Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором № 49.29/00783/06-ТК190100016 від 14.06.2006 року у розмірі 7117,86 грн., у тому числі 6051,29 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1066,57 грн. заборгованості по відсоткам. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача Решитова Д.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, 02.03.2015 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем реєстрації, які повернулись до суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 15.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Кредитпромбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк", та [PERSON] укладено Договір № 49.29/00783/06-ТК190100016. Згідно з п. 1.1. Договору, банк не пізніше наступного робочого дня після підписання Договору надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7805,33 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% проценти річних на умовах, визначених у цьому Договорі, з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 10.06.2009 року на придбання позичальником майна: міні моторолера "Keeway". Відповідач в свою чергу, згідно Розділу 2 Договору, зобов'язався повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 15.06.2006 року, через власний картковий рахунок у Банку, при цьому щомісячним платіж повинен складати 305,37 грн., шляхом внесення/перерахування грошових коштів на рахунок Банку. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання виконав, доказів не надання грошових коштів відповідач не надав. Відповідач, в свою чергу, порушив свої договірні зобов'язання у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (далі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі-Покупець) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого Продавець продає (відступає) права вимоги та передає їх Покупцю, а Покупець покупає права вимоги, приймає їх та сплачує Загальну купівельну ціну. Таким чином, відповідно до витягу № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (Перелік прав вимоги за кредиттами) між Пубілчним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" від 20.05.2013 року до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги у тому числі за Договром № 49.29/00783/06-ТК190100016 від 14.06.2006 року. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 6051,29 грн. боргу за тілом кредиту та 1066,57 грн. по відсотках є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved