Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк", який є правонаступником АКБ СР "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що 20 квітня 2006 року між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № 925/1259-КУ8-КС2, згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, кредит в сумі 9850 грн., зі сплатою 27% річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 19 квітня 2008 року. В забезпечення зобов'язань за даним договором кредиту, в якості забезпечення виконання свої зобов'язань, між позивачем та відповідачем [PERSON], 20 квітня 2006 року було укладено договір застави №925/1259-КУ8-КС2. Предметом якого є рухоме майно, а саме: вікна пластикові 4шт., броньовані двері і кімнатні двері, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до даного договору вартість застави за домовленістю сторін становить 12108 грн. Відповідно до умов договору кредиту, позивачем надано відповідачу [PERSON] суму кредиту в розмірі 9850 грн., тим самим банк виконав свої зобов'язання. Відповідно до п.4.1. договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.7.2, 4.4, 5.4 цього договору, та/або прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 1.2, 2.7.2, 4.4., 5.4., цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до умов договору кредиту, в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань, між банком, відповідачем [PERSON] та [PERSON], 20 квітня 2006 року укладено договір поруки № 162. Відповідач [PERSON] не дотримується порядку погашення кредитних коштів, а саме: щомісячного погашення заборгованості по кредиту, чим порушує умови договору кредиту. В зв'язку з необхідністю належного виконання зобов'язань за договором кредиту, щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, на адресу відповідача [PERSON], було направлено досудову вимогу для сплати простроченої заборгованості по кредиту, однак відповідач ніяким чином на неї не відреагував, заборгованість не погасив. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в зв'язку з чим станом на 05 вересня 2013 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 34426 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості за договором кредиту 9850 грн., заборгованість за відсотками 19724 грн. 71 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 2742 грн. 92 коп., розміру інфляційних витрат за кредитом 896 грн. 35 коп., розміру інфляційних витрат за відсотками 1212 грн. 04 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 925/1259-КУ8-КС2 від 20 квітня 2006 року в сумі 34426 грн. 02 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 344 грн. 26 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 20 квітня 2006 року АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та відповідачем [PERSON] був укладений строковий кредитний договір № 925/1259-КУ8-КС2. Згідно п.1.1. кредитного договору, банк надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру у використання грошові кошти в сумі 9850 грн., зі сплатою 27% річних з кінцевим терміном повернення 19 квітня 2008 року. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється на рахунок № [NUMBER] в Чернівецькій облфілії щомісячно включно до 20 числа, згідно з графіком погашення заборгованості. Згідно п.1.3 кредитного договору, якщо 20 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму частини кредиту, згідно п.1.2. цього договору, у попередній робочий день. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.7.2, 4.4, 5.4 цього договору, та/або прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 1.2, 2.7.2, 4.4, 5.4 договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON], 20 квітня 2006 року укладено договір застави майна № 925/1259-КУ8-КС2, відповідно до п.1.1 та 1.2 якого предметом застави є майно, а саме: вікна пластикові - 4 шт., броньовані двері і кімнатні двері, які знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальна вартість предмету застави за домовленістю сторін складає 12108 грн. В забезпечення зобов'язань за договором кредиту, 20 квітня 2006 року було укладено договір поруки № 162 (а.с.13-14) з відповідачем [PERSON], відповідно до п.1.1 якого поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань кредитного договору № 925/1259-КУ8-КС2 від 20.04.2007 року повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо (а.с.13-14). Суд вважає, що слід відмовити в позовних вимогах банку про стягнення боргу з поручителя [PERSON], оскільки в договорі поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, а кредитор не пред'явив вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобов'язання - 19 квітня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами відповідно до ч.1ст. 252 ЦК України. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, відповідно до положень ч.2 ст.251 та ч.2 ст. 252 ЦК України. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова про дію договору поруки до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1ст. 252 ЦК України. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, №5 відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки, який укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] передбачено, що строк дії договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами договору поруки. Однак, зазначена умова договору поруки не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. За таких обставин у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 19 квітня 2008 року протягом наступних шести місяців. Оскільки, строк договору поруки не встановлений, а кредитор не пред'явив вимогу поручителю протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобов'язання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 05 вересня 2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 34426 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості за договором кредиту в сумі 9850 грн., заборгованості за відсотками 19724 грн. 71 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 2742 грн. 92 коп., розміру інфляційних витрат за кредитом в сумі 896 грн. 35 коп., розміру інфляційних витрат за відсотками 1212 грн. 04 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 34426 грн. 02 коп.. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 344 грн. 26 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.251, 252, 526, 527, 530, 536, 546, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 625, 1047-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.40 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року,

Outcome: partial