Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся позивач [PERSON] з позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вона знайома протягом тривалого часу. Оскільки у відповідача був тяжкий матеріальний та сімейний стан, вона дозволила йому тимчасово проживати в належному їй на праві приватної власності житловому будинку по [ADDRESS], при цьому позивач вказує, що у відповідача є квартира в місті Одеса. На її вимоги звільнити житлове приміщення в її житловому будинку відповідач погрожує їй фізичною розправою, в добровільному порядку звільнити кімнату в будинку належному [PERSON] на праві власності відповідач відмовляється, вона не в змозі вільно та в повному обсязі розпорядитись належним їй будинком. За цих підстав позивач просить захистити її право шляхом виселення [PERSON] з будинку без надання йому іншого житлового приміщення з підстав визначених ст. 391 ЦК України. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.12.1991 року по 01.06.2004 року та з 01.06.2004 року по теперішній час, визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільно сумісної власності на наступне майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], кондомініум (будинок) [ADDRESS], що розташований за адресою: Одеська область, ж/м «Совіньйон» село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, автомобіль марки Нісан-Мікро, д/н [NUMBER], автомобіль [NUMBER]. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що він, починаючи, з 01.12.1999 року та по теперішній час проживає з [PERSON] однією сімє′ю без реєстрації шлюбу за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS] вони були пов'язані спільним побутом, взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство та мали єдиний бюджет та придбали за значну частину, коштів, яку він позичав за борговими розписками зазначене вище [PERSON] нерухоме майно та автомобілі. За цих обставин [PERSON] просить суд повність задовольнити його позовні вимоги за зустрічним позовом та відмовити [PERSON] в її позові про усунення перешкод в користування власністю. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник зазначені нею позовні вимоги в порядку визначеному ст. 391 ЦК України щодо усунення перешкод шляхом виселення [PERSON] з будинку [ADDRESS] підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач пояснила суду, що відповідачем [PERSON] вона знайома майже з дитинства. Зазначає, що відповідач [PERSON] працював в неї прорабом, будував спірний будинок. На початку 2013 року відповідач поскаржився їй на його тяжкий матеріальний стан, відсутність заробітку та неможливість спільно проживати разом з його матір′ю, тимчасово просив її пожити в неї в належному [PERSON] на праві приватної власності житловому будинку по [ADDRESS], оскільки відповідач займається сантехнічними роботами в ж/м «Совіньйон», працює до пізньої ночі та йому тяжко діставатись до його квартири, що розташована в Київському районі в місті Одеса. Починаючи з березня та по вересень 2014 року відповідач почав ображати позивача, в кімнаті, яка йому була відведена, він врізав замок та почав вважати себе власником будинку. Оскільки відповідач в добровільному порядку звільняти кімнату в будинку не бажає, погрожує позивачу фізичною розправою, вона була змушена звернутись до суду із позовом про виселення відповідача [PERSON] та просить задовольнити позов з підстав визначених ст. 391 ЦК України. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі пояснив суду наступне, що він, починаючи, з 01.12.1999 року та по теперішній час проживає з [PERSON] однією сім′єю без реєстрації шлюбу за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS], зазначає, що вони пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, ведуть спільне господарство та мають єдиний бюджет за цих підстав просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] пояснив суду, що він, починаючи, з 01.12.1999 року та по теперішній час проживає з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS] вони були пов'язані спільним побутом, взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство та мали єдиний бюджет. [PERSON] зазначив, що спочатку вони з відповідачем проживали в її квартирі [ADDRESS], проживання почали одразу після смерті чоловіка [PERSON] та вирішили придбати земельну ділянку та будувати житловий будинок. Вони разом із [PERSON] вирішили продати належну відповідачу на праві власності квартиру [ADDRESS] та позивач позичав кошти та будував спірний будинок в ж/м «Совіньйон», оскільки [PERSON] працювала медичною сестрою в лікарні та в неї була низька заробітна плата. В 2004 році вони разом із [PERSON] вселились до будинку [ADDRESS]. Вартість будинку [PERSON] оцінює в 70000 тисяч доларів США з яких 70% вартості будинку була сплачена ним особисто за рахунок коштів, які він позичав за борговим розписками, а 30% боргу вони спільно погашали за рахунок проданої квартири [ADDRESS]. Також [PERSON] зазначив, що за період спільного проживання разом із [PERSON] вони набули наступне майно, а саме кондомініум (будинок) [ADDRESS], що розташований за адресою: Одеська область, ж/м «Совіньйон» село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, автомобіль марки Нісан-Мікро, д/н [NUMBER], автомобіль [NUMBER]. При цьому він вказує, що йому за час їх спільного проживання для набуття у власність зазначених об'єктів доводилось позичати додаткові грошові кошти, за які він розраховувався особисто. За цих підстав позивач просить суд задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просили відмовити в повному обсязі. [PERSON] пояснила суду що з [PERSON] вона знайома майже з дитинства. Після смерті її чоловіка вона шлюб не укладала, ні з кім не співмешкала, будь-яких договорів щодо спільного проживання, набуття майна у власність, ведення спільного господарства не укладала. Для поліпшення своїх житлових умов [PERSON] набула у власність земельну ділянку шляхом її приватизації та розпочала будівництво на земельній ділянці, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS]. Будівництво будинку проводилось за рахунок коштів з відчуження її квартири, [ADDRESS], квартири [ADDRESS] по [ADDRESS] власницею якої була її сестра [PERSON] Для організації будівництва будинку вона звернулась до [PERSON], який на той час мав на умовах найму будівельників та самостійно займався сантехнічним обладнанням будинків. На умовах взаєморозрахунків [PERSON] працював в неї прорабом, організовував будівництво спірного будинку, всі розрахунки з [PERSON] пов'язані із придбанням будівельних матеріалів, оплатою праці будівельників [PERSON] та [PERSON] вирішували без будь-яких письмових договорів, [PERSON] складав кошторис та надавав його [PERSON], а вона в свою чергу надавала йому грошові кошти. [PERSON] зазначила, що під час будівництва будинку в період з 1999 р. по 2004 р. роки вона із [PERSON] знаходилась в ділових відносинах, які зводились суто до питань будівництва будинку. Після будівництва будинку [PERSON] періодично контролював стан будинку та проводив дрібні роботи по облаштуванню будинку. Також, [PERSON] зазначила, що грошові кошти для придбання автомобілю Нісан - Мікро вона в [PERSON] не позичала, а за автомобіль розраховувалась частинами, щодо автомобілю [NUMBER] відповідач зазначила, що вона не має жодного відношення. Відносно житлового будинку за адресою вул. Берегова, ж/м «Совіньйон», с. Мізикевича Овідіопольського району Одеської області [PERSON] пояснила суду, що цей будинок був придбаний на кошти [PERSON] для проживання доньки [PERSON] та сина [PERSON], які перебувають у шлюбі. Допитані в судовому засіданні свідки заявлені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] пояснили наступне. Так свідок [PERSON] пояснив що із [PERSON] та [PERSON] вони знайомі давно. Він разом із [PERSON] були сусідами в будинку по вул. Чорноморській дорозі в місті Одеса, зазначив, що [PERSON] проживала на другому поверсі, а він на четвертому. Приблизно на початку 2000 років до літа 2004 року він постійно бачив в неї [PERSON], який допомагав їй заносити сумки до квартири та підвозив її на власному автомобілі. [PERSON] запросив його до квартири № 22, на другому поверсі, яка належала [PERSON] і в якій [PERSON] зробив ремонт. З цього свідок зробив висновок, що [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною. Зі слів свідка після продажу квартири у 2004 році [PERSON] та [PERSON] виїхали з квартири, в будинку розташованому в ж/м «Совіньйон» він ніколи не був, [PERSON] та [PERSON] після цього він бачив рідко. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він особисто будував будинок по [ADDRESS] та [PERSON] за його роботу розраховувався із ним особисто, станом на 2004 рік будівництво будинку, на його думку, склало 70%. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною, оскільки [PERSON] керував процесом будівництва та постійно проживає у спірному будинку. В 2013 році, свідок ремонтував дах будинку по [ADDRESS]. Окрім того [PERSON] за борговою розпискою позичив в [PERSON] суму в розмірі 15000 доларів США, за які розраховувався із ним роботою. Зазначає, що в період з 2004 року по 2013 рік він в будинку не був. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він займався електричним обладнанням будинку в квартирі [ADDRESS], [ADDRESS] станом на 2004 рік ступінь готовності будинку складав приблизно 40%. Після будівництва будинку він декілька раз відвідував його, вважає, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], оскільки під час будівництва будинку [PERSON] за його роботу із ним особисто розраховувався, після цього він бачив [PERSON] по [ADDRESS] в ж/м «Совіньйон» в чоловічій білизні, коли декілька разів приходив до будинку протягом 2004-2013 років. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий з [PERSON] з 1998 р., той займався ремонтом його квартири, будівництвом, як прораб, будинку. В 2000 році свідок дав в борг [PERSON] 25000 доларів США на будівництво будинку, з його слів, які [PERSON] віддавав своєю роботою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що дав в борг [PERSON] 30000 доларів США, які [PERSON] віддавав своєю роботою. Свідок [PERSON] пояснив суду, що в 2012 році дав в борг [PERSON] 25000 доларів США, на придбання будинку для дочки, які [PERSON] віддає своєю роботою по будівництву, на цей час повернуто 10000 доларів США. Допитані в судовому засіданні свідки заявлені [PERSON] пояснили наступне. Так свідок [PERSON] пояснила суду про те, що з є давньою подругою [PERSON], та сестри [PERSON] [PERSON], зазначила, що після продажу квартири по [ADDRESS] в місті Одеса, [PERSON] проживала в неї одна, оскільки велось будівництво будинку в ж/м «Совіньйон». Декілька разів приїздила в «Совіньйон» до [PERSON] в її будинок, з чоловіків нікого не бачила. Свідок [PERSON] пояснила суду, що із [PERSON] вони є сусідами в ж/м «Совіньйон», зазначила, що вони спілкуються майже вже 8 років, [PERSON] постійно проживає сама. Щодо [PERSON] вона зазначила, що на початку 2013 року періодично бачила його легковий автомобіль біля будинку [PERSON] Зазначила, що [PERSON] виконував в її будинку сантехнічні роботи, результатом вона не задоволена, зазначила, що його в ж/м «Совіньйон» знають як сантехніка. Приблизно наприкінці грудня 2014 року [PERSON] погрожував їй фізичною розправою, якщо вона буде свідчити в суді проти нього. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] в будинку належному [PERSON] в період з 2008 року [PERSON] не бачила. Зазначила, що її син одружений на доньці [PERSON] та для поліпшення житлових умов дітей вона продала належну їй на праві власності квартиру за 55000 тисяч доларів США, зняла кошти з депозитних рахунків приблизно 40000 тисяч доларів США та віддала сину кошти для купівлі кондомініуму по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює домробітницею в будинку [PERSON] та періодично один або два рази на тиждень прибирає в її будинку протягом шести років. З [PERSON] вона знаходиться в робочих відносинах. Зазначила, що на початку 2013 року вона почала бачити в будинку [PERSON] про взаємовідносини [PERSON] та [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду про те що вона є рідною тіткою [PERSON], періодично в літку приїжджає до племінниці відпочити. В період будівництва, а саме 2002-2004 роки бачила [PERSON], який будував будинок разом із працівниками. Зазначила, що починаючи з 2013 року бачила у [PERSON] в її будинку [PERSON], при цьому [PERSON] говорила їй про сімейні проблеми [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду про те, що вона є рідної сестрою [PERSON] та сусідкою по [ADDRESS]. Після смерті чоловіка [PERSON] вона запропонувала їй отримати земельну ділянку в ж/м «Совіньйон» та розпочати будівництво будинку, на що [PERSON] погодилась. Зазначила, що [PERSON] продала квартиру по [ADDRESS], а вона [PERSON] продала свою квартиру № 23 по [ADDRESS] та віддала кошти [PERSON] для будівництва будинку. Зазначила, що [PERSON] працював у [PERSON] прорабом приймав участь у будівництві її будинку та був знайомим [PERSON] Зазначила, що будівництво належного [PERSON] організовував [PERSON] в якості прораба та що [PERSON] розраховувалась із ним особисто. Свідок зазначила, що її сестра ні з ким не співмешкала після смерті чоловіка. На початку 2013 року [PERSON] дозволила [PERSON] тимчасово пожити в її будинку, оскільки він займається сантехнічними роботами в ж/м «Совіньйон» та в нього проблеми із його матір′ю, після цього в 2014 році на адресу [PERSON] почались погрози, коли сестра звернулась із проханням звільнити кімнату в належному їй будинку. Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. І-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно Рішення Таїровської селищної Ради Одеської області від 24.12.1999 р. [PERSON] передано в приватну власність земельна ділянка площею 0,1 га. по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.09.2002 р. У відповідності до Рішення № 83 від 22.03.2002 року виданого виконкомом Таїровської селищної Ради Одеської області [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] 22.12.2004 р. рішенням комісії будинок [ADDRESS] введено в експлуатацію, та згідно витягу КП БТІ Овідіопольського району Одеської області від 28.12.2004 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначений будинок. Згідно запису з домової книги вбачається що в будинку по [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу [ADDRESS], село Мізикевича, Овідіопольського району Одеської власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу та реєстраційного посвідчення від 11.09.2010 р. виданого на автомобіль [NUMBER] вбачається, що власником автомобіля є [PERSON] Згідно реєстраційного посвідчення на автомобіль Шевролє-Каптіва власником є [PERSON] Як вбачається із свідоцтва на право власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У відповідності до довідок наданих із УПФУ в Київському районі міста Одеси, ДПІ у Київському районі міста Одеси та місця проживання [PERSON] вбачається, що він отримує пенсію та проживає за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки наданої поштамтом [PERSON] поштову кореспонденцію по [ADDRESS] не отримував. З огляду накладних та фіскальних чеків за період з 15.03.2003 р. по 01.10.2003 року наданих [PERSON] вбачається адреса [ADDRESS]. Накладная №611 от 24.06.2003г. за кирпич. Получатель [PERSON] Згідно трудової угоди від 03.04.2003 р. [PERSON] в складі бригади зобов'язувався добудувати будинок по [ADDRESS] в ж/м «Совіньйон» та у відповідності до акту виконаних робіт, будівництво будинку виконано [PERSON] 27.11.2003 р. сторони претензій не мають. Як вбачається з розписки від 10.03.2000 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] отримав суму в розмірі 25000 тисяч доларів США для будівництва будинку по [ADDRESS] та зобов'язувався повернути кошти до 10 березня 2005 р. Зворот розписки містить підписи сторін щодо повернення вказаної суми частинами. Як вбачається з розписки від 12.06.2007 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 15000 тисяч доларів США для будівництва будинку по [ADDRESS] та зобов'язувався повернути кошти до 12 червня 2007 р. Зворот розписки містить підписи сторін щодо повернення вказаної суми частинами. Як вбачається з розписки від 17.06.2012 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 25000 тисяч доларів США для придбання кондомініуму в [ADDRESS]та зобов'язувався повернути кошти 17.06.2017 р. Зворот розписки містить підписи сторін щодо повернення вказаної суми частинами. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині усунення перешкод шляхом виселення суд зазначає наступне. Згідно витягу КП БТІ Овідіопольського району Одеської області від 28.12.2004 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначений будинок. Згідно запису з домової книги вбачається що в будинку по [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з вимог та поштових повідомлень [PERSON] направлені вимоги щодо звільнення кімнати житлового будинку по [ADDRESS] в ж/м «Совіньйон». У відповідності положень ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), котре воно здійснює у відповідності із законом на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд зазначає. що у відповідності до положень ч. 2. ст. 319 ЦК України власник має право здійснювати по відношенню до свого майна різні дії, котрі не протирічать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що спір регулюється виключно нормами ЦК України. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку виселятись з житлового будинку по [ADDRESS], в якому він тимчасово проживає не бажає, суд зазначає що позов [PERSON] може бути задоволений в повному обсязі в урахуванням положень ст. 391 ЦК України. Відносно позовних вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] в якому він просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.12.1991 року по 01.06.2004 року суд застосовує норм КпШС. Суд зазначає, що КпШС не передбачав правових норм, якими визначалось поняття проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17 Закону України "Про власність" вважається правильно застосованим. Аналогічна позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. по справі 6-135цс13 висновки, якого є обов'язковими. Суд зазначає, що позивач [PERSON] в судовому засіданні визнав обставину того, що між ним та відповідачкою письмових угод щодо проживання однією сім′єю, набуття майна у спільну власність, порядку ведення бюджету ніколи письмово не укладалось. Суд критично відноситься до розписок від 10.03.2000 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON] та від 12.06.2007 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON] оскільки вони не є належними доказами того, що саме ці кошти [PERSON] спрямовував на будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Суд також не приймає до уваги докази, а саме накладні та фіскальні чеки оскільки вони не є належним доказом того, що позивач, як член сім′ї дійсно приймав участь у будівництві будинку, оскільки письмові угоди між сторонами щодо будівництва житла відсутні. Суд критично відноситься до показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки в судовому засіданні встановлено та не заперечується [PERSON], що [PERSON] дійсно приймав участь у будівництві спірного будинку, оскільки є її знайомим майже з дитинства, і що вона під час його тимчасового проживання в період з 2013 р. по 2014 рік мала із ним інтимні стосунки. Також суд критично відноситься до показань свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] про надання ними в борг [PERSON] грошових коштів на будівництво та придбання будинків, так як суду не надано ніяких належних та допустимих доказів направлення [PERSON] зазначених коштів на заявлені цілі, а саме, будівництво житлового будинку по [ADDRESS] та купівлі кондомініуму по [ADDRESS]. Суд зазначає, що згідно довідок та свідоцтва про право власності на житло [PERSON] є власником квартири та проживає за адресою: Як вбачається із свідоцтва на право власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині не може бути задоволений саме за недоведеністю позовних вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині проживання однією сім′єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на наступне майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], кондомініум (будинок) [ADDRESS], що розташований за адресою: Одеська область, ж/м «Совіньйон» село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, автомобіль марки Нісан-Мікро, д/н [NUMBER], автомобіль [NUMBER], суд зазначає наступне. Так, згідно Рішення Таїровської селищної Ради Одеської області від 24.12.1999 р. [PERSON] передано в приватну власність земельна ділянка площею 0,1 га. по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.09.2002 р. У відповідності до Рішення № 83 від 22.03.2002 року виданого виконкомом Таїровської селищної Ради Одеської області [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] 22.12.2004 р. рішенням комісії будинок [ADDRESS] введено в експлуатацію, та згідно витягу КП БТІ Овідіопольського району Одеської області від 28.12.2004 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначений будинок. Відповідно до договору купівлі-продажу [ADDRESS], село Мізикевича, Овідіопольського району Одеської власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу та реєстраційного посвідчення від 11.09.2010 р. виданого на автомобіль [NUMBER] вбачається, що власником автомобіля є [PERSON] За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Суд зазначає, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, необхідно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Суд зазначає, що позивач [PERSON] в судовому засіданні визнав обставину того, що між ним та відповідачкою письмових угод щодо набуття майна у спільну власність в період з 2004 року не укладалось. З довідок наданих із УПФУ в Київському районі міста Одеси, ДПІ у Київському районі міста Одеси та місця проживання [PERSON] вбачається, що він отримує пенсію та проживає за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки наданої поштамтом [PERSON] поштову кореспонденцію по [ADDRESS] не отримував. Суд критично відноситься до розписки від 17.06.2012 року наданої [PERSON] на ім'я [PERSON], оскільки вона є не належним доказом того, що саме [PERSON] приймав участь у купівлі кондомініуму по [ADDRESS]. В судому засіданні ця розписка спростовується і показаннями свідка [PERSON] Тому суд приходить до висновку що позов в цій частині не може бути задоволений у зв'язку із недоведеністю позивачем ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України питання про розподілення судових витрат між сторонами на думку суду відсутні.

Outcome: approved