Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

05.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 27.02.2008 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" та фізична особа - резидент України гр. [PERSON] уклали кредитний договір №72/П/23/2008-840, згідно з умовами якого Позивач надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 14400,00 доларів США із розрахунку 12,8% на рік строком з 27.02.2008 року по 27.02.2013 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до розділу 3.2 "Порука" кредитного договору гр. [PERSON], гр. [PERSON] зобов'язалися відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Відповідно до розділу 3.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язалась безвідзивно та безспірно відповідати перед Позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №72/П/23/2008-840 від 27.02.2008 року. При цьому [PERSON] повинна виконати всі зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для [PERSON] кредитним договором. Позивач зазначає, що виконав свої зобов'язання з надання кредиту, що підтверджується Заявою на видачу готівки (меморіальним ордером) від 27.02.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 2.2.3. кредитного договору, [PERSON] зобов'язався повертати чергові мінімальні платежі по кредиту/кредитній лінії, визначені у п.п. 2.2.1, 2.2.2., щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Позивач стверджує, що [PERSON] станом на 11.04.2014 року порушені пункти 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 4.3.3. кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 4.2.5. кредитного договору Позивач має право вимагати від [PERSON] дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо [PERSON] несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення [PERSON] строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, [PERSON] сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі порушення [PERSON] вимог пп. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.І0 кредитного договору, [PERSON] зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 кредитного договору, за кожен випадок. Станом на 11.04.2014 року за [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 14415,79 доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 10976,78 доларів США; несплачені відсотки - 783,75 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 1215,27 доларів США. несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 1440,ОО доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 11.04.2014 року 1256,91 грн. за 100 (сто) доларів США становить 181193,87 грн., в тому числі: непогашений кредит - 137968,50 грн.; несплачені відсотки - 9851,ОО грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 15274,83 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 18099,54 грн. Загальна сума заборгованості, за кредитом виданим у доларах США, складає 11760,53 доларів США та 33374,37 грн. Позивач зазначає, що у зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів Позивач неодноразово повідомляв Відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір, однак кредитна заборгованість Відповідачами не погашена. За твердженням позивача, Відповідачі уникають зустрічей з представниками Позивача і не здійснюють ніяких дій для погашення заборгованості. За наведених обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту №72/П/23/2008-840 від 27.02.2008 року в сумі 11760,53 доларів США та 33374, 37 грн. розміру штрафу і пені, а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що банк вимагає стягнення еквіваленту боргу визначеному в доларах США у розмірі встановленому позивачем на дату проведення розрахунку 11.04.2014 року. Також представник зазначила, що призначену судом судово-почеркознавча експертизу не було проведено по вині самої відповідачки [PERSON] за клопотанням представника якої було призначено проведення експертизи, оскільки вона не змогла надати судовому експерту необхідні зразки, а інших доказів того, що відповідачка не підписувала із банком договір немає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що ніколи в приміщенні банку не була та договору поруки не підписувала. Відповідачка зазначає, що з 2003 року не проживає з відповідачем [PERSON] та сплачувати його борги не буде. Також, посилається на те, що її дохід в місць стануть 2000,00 грн. Відповідачка вважає, що справедливим буде якщо сам боржник сплатить свій кредит, оскільки він його брав, то він і повинен віддавати, або ж нехай банк забере у нього придбану в кредит машину. Щодо наявності у банку копії паспорту і довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відповідачки, остання пояснила, що у колишнього чоловіка були ключі від квартири, тож це він взяв її документи та надав їх банку. Стосовно проведення судово-почеркознавчої експертизи, відповідачка пояснила, що більше ніяких зразків підписку та почерку в неї немає, тож на клопотання експерта більше нічого надати не могла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши сі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між позивачем, відповідачем [PERSON] як позичальником та відповідачкою [PERSON] як поручителем був укладений договір "Автопакет" №72/П/23/2008-840, згідно з умовами якого Позивач надає [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу у сумі 14400,00 доларів США із розрахунку 12,8% на рік строком з 27.02.2008 року по 27.02.2013 року. Відповідно до розділу 3.2 "Порука" кредитного договору, згідно із цим договором поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Поручитель відповідає перед банком в тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взятий на себе обов'язок по наданню кредитних коштів у сумі 14400,00 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №113 від 27.02.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка [PERSON] посилаючись на те, що вона не підписувала договору "Автопакет" №72/П/23/2008-840 від 27.02.2008 року не надала суду жодних належних та допустимих доказів своїх тверджень, при цьому, проведення судово-почеркознавчої експертизи підпису відповідачки на вказаному договорі виявилось не можливим у зв'язку з ненаданням відповідачкою судовому експерту необхідних для проведення експертизи зразків підпису та почерку. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі порушення позичальником вимог пп. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.І0 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 кредитного договору, за кожен випадок. Згідно положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 11.04.2014 року виникла заборгованість на загальну суму - 11760,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2014 року становить 147819,50 грн. + 33374,37 грн. пені і штрафів за договором кредиту, яка складається з: - заборгованість за кредитом 10976,78 доларів США (еквівалент 137968,50 грн.); - заборгованість по сплаті відсотків 783,75 долари США (еквівалент 9851,00 грн.); - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань 15274,83 грн. - штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу 18099,54 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі суду не надали, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] порушив зобов'язання, встановлені кредитним договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав щодо стягнення заборгованості. Суд вважає законними вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості, враховуючи, що відповідачка [PERSON] в забезпечення виконання відповідачем [PERSON]. своїх зобов'язань за договором кредиту виступила його поручителем. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що укладеним договором кредиту передбачено, що поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору, поручитель відповідає перед банком в тому ж об'ємі, що і позичальник, позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо, вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості в тому числі з поручителя є законними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved