Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Винарівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Винарівської сільської ради, архівного витягу з рішення №105 від 26.07.1988 року виконкому Ставищенської районної ради, житловий будинок [ADDRESS], 1972 року забудови, належав до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року відповідно до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" право власності на майно колгоспного двору . Членом вказаного колгоспного двору також були: до 1988 року [PERSON], до 1989 року [PERSON], [PERSON] проживала в будинку до 1995 року. Жоден з них за витребуванням частки з майна колгоспного двору не звертався. Їх брат [PERSON] [INFO] помер. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла вона, його дочка (позивачка). Винарівська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Житловий будинок загальною площею 77,2 кв. метри житловою площею 51,3 кв. метри вартістю 85183 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на вищевказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача Винарівської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої сільська рада позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника сільської ради. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши заяву відповідача Винарівської сільської ради про визнання позовних вимог, пояснення третьої особи [PERSON], та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Винарівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Винарівської сільської ради, архівного витягу з рішення №105 від 26.07.1988 року виконкому Ставищенської районної ради, житловий будинок [ADDRESS] 1972 року забудови, належав до майна колгоспного двору. Рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів Київської області №105 від 26.07.1988 року [PERSON] - голові двору було дозволено оформити право власності на даний житловий будинок (а. с. 10). На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні [PERSON] (голова двору), [PERSON] - його дружина, та позивачка - [PERSON], (дошлюбне прізвище якої - [PERSON]), яка проживала в спірному будинку до 1995 року. Членом вказаного колгоспного двору також були до 1988 року [PERSON], до 1989 року [PERSON], які як і позивачка, після вибуття із вказаного двору не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку давності втратили право на її витребування. [INFO] помер [PERSON]. [INFO] померла [PERSON]. Спадщину після її смерті прийняла позивачка відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк. Чоловік спадкодавиці [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши про це відповідну заяву до нотаріальної контори у відповідності зі ст. 1273 ЦК України. [INFO] помер [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла позивачка відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву у встановлений шестимісячний строк. Житловий будинок загальною площею 77,2 кв. метри житловою площею 51,3 кв. метри вартістю 85183 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя, як голова колгоспного двору, та [PERSON], як член колгоспного двору, набули право власності на вищевказаний житловий будинок, кожен на 1/2 його частину, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), їх дочка - позивачка після смерті [INFO] матері [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за законом на ? частину даного будинку та після смерті [INFO] батька [PERSON] на ? частину вказаного будинку, і оскільки Винарівською сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Винарівська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності, визнання права на спадщину за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved