Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вербівцівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 63,22 умовних кадастрових гектарів в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його бабка [PERSON], яка за життя працювала в КСП «Вербівці» с. Вербівці. Після розпаювання земель згідно Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" [PERSON] було надано земельну частку (пай) на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації від 09.02.2000 р. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] був виданий і зареєстрований 25.11.2008 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]. За життя бабуся не отримувала державного акта на право власності на цю земельну ділянку. Від дня свого народження позивач проживав разом з своїми батьками і бабусею в [ADDRESS], разом проживали і на час смерті бабусі. Батько позивача, син померлої [PERSON], помер. Звернувшись до державного нотаріуса Городенківської РНК для оформлення спадщини на земельну ділянку (пай) померлої бабки, позивач отримав відмову, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті бабусі, тому нотаріус рекомендував звернутись в суд. Ухвалою суду від 18.11.2015 р. до участі в справі, як співвідповідачів, залучено дочку спадкодавця [PERSON] - [PERSON], матір і сестру позивача, інших спадкоємців першої черги за законом покійного батька позивача - [PERSON], - [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов визнали, не заперечують щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) покійної бабусі [PERSON]. Ствердили, що на час смерті бабусі вони проживали разом. Також в той час разом з ними проживав батько [PERSON], який помер в 2005 році. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, в заяві зазначила, що позов визнає. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.03.1974 р., позивач [PERSON] народився [INFO]. в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.07.1965 р., батьками [PERSON], який народився [INFO]. в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, були [PERSON] і [PERSON]. Бабка позивача [PERSON] померла [INFO], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За свого життя спадкодавець [PERSON] мала право на земельну частку (пай) КСП "Вербівське" с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації № 51-р від 09.02.2000 р. розміром 63,22 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) - якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 цього ж кодексу - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Видана виконкомом Вербівцівської сільської ради довідка № 405 від 19.10.2015 р. свідчить про те, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживали [PERSON], син, [INFO], [PERSON], невістка, [INFO], [PERSON], онук, [INFO] Отже, син спадкодавця [PERSON], - прийняв спадщину. Після смерті своєї матері він не оформив в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на належне матері право на земельну частку (пай). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO]. у віці 56 років в с. Вербівці, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України (2004 р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 цього кодексу - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його дружина відповідачка [PERSON] та діти: позивач [PERSON], відповідачка [PERSON]. На час смерті [PERSON] вони проживали разом з спадкодавцем. Згідно з ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Ст. 1274 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги; спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Постанова в.о. державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 572/02-34 від 23.10.2015 р. свідчить про те, що позивач звертався до нотаріуса з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], йому було відмовлено з посиланням на те, що сертифікат виданий після смерті спадкодавця. Державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Вербівське» серії [NUMBER] був виданий 07.02.2000 р. Під час розпаювання землі, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Вербівське», [PERSON] включена в список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що стверджено додатком 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого 07.02.2000 р., що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року визначає, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на її ім'я [PERSON] входить до складу спадщини. [PERSON] і [PERSON] відмовляються від прийняття спадщини на земельну частку (пай) розміром 63,22 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON], в користь позивача [PERSON], що ствердили в судовому засіданні. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Городенківському районі від 21.10.2015 р. № 29-28-99.6-374/2-15 вартість земельної ділянки за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 63,22 кад. га на території Вербівцівської сільської ради станом на 27.10.2015 р. становить 53369,99 грн. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що відповідачі позов визнають, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 524, 529, 548,549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 1216, 1222,1258,1259, 1261-1265, 1268-1270, 1273,1274 Цивільного кодексу України, п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України,

Outcome: approved