Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 04 лютого 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 червня 2002 року позивач із відповідачем перебували у шлюбі, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Комісарівської селищної ради Перевальського району Луганської області. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року шлюб розірвано , так як сімейні відносини безповоротно розпалися. У спільному шлюбі народилося два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач, з 11.10.2014 р. по теперішній час, проживає у селі Залужжя Шумського району Тернопільської області та є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до довідки № 54 від 02 липня 2018 року, виданої управлінням соціального захисту Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області. Останнє зареєстроване місце мого проживання: [ADDRESS] . Батько дитини - [PERSON] з часу його народження із сином не бачився. Син знає лише про те, що у нього є батько, однак вони ніколи не бачилися. Батько дитини зовсім не дбає про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , його виховання, підготовку до самостійного життя. Також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Служба у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS], що підтверджено висновком Служби № 01-06/2324. Комісія з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації визнала незадовільним виконання батьківських обов`язків та вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також рекомендує звернутися до суду для вирішення питання про позбавлення батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, є не що інше як свідоме нехтування батьком своїми обов`язками щодо дитини, Така поведінка батька повною мірою виходить з його вини, що в результаті привело до протиправного ухилення від виховання дитини. Позивач у позові зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS], актовий запис № 2 від 23 січня 2015 року, вчинений Рохманівською сільською радою Шумського району Тернопільської області; стягнути [PERSON] , [INFO] , на мою користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 лютого 2021 року. 3. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю, та просив їх задоволити із підстав зазначених у позовній заяві. 4. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. 5. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. ІІ. Процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 19 лютого 2021 року. 7. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті на 02 березня 2021 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2015 р. виданого Рохманівською сільською радою Шумського районну Тернопільської області стверджується, що [INFO] у селі Залужжя Шумського району Тернопільської області народився [PERSON] , і в графі "Батьки": [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. 9. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище залишено незмінним. Неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати із матір`ю [PERSON] . 10. Із довідки № 43 від 26.01.2021 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає з дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] . з 11.10.2014 року по теперішній час. 11. Згідно довідки про склад сім`ї № 532 від 30.10.2020 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області слідує, що на підставі господарської книги № 6 особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою с. Залужжя, до складу зареєстрованих осіб входять: позивач [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син). 12. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання жительки [ADDRESS] [PERSON] від 30.10.2020 р. № 386, вбачається, що [PERSON] , [INFO] і сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають в селі Залужжя Шумського району Тернопільської області. Син [PERSON] не всиновлений, з батьком не проживає, спільного господарства не ведуть. Батько [PERSON] до сина не приїзжав, вихованням не займався і ним не цікавився. Син знаходиться на вихованні у матері [PERSON] . Умови проживання даної сім`ї задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для виховання дітей. 13. Відповідно до характеристики № 387 від 30.10.2020 р. наданої Шумською міською радою Тернопільської області, вказується, що [PERSON] проживаючи на території с. Залужжя проявила себе з позитивної сторони. Користується авторитетом серед жителів с. Залужжя Шумського району. Бере активну участь в громадському житті села. Доброзичлива, ввічлива, комунікабельна, дисциплінована. Скромна, витривала, розсудлива. Веде здоровий спосіб життя, шкідливі звички відсутні. Спиртними напитками не зловживає, зауважень з боку в.о. старости на свою поведінку не має. 14. Згідно довідки № 385 від 30.10.2020 р. виданої Шумською міською радою Тернопільської області слідує, що батько [PERSON] з жовтня 2014 року до сина [PERSON] не приїзжав, вихованням не займався і ним не цікавився. 15. Із витягу з протоколу № 13 засідання комісії з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області від 03 грудня 2020 р. № 13-03, вирішили визнати неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS], відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS]; вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS]; рекомендувано гр. [PERSON] питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] вирішувати у судовому порядку. 16. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] від 04.12.2020 р. № 01-06/234, служба у справах дітей Шумської РДА Тернопільської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS]. ІV. Оцінка Суду. 17. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 18. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 19. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 20. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 21. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. 22. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 23. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 24. Згідно із вимогами статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 25. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. 26. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 27. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 28. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню малолітнього сина, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання та не приймає участі у вихованні дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 29. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином та дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дітей, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. Так, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. За вказаних обставин, беручи до уваги висновоки Служби у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, з метою забезпечення прав малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів малолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовна вимога про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є підставною та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. 30. Відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 31. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 32. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 33. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні сина, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по його утриманню. 34. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний йому надати матеріальну допомогу, а тому, позовна вимога про стягнення аліментів, підлягає до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. Відповідно до ст. 136 ЦПКУкраїни суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Дане право деталізовано в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а саме зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05.02.2021 р. клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, задоволено, оскільки її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у повному обсязі у зв`язку з тим, що вона є малозабезпеченою особою. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір ", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на ту обставину, що позивач подала суду клопотання про відстрочку сплати судового збору за подачу позову про позбавлення батьківських прав і позовні вимоги позивача в цій частині позову підлягають до задоволення, за вимогою стягнення аліментів, за законодавчо визначених підстав, а тому дані витрати слід стягнути із відповідача на користь держави у розмірі 1816,00 грн, з яких: 908,00 грн - за вимогою позбавлення батьківських прав, 908,00 грн - за вимогою стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved