Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Представник позивача по договору про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO], в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], що відносився до колишнього колгоспного двору, становила ? частину та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], на ? частину зазначеного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, мотивуючи вимоги тим, що вказаний вище будинок відносився до господарств "колгоспний двір" і станом на 15.04.1991 р. головою колгоспного двору був [PERSON], а членом колгоспного двору - його дружина [PERSON]. Проте свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок було видано лише на голову колгоспного двору - [PERSON]. В зв'язку із тим, що у свідоцтві на право особистої власності на вказане домоволодіння, що видано на ім"я голови колгоспного двору [PERSON], частки не визначені, позивач [PERSON] не має можливості належним чином оформити свої права на вказане домоволодіння, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду, вказуючи на те, що нотаріус їй відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику - адвокату [PERSON] (а.с.57-59, 60). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач - територіальна громада в особі Терехівської сільської ради Чернігівського районув судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.55). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору- Чернігівська районна державна нотаріальна контора та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про свою згоду на участь у справі не заявили. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за закономпідлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 14 червня 1990 року виконавчим комітетом Чернігівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів №141 від 08 червня 1990 року та зареєстрованого в Чернігівському бюро технічної інвентаризації 14 червня 1990 року за реєстровим №99 в реєстровій книзі №2, житловий будинок по [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується копією указаного свідоцтва (а.с.10-11). Зі змісту указаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано не за одним [PERSON], а за колгоспним двором в цілому, головою якого був останній, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Рішенням 2 сесії 24 скликання Терехівської сільської ради від 02.07.2002 року, вулиця «Комсомольська» була перейменована на вулицю «Незалежності», про що свідчить довідка Терехівської сільської ради №127 від 03.03.2015 р. на а.с.63. Відповідно до записів погосподарської книги №3 зі 1986-1990 роки, головою колгоспного двору в зазначеному вище господарстві був [PERSON], разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області(а.с.62). Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об"єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частині. Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] (12). Після його смерті, спадщину за законом прийняла його донька [PERSON], якій видано Свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] та [NUMBER] на земельну ділянку площею 4,0268 га та земельну ділянку площею 0,5638 га, що розташовані на території Терехівської сільської ради Чернігівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] від своєї 1/2 частки у спадщині відмовилася. (а.с.17-22). Отже, до спадкового майна спадкодавця [PERSON] належала 1/2 частина вказаного вище домоволодіння, яка перейшла до спадкоємця першої черги по закону - доньки [PERSON], позивача по справі. 04 лютого 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу, в якому була б визначена частка спадкодавця на даний будинок так як дане домоволодіння відносилося до господарства "колгоспний двір, про що приватним нотаріусом винесено постанову ( а.с.61). Як вбачається з копії технічного паспорту складеного станом на 07.11.2014 року, загальна площа спірного житлового будинку становить 68,3 кв.м., а житлова - 38,2 кв.м.(а.с.30-34). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Позовні вимоги [PERSON] про визначення частки [PERSON], померлого [INFO], на думку суду є зайвими, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial