Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

29 березня 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності житлового будинку, який знаходяться за адресою с. Ковтунове, Шосткинського району, вул. Тараса Шевченка, буд. № 14, на праві власності [PERSON], яка померла 15 березня 2016 року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.03.2016 року. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП №254998, виданою виконкомом Ковтунівської сільської ради Шосткинського району Сумської області. За життя [PERSON] належав житловий будинок № 14 з господарськими будівлями, позначеними на схематичному плані: житловий будинок «А-1», прибудова «а», сарай «Б», навіс «В», гараж «Г», сарай «Д», колодязь «К», погріб «Пг», ворота "№1", - по вулиці Тараса Шевченка в с.Ковтунове Шосткинського району Сумської області. Проте [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючи документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Ковтунівської сільської ради Шосткинського району Сумської області № 180 від 22.09.2016р. /а.с. 11/, згідно з записами погосподарської книги Ковтунівської сільської ради № 3, житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: Сумська область, Шосткинський район, с.Ковтунове, вул.Тараса Шевченка, належав спадкодавцю [PERSON]. При цьому, рішенням від 19.05.1997р. Ковтунівською сільською радою вирішено передати [PERSON] в порядку приватизації земельну ділянку, площею 0,56 га, у тому числі 0,05 га для обслуговування будинку та господарчих споруд /а.с. 12/. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час чинності Цивільного кодексу УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку № 14 з господарськими будівлями, позначеними на схематичному плані: житловий будинок «А-1», прибудова «а», сарай «Б», навіс «В», гараж «Г», сарай «Д», колодязь «К», погріб «Пг», ворота "№1", - по вулиці Тараса Шевченка в с.Ковтунове Шосткинського району Сумської області, на праві власності [PERSON], померлої 15 березня 2016 року, підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON], сину [PERSON] та онуці [PERSON] згідно з заповітом, посвідченим 03.03.2016 секретарем виконкому Ковтунівської сільської ради /а.с. 7/. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Ковтунівської сільської ради Шосткинського району Сумської області № 180 від 22.09.2016 р. /а.с.11/ на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON]І.) у спірному житловому будинку разом із спадкодавцем був зареєстрований її син [PERSON] З листа завідувача Шосткинської районної державною нотаріальною конторою від 10.04.2017р. /а.с.26/ вбачається, що після смерті [PERSON], 15.03.2016 р. була заведена спадкова справа № 209 за 2016. Спадкоємицею за заповітом після смерті останньої є її дочка - [PERSON], яка спадщину прийняла, інші спадкоємці за заповітом: [PERSON] та [PERSON], відмовились від своїх часток у спадщині на користь [PERSON], 23.03.2017 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцю. Наведене також підтверджується копіями відповідних заяв [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини на користь позивача /а.с. 9, 10/, копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 23.03.2017р., зареєстрованими за № 387, 386 /а.с. 36, 37/. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Позивач, будучи спадкоємцем померлої за заповітом, звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє імя на спірний житловий будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок з госопдарськими спорудами. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити і в цій частині. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved