Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує, що на підставі договору дарування від 15.08.2001 року та договору купівлі-продажу від 31.01.2008 року є власницею квартири [ADDRESS], в якій на підставі договору оренди від 18.10.2013 року зареєстрована відповідач [PERSON], яка у вказаній квартирі не проживала та не проживає в даний час. Оскільки відповідач квартирою не користується, проте добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою відмовляється, що створює перешкоди позивачці як власниці у користуванні та розпорядженні належним їй майном, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON], повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Представники третіх осіб Управління ДМС України у Полтавській області, КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради не з'явилися в судове засідання, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без участі представника, в яких зазначили, що при вирішенні позовних вимог покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 15.08.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори, реєстр. № 2067, - на 3/4 частини квартири, та на підставі Договору купівлі-продажу від 31.01.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., реєстр. № 1-93 - на 3/4 частини квартири. 18.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір найму (оренди) житла № 88, відповідно до умов якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в тимчасове платне користування (найм) для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в належній їй квартирі [ADDRESS], відповідно до довідки КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради з 18.10.2013 року також зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2.1. Договору найму (оренди) житла № 88 від 18.10.2013 року, даний договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 18.10.2014 року, проте у зазначений період наймач не проживала та на даний час не проживає у квартирі [ADDRESS], а після закінчення строку дії договору добровільно з реєстрації за вказаною адресою не знялася. Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає в кв. [ADDRESS] і не проживала ніколи, її особистих речей в квартирі немає, підтверджується Актом від 02.12.2014 року, складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких посвідчені начальником дільниці № 5 КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради. Згідно положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житлом. Враховуючи те, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована [PERSON], що створює перешкоди в користуванні власністю позивачу, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved