Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, у подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просила суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала без реєстрації шлюбу. Після смерті [PERSON] лишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності. Однак, по суті указана квартира є їхнім з померлим спільним сумісним майном, оскільки придбана за спільні кошти в умовах ведення спільного господарства. З померлим [PERSON] вони почали проживати разом з вересня 1998 року. На той час вони жили за адресою: [ADDRESS] . Дане житло винаймали. Після чотирьох років спільного життя, спільного ведення господарства та заощадження коштів, 22.10.2002 року вони придбали квартиру [ADDRESS] , де і продовжили проживати до дня смерті [PERSON] . Після смерті чоловіка і по сьогоднішній день вона продовжує жити у вказаній квартирі. Тому, є всі підстави для визнання спірної квартири їхньою спільною сумісною власністю. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Статтею 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2002 року, посвідченого нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Семеняка А.А., [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 98 від 18 січня 2018 року, внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану громадян Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 13.07.2018 року за № 2348/02-14 встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу 327/2018 від 04 травня 2018 року на підставі претензії кредитора ПАТ "Альфа-Банк". Також, до нотаріальної контори надійшла заява 02 червня 2018 року про прийняття спадщини за законом від матері померлого - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Пред [PERSON] являючи позов, [PERSON] посилалась на те, що з вересня 1998 року по 17 січня 2018 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, мали єдиний бюджет, проте не реєстрували шлюб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 22 КпШС України,\~який діяв\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин,\~майно,\~нажите подружжям\~за час\~шлюбу,\~є його\~спільною сумісною\~власністю.\~Кожен з\~подружжя має\~рівні права\~володіння,\~користування і\~розпорядження цим\~майном.\~Подружжя користується\~рівними правами\~на майно\~і в\~тому разі,\~якщо один\~з них\~був зайнятий\~веденням домашнього\~господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. \~ \~ \~ \~КпШС України не містив положень щодо проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з визнанням майна, набутого ними за час спільного проживання їх спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Відносини у таких випадках регулювалися тільки нормами Глави 11\~ЦК УРСР\~1963\~року про спільну власність, а з набранням чинності Законом України «Про власність» від\~\~ 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ також нормами ч. 1 ст. 17 цього Закону. \~ \~ \~ \~Лише з 1 січня 2004 року, з набранням чинності нового СК України,\~\~нормою ст.\~74\~СК України було передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 СК України. \~ \~ \~ \~У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року за № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), де у п. 12 зазначено, що спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", згідно з якими спільною сумісною власністю є: майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім"ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім"ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачене інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (ст.17, ст. 18, п.2 ст. 17 Закону „Про власність"). Правила статей 22,28,29 КпШС в цих випадках не застосовуються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про власність», який був чинним з 15 квітня 1991 року по 27 квітня 2007 року, майно придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто, для того, щоб майно набуло статус спільного сумісного, в розумінні ст.17 Закону України «Про власність», це майно повинно набуте за наявності таких двох ознак: факт існування сім`ї та факт спільної праці членів сім`ї, на підставі письмової угоди, від результатів якої було придбане це майно. За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону «Про власність», ст. 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, якщо укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2\~\~ст. 17 Закону України «Про власність»), тощо. Отже, майно набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Як встановлено у судовому засідання та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] з померлим [PERSON] почали проживати разом з вересня 1998 року за адресою: [ADDRESS] . Після чотирьох років спільного життя, спільного ведення господарства та заощадження коштів, 22.10.2002 року була придбана квартира [ADDRESS] , де позивач та [PERSON] продовжили проживати до дня смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач продовжує проживати у вказаній квартирі. \~ \~ \~ \~Наведені обставини підтверджуються актом про проживання від 16.04.2018 року, складеного ОСББ "Садовніченко, 4", відповідно до якого [PERSON] та померлий [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2002 року по день смерті останнього, мали спільне господарство; довідками про працю на ДП «НВО» «ПХЗ» від 26.03.2018 року № 40 та від 05.04.2018 року № 46, згідно з якими [PERSON] з 1990 року, а [PERSON] з 1995 року працювали на зазначеному підприємстві по серпень 2003 року; довідками про заробіток [PERSON] та [PERSON] у період з 1998 року по серпень 2003 року, які свідчать про наявність заробітку як у позивача, так і у [PERSON] ; розпискою, складеною між [PERSON] та [PERSON] , про позику грошових коштів для купівлі квартири спільно з [PERSON] ; договором поруки від 24.10.2002 року (купівля квартири, що є предметом позову, здійснювалась шляхом оформлення кредиту), згідно з яким боржником за кредитним договором є [PERSON] , а поручителем [PERSON] (позивач). \~ \~ \~ \~Сукупність зазначених вище доказів свідчить про проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] без укладання шлюбу з вересня 1998 року і до смерті останнього, тобто по [INFO] , веденням ними у вказаний період часу спільного господарства, у тому числі на момент купівлі квартири [ADDRESS] , що вказує на спільну працю [PERSON] та [PERSON] як сім`ї, їх спільні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, у тому числі спірної квартири, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивачем доведено, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності та придбана внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання однією сім`єю, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного вище,

Outcome: approved