Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач 10 червня 2014року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 08.08.2008року договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відповідачу [PERSON] в установі позивача було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією з лімітом на день укладання договору 3000грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 24% на рік. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 19.03.2014року за відповідачем по укладеному з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" кредитному договору від 08.08.2008року утворилася заборгованість в сумі 23156,02грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3000грн., заборгованості за відсотками 11437,16грн., заборгованості за комісіями 7140грн. та штрафів за порушення грошових зобов'язань 500грн. фіксована частина та 1078,86грн. відсоткова частина. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Відповідач надала до суду заперечення в якому вказала, що вона не укладала з позивачем договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 08.08.2008року, в заяві позичальника стоїть не її підпис, їй безпідставно нараховано комісію в сумі 7140грн. Відповідач також просила відмовити в задоволенні позову ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" за закінченням строку позовної давності посилаючись на те, що позивач мав дізнатися про порушення своїх прав щонайпізніше 09.09.2008року так як жодних платежів за вищевказаним кредитним договором відповідач не здійснювала взагалі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (анкету-заяву на видачу кредитної карти від 08.08.2008року, умови та правила надання банківських послуг (далі Умови), Правила користування платіжною карткою (далі Правила), розрахунок заборгованості, заперечення відповідача), судом встановлено, що згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 08.08.2008року відповідачу [PERSON] в ЗАТ "АКЦЕНТ-БАНК" (правонаступником якого є ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК") було відкрито картковий рахунок в гривні з відновлювальною кредитною лінією з лімітом на день укладання договору 3000грн., а також видано кредитну картку та ПІН код до неї. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 24% на рік. Згідно п.9.12. умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12місяців з моменту підписання, він автоматично лонгується на такий же термін якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору. Зважаючи на вищевикладену умову договору заява відповідача про застосування строку позовної давності є безпідставною, адже дію договору припинено так і не було. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлена, нею він підписаний, посилання відповідача на те, що вона заяву позичальника не підписувала підтвердження у суді не знайшли, клопотань про проведення почеркознавчої експертизи заявлено не було. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Згідно розділу заяви позичальника "Банківські послуги" відповідач погодилася на базову відсоткову ставку за кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячну комісію 3,5%. Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначено комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Зважаючи на це, правове регулювання такої умови в кредитному договорі, з урахуванням її відплатності, слід розглядати й оцінювати в розумінні поняття "послуга". Норми, які встановлюють загальне положення про надання послуг, відокремлено в главу 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 1 статті 901 зазначеної глави Цивільного кодексу України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже посилання відповідача на те, що їй безпідставно нараховано комісію в сумі 7140грн. так як договір комісії нею не укладався суд до уваги не бере так, як за правовою природою передбачена кредитним договором "комісія" є платою за надання послуг банку. Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з того, що п.8.6. Умов встановлено, що при порушенні клієнтом строків сплати по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Виходячи зі змісту ч.2 ст.549ЦК України, штраф є відповідальністю , яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання і у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. А нарахування відсоткової частини штрафу згідно п.8.6. Правил користування платіжною карткою, пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом до суду, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення зобов'язання. Також згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому обґрунтованим є стягнення штрафу тільки в розмірі фіксованої частини - 500грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Таким чином станом на 19.03.2014року за відповідачем по укладеному з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" кредитному договору від 08.08.2008року утворилася заборгованість в сумі 22077,16грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3000грн., заборгованості за відсотками 11437,16грн., заборгованості за комісіями 7140грн. та штраф за порушення грошових зобов'язань 500грн. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, понесені ним по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial