Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку по вулиці Зеленій 11А, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, обґрунтовуючи свої вимоги наступним чином. Він являється власником житлового будинку за вказаною адресою, що підтверджується відповідним договором дарування від 22.08.2016 року №1723, у якому проживає він, а відповідач лише має реєстрацію. Відповідач фактично більше року не проживає у належному йому житловому будинку, а реєстрація його місця проживання обмежує його право, як власника нерухомого майна. Оскільки відповідачка до цього часу не знявся з реєстраційного обліку у добровільному порядку, захистити своє право як власника житлового приміщення можливо лише в судовому порядку шляхом подачі позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку. У своїй письмовій заяві позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги, розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у своїй письмові заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні та не заперечує проти позову. Перевіривши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову або таких, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по вул. Зеленій 11А, с-ще Томаківка, Томаківського району Дніпропетровської області являється позивач, що підтверджується копією договору дарування від 22.08.2016 року №1723. Довідка видана Томаківською селищною радою Томаківського району Дніпропетровської області від 22.08.2016 року №1723 підтверджує той факт, що відповідач зареєстрований за вказаною вище адресою. Отже, суд вважає, що в даному випадку згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право на користування житлом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Outcome: approved