Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживанн по [ADDRESS] обґрунтовуючи свої вимоги наступним чином. Вона являється власником житлового будинку за вказаною вище адресою, що підтверджується Свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок від 29.04.2002 року №25. Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 17.09.2020 року №05-20/512-ПР в селі Преображенка вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральна у 2016 році. Згідно довідки про склад сім`ї від 25.08.2020 року №05-20/476-ПР в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2018 року відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації та не з`являється без поважних на те причин, не сплачує кошти за комунальні послуги, не приймають участі в утриманні будівлі, не зберігає особисті речі, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.08.2020 року за номером 05-20/467-П8. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час відсутній за місцем реєстрації, його реєстрація за вказаною адресою створює для неї перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю. У своїй письмовій заяві позивач просить суд розглянути справу за своєї відсутності в судовому засіданні, про що підтримує позов повністю та погоджується на ухвалення судом у разі необхідності заочного рішення. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву на позов або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням відповідних умов передбачених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалити заочне по справі рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов повністю виходячи з наступних обставин справи. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач по справі, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданого 07.09.2001 року, реєстраційний запис проведено Марганецьким МБТІ. Довідка про склад сім`ї №05-20/467-ПР від 25.08.2020 року видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області підтверджує факт реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] . Складений уповноваженою особою Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області акт обстеження житлово-побутових умов підтверджує той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації. Отже, суд вважає, що в даному випадку існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved