Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд", третя особа: Мостобудівельний загін № 12 - ПАТ "Мостобуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно наказу № 91-К від 01 березня 2007 року він був прийнятий на роботу у ВАТ «Мостобуд» - мостобудівельний загін №12 на посаду капітана (першого помічника механіка) на теплохід УО-0164. Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів та проведеною державною реєстрацією змін згідно протоколу № 01/10 від 26 березня 2010 року ВАТ «Мостобуд» реорганізовано в ПАТ «Мостобуд». Наказом № МО/К-00997 від 04 жовтня 2013 року позивача [PERSON] було звільнено з даного підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію. На день звільнення відповідачем-позивачеві нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з жовтня 2012 року по 04 жовтня 2013 року в сумі 19 968 грн. 99 коп., а також оплата відряджень в сумі 9 850 грн. 00 коп., в загальній сумі заборгованість на день звільнення становить 29 818 грн. 99 коп.. Заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за останні шість повних відпрацьованих місяців перед звільненням становить 12 071 грн. 55 коп., в тому числі: за квітень 2013 р. - 2244,68, за травень 2013 р. - 3120,82 грн., за червень 2013 р. - 2567,87, грн., за липень 2013 р. -1031,21 грн., за серпень 2013 р. - 1325,13 грн., за вересень 2013 р. - 1781,84 грн.. Середньомісячний заробіток за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року включно становить 2011 грн. 93 коп. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена, а тому позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 04 жовтня 2013 року по 03 березня 2014 року, який складає в сумі 10 059 грн. 65 коп. В зв'язку з грубим порушенням трудового законодавства з боку відповідача щодо затримки виплати позивачу нарахованої але не виплаченої на день звільнення заробітної плати, позивач звертався до територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області та до прокуратури Самарського району м. Дніпропетровськ. Листом № 81-6-14 від 18.02.2014 року прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровськ факт невиплати заробітної плати підтверджено та позивачу рекомендовано звернутись з позовом до суду. Крім того, через затримку у виплаті та не проведення розрахунку по заробітній платі в день його звільнення йому завдано матеріальної шкоди. Позивач зіславшись на ст. 237-1 КЗпП України, ч.3 ст. 23 ЦК України вказав, що не проведення розрахунку по заробітній платі в день його звільнення суттєво порушило його життєві зв'язки, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело до нервових переживань, все це спричинило йому моральну шкоду, яку позивач оцінив у 2000 гривень. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 29818 гривень 99 копійок, середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 10059 гривень 65 копійок та моральну шкоду у сумі 2000 гривень. А також стягнути судовий збір на користь держави. Представник позивача та позивач до початку судового засідання подали заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 01 березня 2007 року по 04 жовтня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Мостобуд», працював капітаном теплоходу і був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними наказом про прийняття на роботу № 91-К та наказом № МО/К-00997 про припинення трудового договору, копії яких наявні у матеріалах справи. Заборгованість відповідача при припиненні трудового договору з позивачем згідно довідки про заборгованості по заробітній платі [PERSON] від 11 жовтня 2011 року, видана ПАТ «Мостобуд» складає 29818 гривень 99 копійок. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що розрахункові суми позивачем в день звільнення не отримані, спору між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі не існує, а тому у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звільнився 04 жовтня 2013 року, заборгованість по заробітній платі відповідачем позивачу до цього часу так і не виплачено, позивач просив і розрахував середній заробіток за період затримки розрахунку у сумі 10059 гривень 65 копійок. Виходячи з положень п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з послідуючими змінами), про те, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках чинних законодавством, календарних днів. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач не сплачував заробітну плату позивачу, чим порушив його законні права на своєчасну оплату праці і тим самим привів до моральних страждань позивача, які виразилися в порушенні його нормальних життєвих зв'язків. З врахуванням характеру і обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, розміру невиплаченої позивачу заробітної плати, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в сумі 2000 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо трудових правовідносин, а тому з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» підлягає стягненню судовий збір на користь держави відповідно до Закону України « Про судовий збір », у сумі 418 гривень 78 копійок.

Outcome: approved