Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала на те, що 15.12.2013 року сталась ДТП за участю автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] Оскільки відповідальність власника автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], з вини якого сталась ДТП, була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивач 17.02.2014 року подала відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту №ОЦВ-13-16259/1 від 18.02.2014 року ВАТ «НАСК «Оранта» прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача у сумі 50 000 грн. 00 коп. Однак, відповідач свої зобов'язання по своєчасній виплаті страхового відшкодування не виконав, тому позивач змушена була звернутись до Дарницького районного суду м. Києва з відповідною позовною заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02.09.2014 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на її користь страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. На підставі виконавчого листа суду №753/10224/14-ц від 08.10.2014 року відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45063179 від 17.10.2014 року. Листом №1454/3 від 06.11.2014 року відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві повідомив позивача, що на рахунок з обліку депозитних сум від ВАТ «НАСК «Оранта» надійшли кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. згідно виконавчого листа. Відповідно до листа №09-02-09/23071 від 08.12.2014 року ВАТ «НАСК «Оранта» повідомило позивача, що перерахувало зазначені кошти на рахунок з обліку депозитних сум відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві 27.10.2014 року. Оскільки фактично відповідач значно прострочив виплату страхового відшкодування, чим порушив чинне законодавство та права позивача, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з ВАТ «НАСК «Оранта» пеню у сумі 5089 грн. 01 коп., інфляційну складову у сумі 3851 грн. 89 коп., 3% річних у сумі 669 грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2013 року об 11.45 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER], та рухаючись на перехресті вул. Предславинська - вул. Тверська по другорядній дорозі, не надав дороги транспортним засобам, які рухались по головній дорозі та наближались до даного перехрестя проїзної частини, незалежно від напрямку їх подальшого руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 04.02.2014 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між власником автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та ВАТ «НАСК «Оранта» укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9563306 від 25.12.2012 року (а.с.8). Період дії полісу охоплює період з 26.12.2012 року по 25.12.2013 року. Страховим випадком за умовами вказаного полісу є подія, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до страхового акту №ОЦВ-13-16259/1 від 18.02.2014 року року, пошкодження транспортного засобу «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] ВАТ «НАСК «Оранта» визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 50 000 грн. 00 коп. (а.с.11). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02.09.2014 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» на її користь страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. (а.с.12-17). На підставі виконавчого листа суду №753/10224/14-ц від 08.10.2014 року відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45063179 від 17.10.2014 року (а.с.18). Листом №1454/3 від 06.11.2014 року відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві повідомив позивача, що на рахунок з обліку депозитних сум від ВАТ «НАСК «Оранта» надійшли кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. згідно виконавчого листа (а.с.20). З листа №09-02-09/23071 від 08.12.2014 року вбачається, що ВАТ «НАСК «Оранта» було перераховано вказані грошові кошти на рахунок з обліку депозитних сум відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві 27.10.2014 року (а.с.19). Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Внаслідок того, що відповідачем вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня за період: з 18.05.2014 року по 16.07.2014 року у сумі 1561 грн. 62 коп. (50 000,00 грн. (сума страхового відшкодування) х 0,052054% (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 60 днів (кількість днів прострочення в цей період) :100); з 17.07.2014 року по 27.10.2014 року у сумі 3527 грн. 39 коп. (50 000,00 грн. (сума страхового відшкодування) х 0,068493% (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 103 днів (кількість днів прострочення в цей період) : 100). Таким чином, загальна сума пені, яку повинен сплатити відповідач за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить 5089 грн. 01 коп. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних, яку має сплатити відповідач за прострочення виплати суми страхового відшкодування має складати 669 грн. 86 коп. (50 000,00 грн. х 3 х 163 : 365 : 100 = 669,86 грн.). Інфляційні втрати завдані позивачу розраховуються наступним чином: червень 2014 - 101,0%, липень 2014 - 100,4%, серпень 2014 - 100,8%, вересень 2014 - 102,9%, жовтень 2014 - 102,4%; (101,0:100) х (100,4:100) х (100,8:100) х (102,9:100) х (102,4:100) = 1, 077; 50 000, 00 грн. х 1, 077 = 53 851, 89 - 50 000, 00 = 3 851, 89 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved