Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко - Тайс» з позовом до [PERSON] про стягнення донарахованого розміру 3% річних та інфляційних витрат за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17 травня 2011 року між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ФОП [PERSON], були укладені договір поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3, згідно пункту 1.1 розділу 1 якого у строки, зумовлені договором «Постачальник»зобов'язується поставити та передати у власність «Покупця» насіннєвий матеріал та хімічні засоби рослин, а «Покупець» зобов'язується прийняти товар, сплатити проценти за користуванням товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору (додаткових угод та Специфікацій до нього). У відповідності до пункту 2.1 розділу договору найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату укладення договору. Згідно пункту 2.3 розділу 2 договору вартість договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього договору, в яку включається ціна товару та проценти за користуванням товарним кредитом. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 розділу 6 договору Покупець зобов'язується оплатити Продавцю товар у строки та в розмірах, що вказані у Специфікаціях; оплата товару здійснюється в українських гривнях в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника. Підставою платежу є даний договір. У відповідності до пункту 6.3 договору всі витрати по перерахуванню грошових коштів несе Покупець. Товар вважається оплаченим Покупцем, а грошові кошти перерахованими, у момент надходження грошей на поточний рахунок Постачальника. У підпункті 7.1.1 пункту 7.1 розділу 7 договору також передбачено, що Покупець зобов'язується оплатити товар та сплатити проценти за користування товарним кредитом у порядку, згідно з договором, у строки та в розмірах, згідно із Специфікаціями. Згідно пункту 9.1 розділу 9 даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом року з моменту його укладення. Закінчення строку дії договору не звільняє Покупця від виконання тих грошових зобов'язань, які залишилися невиконаними ним. Відповідно до даних пунктів Договору, специфікацій до нього та видаткових накладних, виписаних в період дії даного договору, відповідачу було поставлено Товар на загальну суму 55336,66 грн., що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №А-00004138 від 17 травня 2011 року на суму 20850,00 грн.; видаткова накладна №А-00004139 від 17 травня 2011 року на суму 34486,66 грн. Позивач зазначив, що ТОВ «Корпорація Агросинтез» виконав свої обов'язки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від ФОП [PERSON] на адресу ТОВ «Корпорація Агросинтез» не надходило. Відповідно до специфікацій до даного договору, передбачено кінцевий термін оплати вартості отриманого товару - до 01 жовтня 2011 року. ФОП [PERSON] у порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов Договору належним чином, своєчасно та в повному обсязі не виконав взяті на себе зобов'язання щодо проведення розрахунків у строки, визначені Договором. Заборгованість ФОП [PERSON] перед ТОВ «Корпорація Агросинтез» згідно Договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року становить 55336,66 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1480/14 від 27 червня 2014 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №911/1480/14 від 02 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України у справі №911/1480/14 від 01 березня 2017 року. Відповідно до постанови Котовського МРВДВС ГТУЮ у Одеській області від 09 червня 2016 року відкрито виконавче провадження №51433812 (у зв'язку із отриманням доходу - заробітної плати на підприємстві, зареєстрованому у Котовському районі) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/1480/14 від 14 липня 2014 року про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко - Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, кв. 23; код ЄДРПОУ 38039872) 55637,16 грн. заборгованості. Позивач зазначив, що на момент подання позовної заяви, зобов'язання згідно рішення Господарського суду Київської області у справі №911/1480/14 від 27 червня 2014 року, в тому числі й договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року, відповідачем не виконані. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договором, сторони передбачили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цих вимогах складає три роки. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином. У ТОВ «Корпорація Агросинтез» виникло право вимоги щодо нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами 3% річних, інфляційних витрат та штрафу згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року за період існування боргу. Також, позивач зазначив, що 01 квітня 2014 року між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко - Тайс» було укладено Угоду №01-04/14-1 та №01-04/14-2 про заміну кредитора у зобов'язанні відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ «Корпорація Агросинтез») відступає Новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко - Тайс») право вимоги виконання фізичною особою - підприємцем [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості, індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці, 3% річних, пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, штрафу, набутих ТОВ «Корпорація Агросинтез» на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ФОП [PERSON] грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року Відповідно до умов Угод, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці, 3% річних, пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, штрафу, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року (пункт 1.2 Угоди). На виконання умов даної Угоди (п. 4.1), ТОВ «Корпорація Агросинтез» було передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ФОП [PERSON] обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3 Угоди, ТОВ «Корпорація Агросинтез» повідомленням від 01.04.2014 про зміну кредитора у зобов'язанні, належним чином повідомило ФОП [PERSON]. Позивач вказав, що враховуючи те, що заборгованість на момент подачі позовної заяви відповідачем не погашена, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України, позивач є належним та законним кредитором відповідача щодо отримання нарахування 3% річних та інфляційних витрат за весь час існування непогашеного розміру боргу, в тому числі й станом на 08 лютого 2018 року. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення донарахованого розміру 3% річних та інфляційних витрат за договором. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко - Тайс» до [PERSON] про стягнення донарахованого розміру 3% річних та інфляційних витрат за договором. Одночасно роз'яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали надіслано сторонам. Як вбачається з матеріалів справи, судова кореспонденція, яка направлялась відповідачу на адресу: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 43, с/гурт, була повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.6 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зважаючи на те, що судова кореспонденція направлялась відповідачу на адресу:м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 43, с/гурт, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, поштове відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання, суддя вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.05.2011 між ТОВ "Корпорація "Агросинтез" (постачальник) та [PERSON] (покупець) було укладено договори поставки на умовах товарного кредиту № ТК170511/2, № ТК170511/3, за умовами яких постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець - прийняти товар для власних та виробничих потреб, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору. Відповідно до специфікації № 1 до договору № ТК170511/2 сторонами визначено порядок оплати вартості отриманого товару: 7 297,50 грн. - до 21.05.2011, 13 552,50 грн. - до 02.10.2011, а згідно з специфікації № 1 до договору № ТК170511/3 - 12 070,08 грн. - до 21.05.2011, 22 415,87 грн. - до 02.10.2011. На виконання умов договорів поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2, № ТК170511/3 від 17.05.2011, ТОВ "Корпорація "Агросинтез" поставило, а [PERSON] прийняв товар на загальну суму 55 336,66 грн., що підтверджується видатковими накладними № А-00004138 від 23.05.2011, № А-00004139 від 25.05.2011 (а.с. 17, 23). 01.04.2014 між ТОВ "Корпорація "Агросинтез" (первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (новий кредитор) було укладено угоди № 01-04/14-1, № 01-04/14-2 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), за якої сторони дійшли згоди, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ФОП [PERSON] (боржник) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості, 3 % річних, пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договорів поставки на умовах товарного кредиту № ТК170511/3, № ТК170511/2 від 17.05.2011 у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно з договором поставки на умовах товарного кредиту № ТК170511/2, № ТК170511/3 від 17.05.2011. Отже, до позивача згідно з угод про заміну кредитора у зобов'язанні №01-04/14-1, №01-04/14-2 від 01.04.2014 та договору поруки №07-04-2014 від 07.04.2014 перейшло право вимоги до ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та Фізичної особи - підприємця [PERSON], які належним чином не виконали свої зобов'язання з оплати за поставлений товар на підставі видаткових накладних №А-00004138 від 23.05.2011, №А-00004139 від 25.05.2011 за договорами поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2, №ТК170511/3 від 17.05.2011, внаслідок чого у них утворилася заборгованість. Рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1480/14 від 27 червня 2014 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №911/1480/14 від 02 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України у справі №911/1480/14 від 01 березня 2017 року, позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 5 000,00 грн. боргу за поставлений товар, на підставі видаткових накладних № А-00004138 від 23.05.2011, № А-00004139 від 25.05.2011 згідно з договорами поставки на умовах товарного кредиту № ТК170511/2, № ТК170511/3 від 17.05.2011, 361,42 грн. витрат на послуги адвоката та судовий збір. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 50 336, 66 грн. боргу за поставлений товар, на підставі ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 50336,66 грн. боргу за поставлений товар, на підставі видаткових накладних № А-00004138 від 23.05.2011, № А-00004139 від 25.05.2011 згідно з договорами поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2, № ТК170511/3 від 17.05.2011, 3638,58 грн. витрат на послуги адвоката та судовий збір. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином обставини, встановлені вказаним рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої цивільної справи. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3 у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин. На момент подання позивачем позовної заяви до суду [PERSON] припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець, а тому дана справа розглядається в цивільному судочинстві. Як вказано в ч. 5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобов'язання за договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК170511/2 та №ТК170511/3 від 17 травня 2011 року, належним чином не виконав, тому у нього перед позивачем на підставі Угоди №01-04/14-1 та №01-04/14-2 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 01 квітня 2014 року, станом на 08.02.2018 існує заборгованість, а саме: 3% річних - 10532,80 грн. та інфляційних витрат - 47312,84 грн., згідно здійсненого позивачем у позовній заяві розрахунком. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved