Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 23.01.2018 року на 272 км.+ 803,5 м. автодороги Київ-Чоп відбулася ДТП за участю автомобіля "Форд Транзит", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , мешканця с.Крилів Корецького району Рівненської області, в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер [INFO] . Враховуючи наслідки ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка проявилася у душевних стражданнях та переживаннях, які позивач поніс через загибель сина. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ "ПЗУ Україна" за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АК/6230295, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Розмір належного позивачу страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою становить 22 338 грн. На адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. Листом ПАТ СК "ПЗУ Україна" повідомив позивача про те, що прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 169 грн.. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. До Корецького районного суду ПАТ СК "ПЗУ Україна" подало відзив, згідно якого вважає позов необгрунтованим, безпідставним та повністю заперечує щодо його задоволення. Зазначає, постановою про закриття кримінального провадження від 10.08.2019 року встановлено, що 31.01.2018 року пішохід [PERSON] стояв на проїжджій частині автодороги Київ-Чоп у напрямку м.Рівне. В той момент, коли автомобіль під керуванням [PERSON] знаходився на відстані 15-20 метрів від пішохода, [PERSON] раптово почав перебігати проїжджу частину. Таким чином вбачається, що саме дії пішохода [PERSON] , які полягали у порушенні ПДР України, стали причиною настання описаної ДТП, а тому відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було визначено розмір страхового відшкодування шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб. Від представника позивача Адвокатського об`єднання "Автопоміч" надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідач безпідставно виплатив позивачу тільки половину страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою. Від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому зазначає, що страховик не відмовлявся від відшкодування моральної шкоди та здійснив таке відшкодування, проте розрахувавши його розмір з урахуванням норм п. 36.3 ст.36 спеціального Закону. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але в справі наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. 23.01.2018 року на 272 км.+, автодороги Київ-Чоп відбулася ДТП за участю автомобіля "Форд Транзит", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , мешканця с.Крилів Корецького району Рівненської області. Внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] [INFO] помер. Згідно постанови заступника начальника СВ Корецького ВП Костопільського ПВ ГУНП в Рівненській області від 10 серпня 2018 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12018180140000033 від 23.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито, оскільки в даній дорожній обстановці водій [PERSON] не порушив правил дорожнього руху України і не мав технічної можливості своїми діями уникнути наїзд на пішохода [PERSON] та дії водія [PERSON] не перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої транспортної пригоди, тобто не є ні причиною, ні умовою виникнення даної ДТП. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 березня 2018 року [PERSON] помер [INFO] . Згідно повідомлення №117 від 12.04.2019 року Крилівської сільської ради Корецького району Рівненської області [PERSON] , який помер [INFO] , проживав на території Крилівської сільської ради разом з батьками пенсіонерами [PERSON] та [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Форд Транзит, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у відповідача, що не заперечується сторонами. Представником позивача подано до ПАТ СК «ПЗУ Україна» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування від 14.06.2019 року. Згідно листа ПАТ СК «ПЗУ Україна» від №8356-31 від 06.11.2019 року, ПАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило представника позивача про те, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 169, 00 грн. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Суд дійшов висновку про незастосування положень п. 36.3 ст. 36 Закону до правовідносин з відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки, завданої смертю потерпілого. Пунктом 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Вказане положення щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількох осіб застосовуються у тому випадку, коли шкоду заподіяно внаслідок взаємопов`язаних, сукупних дій декількох осіб. У даній справі відсутні взаємопов`язані, сукупні дії декількох осіб, внаслідок яких заподіяно шкоду, оскільки смерть потерпілого [PERSON] настала в результаті того, що [PERSON] порушив вимоги п.п. 4.8., 4.14 а,б Правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання дорожньо-транспортної події, а водій [PERSON] не порушував Правил дорожнього руху України, він не мав можливості своїми діями уникнути наїзд на пішохода [PERSON] , і дії водія [PERSON] не перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачу на 2, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати. За таких обставин, враховуючи, що позивачу підлягало виплаті 22 338 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі сина під час ДТП, а сплачено лише 11 169 грн, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з нормами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн є співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, а також значенням справи для сторони. Отже, з огляду на зазначене та у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 6, 7, 27, 36, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 988, 1187 ЦК України,

Outcome: approved