Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

14 жовтня 2014 року представник позивача ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" в особі Батенко М.В. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку, електричну енергію. Свої вимоги мотивує тим, що 12 березня 2014 року представниками позивача був складений акт №197644 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем - [PERSON] - відповідачкою по справі. Згідно з актом виявлено самовільне підключення електроприладів (струмоприймача, електропроводки) до електричної мережі, яка не є власністю енергопоставщика: наброс фазного та нульового проводу з сумісної душової крім прибору обліку для живлення струмоприймачів, електроенергія вживається, а електролічильником не враховується, точка підключення в сеті сумісної душової. Відповідно до діючих нормативних актів [PERSON] нараховане безоблікове споживання електричної енергії в сумі 2302,52 гривень, яку до теперішнього часу відповідачкою не сплачено. Просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] вказану суму заборгованості та судовий збір в сумі 243,60 гривень на його користь. У судовому засіданні представник позивача Рожкова Л.О., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що перевірка будинку [ADDRESS] проводилася працівниками Донецькобленерго у зв'язку з тим, що вартість вхідної електроенергії не співпадала з вартістю оплаченої електроенергії. Зона відповідальності енергопостачальника йде до вводу у будинок, внутрішньобудинкові сеті не є їх власністю. Разводку, яка обслуговує приміщення загального користування йде на фінансування ЖЕКу чи інших організацій. Донецькобленерго не виконує електромонтажні роботи ні в квартирах, ні в домах. Розподіляється експлуатаційна відповідальність між ЖЕКом та енергопостачальною організацією. Коли проводилася перевірка безпосередньо виявлені проводи були не підведені до облікового лічильника. Претензій та зауважень до прибору обліку немає, він в робочому стані. Зазначила, що особистий рахунок відкритий на ім'я [PERSON], договору по даній квартирі з енергопостачальником не укладалося. Просила суд стягнути з відповідачів вищевказану суму заборгованості та витрати по сплаті позивачем судового збору. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що квартира [ADDRESS] на праві власності його доньці [PERSON] на підставі договору дарування від 01 грудня 2011 року. В даній квартирі проживають: він - [PERSON], його дружина [PERSON], яка є інвалідом другої групи, та їх донька [PERSON], яка є студенткою. У березні цього року до них приходили працівники Донецькобленерго з перевіркою та, як вони пояснили, був виявлений провід, по якому незаконно йде електропостачання в його квартиру. Однак це не відповідає дійсності, тому як по проводу, який йде до його квартири, поступало електропостачання саме з його квартири до сумісної душової, в якої не було світла. А інший виявлений провід є обрізаним, і тому по ньому не може проходити електропостачання. Лічильник в них знаходиться у коридорі. Акт по пошті отримала його донька [PERSON] Вказав, що його вдома не було, це йому відомо зі слів сусіда. Враховуючи те, що неповнолітній відповідачці [PERSON], [INFO], на момент розгляду справи виповнилося 17 років, відповідно до ч.2 ст.. 29 ЦПК України, вона особисто бере участь у справі. Відповідачка [PERSON], будучі повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності за участю її батька [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку запереченням відповідача та доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову до [PERSON], та відмову у задоволенні позову до [PERSON], за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно із ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст..714 ЦК України, ст..ст. 24-27 ЗУ "Про електроенергетику", "Правилами користування електричною енергією для населення" (ПКЕЕН), затверджених постановою КМ України за № 1357 від 26 липня 1999 року, "Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією", затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562. Відповідно до ст.26 ЗУ "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Судом встановлено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини, що випливають з постачання і користування електроенергією, і цей факт сторонами не оспорюється. Разом з тим, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 01 грудня 2011 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з положенням ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 319 цього Кодексу встановлено, що власність зобов'язує, а отже власники мають не лише суб'єктивні права, але й несуть відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Крім того, статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 12 березня 2014 року при перевірці представниками ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" виконання вимог Закону України "Про електроенергетику" в квартирі [ADDRESS] було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, що виразилось у самовільному підключенні електроприладів (струмоприймача, електропроводки) до електричної мережі, яка не є власністю енергопоставщика: наброс фазного та нульового проводу з сумісної душової крім прибору обліку для живлення струмоприймачів, електроенергія вживається, а електролічильником не враховується, точка підключення в сеті сумісної душової, про що був складений відповідний акт №197644 та схема (а.с.а.с. 3-4). Споживач від підпису відмовився, даний факт підтверджений трьома підписами представників постачальника електричної енергії. У відповідності до пунктів 48, 53 Правил користування електроенергією для населення передбачена відповідальність за їх порушення. У випадку розкрадання електричної енергії, різновидом якого є самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, розмір завданих останньому збитків розраховується відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил, затвердженою постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року №782/12656. 01 квітня 2014 року на засіданні комісії РЕС з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, відповідно до протоколу №3374 було прийнято рішення про нарахування відповідачці [PERSON] за безоблікове споживання електричної енергії 2302,52 гривень (а.с.5). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у березні цього року за інформацією про нелегальні підключення у будинку [ADDRESS] та крадіжку електроенергії, була проведена рейдова перевірка. При перевірці квартири [ADDRESS] у зазначеному будинку було виявлене незаконне відгалуження проводки. Вони повісили амперметр, щоб визначити, куди йде навантаження. У квартирі [ADDRESS], куди йшов провід, ніхто двері не відчинив. Сусіди пояснили, що господиня зазначеної квартири знаходиться на вулиці. Один з контролерів спустився до неї та вона повідомила, що піднятися не може у зв'язку з хворобою ніг та подзвонила чоловіку, який обіцяв вийти. Після цього з квартири [ADDRESS] вийшов чоловік - відповідач по справі [PERSON], який став називатися різними іменами, документи ніякі не пред'являв, у зв'язку з чим в акті з його слів зазначено прізвище [PERSON]. Акт складався у присутності [PERSON], який відмовився від підпису, також підходила [PERSON] - власниця квартири. Зазначив, що претензій до лічильника в них не було, він був в робочому належному стані. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 12 березня 2014 року за її участю у складі трьох представників Донецькобленерго проводилася рейдова перевірка усіх квартир будинку [ADDRESS]. Усі лічильники в цьому будинку винесені на сходову клітину. В ході перевірки було виявлено, що з душової кабіни був виведений провід, який веде через діру у квартиру [ADDRESS]. Навантаження перевірялося на проводах. Двері в цій квартирі ніхто не відчинив, сусіди пояснили, що господиня знаходиться на вулиці на лавочці. Вона вийшла на вулицю, звернулася до жінки, яка сиділа біля під'їзду, остання повідомила, що вона дійсно з квартири [ADDRESS], піднятися не може внаслідок хвороби ніг та зателефонувала чоловіку, щоб він відчинив двері. Коли вона піднялася до квартири [ADDRESS], на сходовій клітині вже відбувалася розмова контролерів з чоловіком, який є відповідачем та зараз знаходиться у залі судового засідання. Чоловік не назвав свого справжнього прізвища, акт складався в його присутності, від підпису він відмовився, до квратири не впустив. Крім того, судом було оглянуто відеозапис із фіксацією виявленого порушення споживачами квартири [ADDRESS] та зафіксованого а акті № 197644. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] не надав суду жодного доказу, який би спростовував зафіксований актом факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, що виразилось у самовільному підключенні струмоприймача, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопоставщика. Доводи відповідача [PERSON] про те, що акт складався не в його пристуності спростовуються показаннями свідків, які впізнали в ньому того чоловіка, з яким вони спілкувалися, в присутності якого складався акт та який намагався називатися іншими іменами. Таким чином, суд вважає, що така позиція відповідача є бажанням уникнути сплати нарахованої за актом суми заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі зазначеного, суд вважає що відповідачі дійсно мають заборгованість перед позивачем за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 2302,52 гривень. Відповідно до ч.1 ст.. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Таким чином, приймаючи до уваги, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], з урахуванням наявного в неї у власності нерухомого майна, яке за своєю оцінкою значно перевищує ціну заявленого позову, враховуючи положення ст..ст. 319, 322 ЦК України та ч. 1 ст. 1179 ЦК України, відповідати перед позивачем по заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку електроенергію повинна саме [PERSON]. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON]. Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи конкретні обставини даної цивільної справи, суд приходе до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до [PERSON], необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: partial