Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що в 2013 р. він розірвав шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає біля відповідача. 17 травня 2013 р. рішенням Жмеринського міськрайонного суду відповідача зобов'язано не чинити позивачу перешкод у вихованні дитини та встановлено для позивача час систематичних побачень з сином щосереди з 11-00 год. по 13-00 год.. На момент винесення рішення відповідач знаходилась у декретній відпустці, і тому постійно знаходилась вдома, а позивач не мав постійного місця роботи. Наразі обставини змінилися: дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, позивач має постійне місце роботи, а тому для виконання рішення суду позивачу доводиться допускати на роботі прогули, а дитину відривати від встановленого режиму дошкільного закладу. Разом з тим відповідач безпідставно заперечує проти зустрічей позивача з дитиною у вихідні дні або по вечорам у робочі дні. Позивач просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, надати йому можливість виконувати свої батьківські обов'язки під час систематичних побачень, визначивши час спілкування з дитиною двічі на тиждень у позивача вдома: кожної суботи з 11-00 год. до 17-00 год., та щосереди з 18-00 год. по 20-00 год. без присутності матері. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Уточнивши їх, просив також під час спілкувань з дитиною надати йому можливість відвідування в м. Жмеринка місць масового відпочинку дітей : дитячої площадки біля кафе "Меридіан" по вул. Б.Хмельницького; дитячого кафе "Бонус" по вул. Пушкіна; площадки для проведення атракціонів, циркових вистав по вул. Радянській. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив також відізвати виконавчий лист № 130/951/13-ц, виданий 25 вересня 2013 р. Жмеринським міськрайонним судом про зобов'язання [PERSON] усунути та не чинити [PERSON] перешкоди у вихованні та спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]. Відповідач позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що дитині три з половиною роки, загальний її розвиток та стан здоров'я нормальні. Вона згодна на зустрічі дитини з батьком у вихідний день, однак за умови її присутності на них, і тільки дві години. Відповідач вважає, що у позивача з дитиною немає ніякого емоціонального контакту, відтак її присутність на таких зустрічах є обов'язковою. Пояснила також, що працює провідником, на місяць вона два тижні вдома, а два - у поїздці. Третя особа Скакун О.М. в судовому засіданні вважав, що враховуючи думки обох батьків та вік дитини, доцільним є визначити позивачу час для зустрічей і спілкування з дитиною щосуботи з 11-00 год. по 13-00 год. у присутності відповідача. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є батьками позивача, який проживає в їх будинку. Будинок має чотири кімнати, великий двір, онуку буде виділена окрема кімната, є де погратись. Умови проживання дозволяють проводити такі побачення батька з сином. Просили задовольнити позов. Заслухавши сторони, представника третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 29 серпня 2012 р. шлюб між сторонами було розірвано 29 серпня 2012 р. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17 травня 2013 р. відповідача зобов'язано не чинити позивачу перешкод у вихованні дитини та встановлено для позивача час систематичних побачень з сином щосереди з 11-00 год. по 13-00 год. (а.с.7-8). Згідно довідки виконкому Тарасівської сільської ради від 11 квітня 2014 р., позивач поживає біля своїх батьків в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки-характеристики виконкому Тарасівської сільської ради від 16 квітня 2014 р. позивач працює в екіпірувальній дільниці станції Жмеринка, характеризується позитивно (а.с.10). Згідно довідки відділу ДВС Жмеринського МРУЮ від 16 квітня 2014 р., заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у позивача відсутня (а.с.11). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №5 від 16 квітня 2014 р., умови проживання сім'ї позивача задовільні (а.с.12). Згідно з копією наказу №212-к ТОВ "Розвиток-21 сторіччя" позивач з 14 травня 2013 р. працює екіпірувальником в екіпірувальній дільниці Жмеринка (а.с.13). Відповідно до довідки дитячого дошкільного навчального закладу №2 м. Жмеринка [PERSON], [INFO], відвідує зазначений заклад з 01 липня 2013 р. (а.с.14). Позивач звертався до органу опіки та піклування Жмеринської районної державної адміністрації з проханням змінити порядок спілкування з дитиною (а.с.15), на що йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з даного приводу (а.с.16). Перераховані вище докази суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмету доказування і одержані у передбаченому законом порядку. Згідно з висновком про прийняття участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею від 14 липня 2014 р. №01-39/2404, Жмеринська районна державна адміністрація вважає доцільним визначити позивачу для зустрічі і спілкування з малолітнім [PERSON], [INFO], щосуботи з 11-00 год.по 13-00 год.в присутності матері. В своєму висновку комісія констатує, що позивач сплачує аліменти, заборгованості по яким не має, характеризується позитивно, працює, умови його проживання нормальні. Разом з тим комісія зазначає, що при прийнятті рішення враховувались думки обох батьків та вік дитини (а.с.40-41). В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що комісія дійшла висновку про встановлення саме таких побачень дитини з батьком з урахуванням малолітнього віку дитини - три з половиною років, що стало основоположним при прийнятті такого рішення. Суд не приймає до уваги даний висновок в частині надання побачень з дитиною на протязі двох годин і в присутності матері, оскільки він практично не аргументований і в ньому врахована тільки думка матері дитини. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.3 ст. 9 Конвенції ООН "Про права дитини" держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, надання йому можливості виконувати свої батьківські обов'язки під час систематичних побачень у вихідний день один раз в тиждень є обґрунтованими. Враховуючи, що дитина проживає біля відповідача і остання має можливість безперешкодно спілкуватись, виховувати дитину без обов'язкової присутності іншої особи, то і позивач також має право на спілкування з дитиною без присутності матері. Суд також вважає, що вік дитини - три з половиною роки - враховуючи її розвиток та загальний стан (які із слів матері є нормальними і відповідають віку дитини) дають можливість дозволити батькові побачення з сином без присутності матері. При цьому суд також приймає до уваги графік роботи відповідача (півмісяця вдома, півмісяця на роботі), а також неприязні стосунки сторін, про які було явно видно в судовому засіданні при розгляді справи. Тому побачення дитини з позивачем в присутності відповідача, на думку суду, не можуть призвести до нормальних відвертих стосунків сина з батьком, що буде не прийманням участі у вихованні, а лише формальним відвідуванням. Як встановлено судом, і це підтвердила комісія РДА, умови проживання позивача нормальні, в будинку є всі умови для спілкування з дитиною. Тому враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст. 141 СК України, в якій наголошується, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що побачення позивача з дитиною слід дозволити за місцем його проживання. Суд також не вбачає підстав для заборони позивачеві відвідувати разом з дитиною дитячу площадку, кафе, ігрові майданчики, оскільки він і так обмежений у побаченнях з сином, і спілкування дитини в таких місцях з однолітками призведе лише до кращого сприймання дитиною оточення та уміння спілкуватись з іншими людьми. На думку суду, побачення позивача з дитиною щосереди на протязі двох годин після роботи позивача та відвідування дитячого садочку дитиною, з огляду на їх нетривалість та необхідність доставки дитини з будинку матері в будинок батька, а потім назад, не будуть мати належного виховного ефекту і можуть навпаки призвести до погіршення стосунків батька з дитиною. Тому в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial