. Щомісячний платіж у сумі 391,84 грн., з 22.02.2013 року у сумі 532,34 грн., період сплати з 17 по 21 число кожного місяця. Пунктом 14 заяви передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений у Умовах та правилах за кожний день прострочки. Таким чином, під час укладення договору №A37KRG60540085 від 17.08.2012 були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Відповідно до п.5.1 умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2.,3.2.3 даних умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно п.5.3 умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На порушення умов кредитного договору відповідач взятих за цим договором зобов'язань не виконав, у зв'язку з чим його заборгованість перед банком станом на 15.06.2016 становить 13926 гривень 30 копійок та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3842 гривні 25 копійок ; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 гривня 85 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 843 гривні 00 копійок, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 8099 гривень 85 копійок та штрафів у сумі 1139 гривень 35 копійок ( а.с.4-5). З матеріалів справи вбачається, що за невиконання умов кредитного договору відповідачем, банком нарахована пеня в сумі 8099 гривень 85 копійок. Законом не заборонено звертатися як з письмовою так і усною заявою про зменшення розміру неустойки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач подавав до суду заяву, в якій посилаючись на його сімейний та матеріальний стан просив суд зменшити розмір нарахованої банком пені. Відповідно до п.27 роз'яснень Постанови пленуму ВСУ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами можна вважати зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують увагу. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, заборгованості з комісії, ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору, щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому підлягають задоволенню в повносму обсязі. Суд вважає, що розмір нарахованої банком пені перевищує розмір збитків і з урахуванням того, що на утриманні відповідача знаходяться дружина та 3 дітей, відсутність у відповідача постійного місця роботи, не значний дохід сім'ї, дає підстави для зменшення суми пені, оскільки стягнення в повному обсязі нарахованої позивачем суми пені призведе до остаточного зубожіння відповідача та унеможливить нормальний розвиток та існування дітей, які знаходяться на утриманні відповідача. Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи суму пені, що значно перевищує прострочену заборгованість по кредиту, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму пені до 3000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 873 грн. 37 коп.

Outcome: partial