Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на те, що відповідачі поширили щодо нього, а також [PERSON], яка є його матір'ю, інформацію, яка не відповідає дійсності та є негативною за своїм змістом. Просив суд визнати дану інформацію такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію; розмістити у інтернет-виданнях «Українська правда» та «newsru.ua» спростування наступного змісту: «Я, [PERSON], заявляю, що були відсутні будь-які підстави для поширення мною відомостей про зв'язок між смертю дітей та їх вакцинацією вакциною проти гепатиту В, придбаної у ПАТ «Фармстандарт-Біолік», а також про вживання [PERSON] та його матір'ю зусиль для невстановлення причини смерті дітей, що померли після вакцинації вакциною проти гепатиту В, придбаної у ПАТ «Фармстандарт-Біолік». Також безпідставною була моя заява про здійснення контролю [PERSON] над ПАТ «Фармстандарт- Біолік», а також про прийняття рішень МОЗ про здійснення закупівель у ПАТ «Фармстандарт-Біолік» внаслідок наявності родинних стосунків між [PERSON] і Міністром охорони здоров'я України. Ця інформація є недостовірною.». За клопотанням представника позивача до участі у справі як співвідповідачів залучено також [PERSON] та ТОВ «Нью Медіа Інтернет». Крім того, представник позивача в ході розгляду даної справи змінила предмет позову. Остаточно просила суд визнати недостовірно, такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію позивача наступну інформацію, яка була поширена [PERSON] та розміщена відповідачами ПП "Українська правда", [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Нью Медіа Інтернет»: «В Україні після щеплення від сина [PERSON] померло 11 дітей»; «Після використання вакцин виробництва фірми «Фармстандарт-Біолік», яка належить сину міністра охорони здоров'я [PERSON], тільки у 2012 році померло 8 дітей»; «Але вже можна говорити, що не одна вакцина смерті вбиває дітей, а цілий завод-вбивця сім'ї [PERSON]». «Голова Державної служби України з лікарських засобів Соловйов свідомо покриває незаконні дії, які, на мій розсуд, мають ознаки злочину, зі сторони керівництва МОЗ на чолі з міністром [PERSON], яке по-переше, допустило порушення законодавства при закупівлі вакцин для профілактики гепатиту В у ПАТ «Фармстандарт- Біолік», по друге, дозволило їх застосування, що призвело до загибелі 11 немовлят, та по-третє, не дивлячись на наявність протягом 2012 року 7 (семи) розпоряджень Держлікслужби України про тимчасову заборону реалізації (торгівлі) та застосування даного імунобіологічного препарату, продовжує і надалі їх реалізацію та застосування, що може призвести до виникнення нових загроз здоров'ю та життю дітей раннього віку»; «Однак сімейний клан [PERSON] вживає масованих зусиль, спрямованих на перекваліфікацію системної корупції в МОЗ в окремі помилки виконавців»; «розкриту Антимонопольним комітетом систему закупівель різних вакцин міністром [PERSON] у свого сина [PERSON], здійснену коштом платників податків». Крім того, представник позивача просила суд зобов'язати відповідачів ПП «Українська правда» та [PERSON] розмістити на веб-сайті інтернет-видання (http://www.pravda.com.ua/) спростування наступного змісту: «Відсутні будь-які підтвердження відомостей, повідомлених [PERSON] про зв'язок між смертю дітей та їх вакцинацією проти гепатиту В, придбаної у ПАТ «Фармстандарт- Біолік». Також відсутні будь-які підстави вважати, що був здійснений вплив зі сторони [PERSON] та його матері на процедуру розслідування причин смерті дітей, що померли після вакцинації вакциною проти гепатиту В, придбаної у ПАТ «Фармстандарт- Біолік». Була безпідставною заява [PERSON] про здійснення контролю [PERSON] над ПАТ «Фармстандарт- Біолік», а також про прийняття рішень МОЗ про здійснення закупівель у ПАТ «Фармстандарт- Біолік» внаслідок наявності родинних стосунків між [PERSON] і Міністром охорони здоров'я України». Також представник позивача просила суд зобов'язати відповідачів ТОВ «Нью Медіа Інтернет» та [PERSON] розмістити на веб-сайті інтернет-видання (http://www.newsru.ua/) спростування аналогічного змісту. У судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріалами справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що протягом січня-лютого 2013 року на веб-сайті інтернет-видання(http://www.pravda.com.ua/) було поширено наступну інформацію, яка, зокрема, містила наступні висловлювання: «Сьогодні препарат заборонений до використання та вилучено з обігу. Однак грошові кошти, витрачені на нього з бюджету, тому ніхто не поспішає повертати, а винні у смерті 11 українських малюків так і не були покарані. В Україні після щеплення від сина [PERSON] померло 11 дітей». «Після використання вакцин виробництва фірми "Фармстандарт-Біолік", яка належить сину міністра охорони здоров'я [PERSON], тільки у 2012 році померло 8 дітей». «Зараз ми встановлюємо, чи були смертельні випадки від вакцин, використання яких було також заборонено держлікслужбою. Розслідування триває. Але вже можна говорити, що не одна вакцина смерті вбиває дітей, а цілий завод-вбивця сім'ї [PERSON]». «Голова Державної служби України з лікарських засобів Соловйов свідомо покриває незаконні дії, які, на мій розсуд, мають ознаки злочину, зі сторони керівництва МОЗ на чолі з міністром [PERSON], яке, по-перше, допустило порушення законодавства при закупівлі вакцин для профілактики гепатиту В у ПАТ "Фармстандарт-Біолік", по-друге, дозволило їх застосування, що призвело до загибелі 11 немовлят, та по-третє, не дивлячись на наявність протягом 2012 року 7 (семи) розпоряджень Держлікслужби України про тимчасову заборону реалізації (торгівлі) та застосування даного імунобіологічного препарату, продовжує і надалі їх реалізацію та застосування, що може призвести до виникнення нових загроз здоров'ю та життю дітей раннього віку» Також судом встановлено, що 21 лютого 2013 року на веб-сайті інтернет-видання (http://www.newsru.ua/) було поширено наступну інформацію, яка, зокрема, містила наступні висловлювання: «Однак сімейний клан [PERSON] вживає масованих зусиль, спрямованих на перекваліфікацію системної корупції в МОЗ в окремі помилки виконавців». «([PERSON] підкреслює, що вважає своїм обов'язком звернути увагу на) "розкриту Антимонопольним комітетом систему закупівель різних вакцин міністром [PERSON] у свого сина [PERSON], здійснену коштом платників податків». Дана обставина підтверджується матеріалами справи та учасниками процесу не заперечується. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги представник позивача посилається на те, що оспорювані відомості є неправдивими, мають негативний зміст та порушують немайнові права позивача та права матері позивача [PERSON], завдаючи шкоду його діловій репутації. Відповідно до змісту ч.1 ст. 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Разом з тим, згідно з правилом ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки автора, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Так, фрази «Після використання вакцин виробництва фірми «Фармстандарт-Біолік», яка належить сину міністра охорони здоров'я [PERSON], тільки у 2012 році померло 8 дітей», «В Україні після щеплення від сина [PERSON] померло 11 дітей» свідчать про критичну оцінку автором висловлювання діяльності господарського товариства «Фармстандарт-Біолік» та не містять посилань на те, що позивач безпосередньо вчиняв будь-які дії, які б призвели до настання вказаних автором негативних наслідків. Аналогічного висновку суд дійшов і щодо фрази «розкриту Антимонопольним комітетом систему закупівель різних вакцин міністром [PERSON] у свого сина [PERSON], здійснену коштом платників податків», оскільки дане висловлювання є критичною оцінкою автора діяльності певних осіб та не містить відомостей, які були б направлені на порушення немайнових прав суб'єктів, з метою захисту яких пред'явлено позов. Фраза «Однак сімейний клан [PERSON] вживає масованих зусиль, спрямованих на перекваліфікацію системної корупції в МОЗ в окремі помилки виконавців» не містить посилань на конкретних осіб, які, на думку автора, вчиняють неправомірні дії, а відтак твердження позивача про те, що зазначена інформація направлена на порушення його особистих немайнових прав та прав його матері має характер припущення. Посилання позивача про те, що поширення відповідачами фрази «Голова Державної служби України з лікарських засобів Соловйов свідомо покриває незаконні дії, які, на мій розсуд, мають ознаки злочину, зі сторони керівництва МОЗ на чолі з міністром [PERSON], яке по-переше, допустило порушення законодавства при закупівлі вакцин для профілактики гепатиту В у ПАТ «Фармстандарт- Біолік», по друге, дозволило їх застосування, що призвело до загибелі 11 немовлят, та по-третє, не дивлячись на наявність протягом 2012 року 7 (семи) розпоряджень Держлікслужби України про тимчасову заборону реалізації (торгівлі) та застосування даного імунобіологічного препарату, продовжує і надалі їх реалізацію та застосування, що може призвести до виникнення нових загроз здоров'ю та життю дітей раннього віку» є підставою для застосування норми ст. 277 ЦК України суд вважає помилковими, оскільки використання автором словосполучення «на мій розсуд» свідчить про висловлювання ним своєї особистої точки зору щодо певних подій. Застосування автором такого мовного засобу, як алегорія («вакцина смерті», «завод-вбивця») під час висловлювання «Але вже можна говорити, що не одна вакцина смерті вбиває дітей, а цілий завод-вбивця сім'ї [PERSON]», виключає кваліфікацію даної фрази як повідомлення про факт, що може бути перевірений на предмет його істинності, а відтак позов в цій частині також задоволенню не підлягає. Оскільки в ході розгляду справи судом не було здобуто доказів наявності в діях відповідачів ознак цивільного правопорушення, передбаченого ст.277 ЦК України, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed