Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У суд звернулося акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 11781,18 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до договору про надання банківських послуг (за заявою від 06.05.2009 року) [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу кредит (можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту), свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 14.01.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 11781,18 грн., з яких: відсотки за користування кредитом - 791,93 грн., пеня - 10190,15 грн., фіксована складова штрафу - 250 грн., процентна складова штрафу - 549,10 грн. Тому заявлено АТ КБ "ПриватБанк" позов до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився. До суду подано клопотання від представника позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, про повне підтримання заявлених позовних вимог та про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , яка належно повідомлялась про час, місце та дату проведення розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позов визнає частково, а саме, суму заборгованості визнає, без врахування штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом із копії заяви відповідача від 06.05.2009 року встановлено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. Згідно із копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», передбачена сплата відсотків за користування кредитом, в розмірі 2,5% на місяць. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний оплатити банку штраф, з урахуванням даних витягу із тарифів, - в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.6.1 тих же Умов і правил надання банківських послуг встановлено стягнення пені за несвоєчасне погашення зобов`язань. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 14.01.2019 року має місце заборгованість по кредитному договору [PERSON] в сумі 11781,18 грн., з яких: відсотки за користування кредитом - 791,93 грн., пеня - 10190,15 грн., фіксована складова штрафу - 250 грн., процентна складова штрафу - 549,10 грн. Зазначені суми не оспорені відповідачем. Отже, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитом та пені, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про стягнення штрафів за порушення строків платежів суд керується тим, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому, виходячи із наведеного, в задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки до відповідача за прострочення платежів застосовано неустойку у виді пені. Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1790,76 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 93,22%.

Outcome: partial