Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22 червня 2009 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» згідно п. 1.1 Статуту, та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг у вигляді відкриття на його ім'я рахунка, надання йому платіжної картки та встановлення на неї кредитного ліміту, що прирівнюється до видачі кредиту, в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2.5% на місяць на залишок заборгованості. Банк умови договору виконав в повному обсязі, а позичальник [PERSON], порушуючи їх, несвоєчасно здійснював повернення кредиту, в зв'язку з чим у нього станом на 31 грудня 2014 року виникла кредитна заборгованість в сумі 8172.14 грн. Оскільки [PERSON] не бажає сплатити зазначений борг добровільно, позивач просив стягнути з нього вказану заборгованість, а також 243.60 грн. витрат по сплаті судового збору. У дане судове засідання представник позивача Савицька Г.Р. не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву від 31 березня 2015 року, у якій вказував, що позов визнає повністю, справу просив розглянути без його участі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. 22 червня 2009 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» згідно п. 1.1 Статуту, та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, що складається із Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також - Тарифів, згідно з яким банк відкрив відповідачу рахунок, надав йому платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт, чим видав кредит в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2.5% на місяць на залишок заборгованості. Із заяви позичальника [PERSON] слідує, що 22 червня 2009 року йому було надано кредит в сумі 6000 грн. (а. с. 7). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика", якщо інше не встановлено параграфом 2 "Кредит" і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31 грудня 2014 року виникла заборгованість, що становить 8172.14 грн., розмір якої відповідач не оспорює, позов визнає, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 243.60 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: approved