overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який було зареєстровано 13 червня 1998 року Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району, актовий запис № 5. Під час спільного подружнього проживання у сторін народилась діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позов позивач мотивує тим, протягом трох останніх років в сторін виникають непорозуміння щодо ведення сімейного життя, що у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, влаштування індивідуального побуту та виховання дітей. Вважає, що збереження сімї неможливе та суперечить їхнім інтересам. Просить позов задоволити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, про слухання справи у його відсутності та просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не зявилася, на адресу суду подала заяву, про слухання справи у її відсутності, позов визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Ямборко". Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі. Згідно з ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії I-CГ № 056079 від 13.06.1998 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 13 червня 1998 року Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району, актовий запис № 5. Після одруження прізвища чоловіка "Ямборко", дружини "Ямборко". Під час спільного подружнього проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обовязки. З наведених міркувань та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

24.04.2015р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 28.09.2007р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені з 28.02.2015р. через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно та примирення неможливе. Просила залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просив задовольнити його. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про одруження 28.09.2007р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 408. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]". Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] (а.с. 5), яка проживає з позивачем. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливо та наявні правові підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідач на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з названим позовом, в якому просить визнати за ним право приватної власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що даним житловим будинком він володіє з 1994 року з дозволу правління КСП "Зоря" с. Хмелівка, а 28.03.1996 року правління вищеназваного колгоспу прийняло рішення про продаж йому даного будинку. Оскільки в той час національна українська валюта не була введена, то оплата за будинок проводилася шляхом списання заборгованості по заробітній платі. Проте, документи про оплату вартості житлового будинку відсутні, оскільки документація не береглася в ТОВ "Хмелівка-Агро" правонаступника КСП" Зоря". Пізніше з дозволу сільської ради він в 2014 році виготовив технічну документацію на будинок. Проте зареєструвати за собою житловий будинок Позивач не може за відсутністю правоустановчих документів. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд визнати за його довірителем право власності на житловий будинок, що в [ADDRESS] за набувальною давністю, оскільки він більше 10 років безперервно володіє будинком. Відповідач в судове засідання не прибув, але в заяві позовні вимоги визнав, просить справу слухати в його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки вони визнанні відповідачем та підтверджуються: архівним витягом від 25.12.2014 року №07-04/33 (1) з протоколом №3 засідання правління КСП "Зоря" від 28.03.1996 року про продажу Позивачу житлового будинку, довідкою №366 від 11.12.2014 року про те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] відповідно до погосподарських книг за 1996-2010 роки рахується за Позивачем, копією договору на тимчасове користування землею від 03.02. 1998 року, копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], площею 61.3 кв. м. інвентаризаційною вартістю 73350 гривень. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно ( набувальна давність). Таким чином в судовому засіданні доведено, що Позивач добросовісно заволодів чужим майном (житловим будинком) і більше 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, то в силу цих обставин позовні вимоги підлягають задоволенню На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Енергопостачальна Компанія " Житомиробленерго" в особі Житомирського району електричних мереж завдані збитки в сумі 400 грн., у зв'язку з порушенням Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до електромонтаж ПАТ "Енергопостачальна Компанія "Житомиробленерго" після відключення за заборгованість за спожиту електричну енергію. Сторони у судове засідання не з»явились. Представник позивача Давидович В.С. надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Зазначив, що вказана заборгованість станом на теперішній час не оплачена. Відповідачка в судове засідання 19.02.2014 року не з»явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням. Заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику" та "Правила користування електричною енергією для населення", затверджених Постановою КМ України від 26.07.99 р. № 1357. Відповідно до ч. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії. У квартирі [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, згідно повідомлення АДП ГУДМС України в Житомирській області (а.с. 11) виявлено порушення Правил користування електричною енергією, чим позивачу завдано збитків на суму 400 грн., згідно розрахунку та акту (а.с. 4-6). Згідно зазначених вище правил, відповідач зобов'язаний їх не порушувати. Суд погоджується з розрахунком розміру збитків, зробленого позивачем та вважає його правильним.(а.с.5-6) Оскільки відповідач не відшкодував позивачу збитки, суд стягує з відповідача на користь позивача нараховану суму збитків 400 грн. і сплачений останнім судовий збір в сумі 229, 40 грн. Інформація про ІПН не надано ДПІ та номер і серія паспорта відповідача суду не відомі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки, виданої 27 липня 1977 року на ім'я [PERSON]. Заяву [PERSON] мотивує тим, що 27 липня 1977 року була прийнята токарем до Дніпродзержинського управління "Хіммонтаж 208", де була заведена її трудова книжка, яка була оформлена російською мовою, та в якій в написанні її дати народження була зроблена помилка, а саме - замість вірної дати "[INFO]" було записано невірно "[INFO]". Після досягнення заявницею пенсійного віку вона звернулась до Управління Пенсійного фонду Баглійського району для нарахування пенсії, але їй було відмовлено на підставі того, що в трудовій книжці існує помилка у даті народження. Встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки необхідно заявниці для оформлення пенсії з зарахуванням повного трудового стажу. Факт належності заявниці трудової книжки підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 21 січня 1960 року Миколаївським сільським бюро РАЦС с. Миколаївка Криничанського району, свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] В наданій суду письмовій заяві заявниця [PERSON] підтримала подану заяву в повному обсязі, з підстав наведених вище, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, листом в.о. начальника управління від 09.12.2014 року просить розглянути справу без участі їх представника, заперечень проти заяви не має. Взявши до уваги позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 27 липня 1977 року [PERSON] була прийнята токарем до Дніпродзержинського управління "Хіммонтаж 208" та була заведена трудова книжка, яка була оформлена російською мовою, та в якій в написанні дати народження заявника була зроблена помилка, замість вірної дати "[INFO]" було записано невірно "[INFO]". Після досягнення заявницею пенсійного віку вона звернулась до Управління Пенсійного фонду Баглійського району для нарахування пенсії, але їй було відмовлено на підставі того, що в її трудовій книжці існує помилка у даті народження. Факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки [NUMBER], виданої 27 липня 1977 року на ім'я [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (л.с. 12), виданим 21 січня 1960 року Миколаївським сільським відділом РАЦС с. Миколаївка Криничанського району Дніпропетровської області, свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (л.с. 12). Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

27 листопада 2014 року по справі за [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Роменської міської ради, про позбавлення батьківських прав було винесено рішення про задоволення позову і позбавлення [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 16 лютого 2015 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про винесення по даній справі додаткового рішення, в якому просила зазначити прізвище відповідачки [PERSON] як "[PERSON]", яке вона мала при народженні дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. Від [PERSON] мається заява про розгляд її заяви у її відсутності. А відповідачі [PERSON], [PERSON], а також представник третьої особи органу опіки та піклування є повідомленими про розгляд заяви, але до суду не прибули. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Звертаючись до суду з даною заявою, позивачка посилається на те, що при винесені рішення судом не було вказано про зміну прізвища відповідачки [PERSON] з "[PERSON]", яке вона носила при народженні сина [PERSON] і яке зазначено у свідоцтві про його народження, на "[PERSON]" після другої реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може, за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено судом, в рішенні Роменського міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року в мотивувальній частині немає згадки про те, що відповідачка [PERSON] при народження дитини мала прізвище "[PERSON]", а після другої реєстрації шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]". Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 10 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного упраління юстиції Сумської області відповідачка, [PERSON] [INFO], дійсно зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В зв'язку з відсутністю вищезазначених даних в рішенні суду від 27 листопада 2014 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області повернув суду без виконання вищевказане рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити, що відповідачка [PERSON], [INFO], 10 квітня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з "[PERSON]", яке вона мала при народження сина [PERSON], [INFO], на "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

16.07.2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду та просив встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON]. Заявлені вимоги [PERSON], аргументовано тим, що 21.11.2014 року померла його мати - [PERSON], котра після смерті батька заявника вдруге вийшла заміж за [PERSON] та взяла прізвище чоловіка "Левчишина", проте в свідоцтві про смерть записана як "Лівчишина", тоді як потрібно було внести відповідний запис "Левчишина". Після її смерті відкрилася спадщина. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 21.11.2014 року, є матір'ю [PERSON] [INFO]. Заявник в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність . Зацікавлена особа в судове засідння не зявилась, надала суду клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника законні та підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 21.11.2014 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ №312954 від 24.11.2014р. (а.с. 7). Факт належності родинних відносин між заявником та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження заявника (а.с. 4), витягом Стратіївської сільської ради з погосподарчої книги №151 від 02.07.2015р.(а.с.5) та довідкою, виданою виконкомом Стратіївської сільської ради №475 від 06.07.2015р (а.с. 8) Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено факт родинних відносин, а саме, що померла 21.11.2014 року [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

12 лютого 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 2012 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків завагітніла. З часом їхні стосунки погіршились і відповідач вигнав її ще до народження дитини. [INFO] року у них народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого в графі батько з її слів записаний "[PERSON]", тобто ім'я та по батькові відповідача, а прізвище її, в зв'язку з чим прізвище у дитини "[PERSON]", а по батькові від батька "[PERSON]". Після народження сина відповідач деякий час допомагав матеріально, приходив до сина та грався з ним, а потім припинив. Дитина проживає разом зі не та знаходиться на її утриманні Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення сином трьох років. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. З 2012 року сторони проживали без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою № 1125 від 11.02.2015 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved