Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом - житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 53 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, після смерті [PERSON], який помер 23.11.2004 року. Позовні вимоги мотивувавала тим, що 23 листопада 2004 року в с.Чортовець, Городенківського району помер її чоловік [PERSON]. Позивач з чоловіком проживали в господарстві по вул.Шевченка,53 в с.Чортовець, Городенківського району, яке відносилось до суспільної групи "колгоспний двір". Головою господарства являвся чоловік, [PERSON], що стверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок за № 35 від 17.06.1989 року, яке видане Городенківською районною радою народних депутатів на підставі цього ж рішення за №102 від 14 червня 1989 року. В даному господарстві проживали згідно виписки із погосподарських книг станом на 1986-1990 роки: [PERSON], [PERSON], та [PERSON], яка в 1989 році виписалась з господарства. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстровані і проживали тільки позивач з покійним чоловіком. Після смерті чоловіка, [PERSON] фактично проживала одна і вступила у володіння і користування даним господарством, підтримувала його, обробляла земельні ділянки, сплачувала страхові внески та відповідно земельну ренту. Оформляти спадщину позивач не оформляла, бо не мала можливості. В даний час приїхала дочка позивач - [PERSON] з Тюмені і вирішила оформити спадщину. А тому вона звернулася в Городенківську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини за законом на спадкове майно та видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] нотаріуса Городенківської районної ДНК винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на те, що житловий будинок відносився до колгоспного двору, а отже кожному із членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка в майні. По скільки частки в даному господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, а тому у відповідності до Закону України "Про нотаріат" відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. По-друге, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не [PERSON], а дала відмову її дочці - [PERSON] по тій причині, що заведена спадкова справа № 140 на [PERSON] 09.03.2005 року на видачу грошових заощаджень чоловіка. В зв»язку із тим, що заведена спадкова справа на [PERSON], то відповідно як пояснила нотаріус, повинна оформлятись вся спадщина померлого на єдиного спадкоємця, тобто на [PERSON] В зв»язку із відмовою нотаріуса у оформленні спадщини позивач вимушена звернутися з позовною заявою у суд, поскільки тільки в судовому порядку може бути вирішено дане питання. Дочка позивача - [PERSON], яка проживає в м.Ноябрськ, Російської Федерації і вибула з даного господарства в 1989 році, не заперечує в тому, щоб оформити спадщину на [PERSON], тобто відмовляється від прийняття спадщини після смерті батька, про що написала заяву. Дочка, [PERSON], яка вибула з господарства в 1980 році, теж відмовляється від прийняття спадщини на її користь, поскільки вона має своє житло в м.Городенка і не заперечує, щоб оформити спадщину на житловий будинок по вул.Шевченка № 53 в с.Чортовець на позивача. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17.06.1989 року, виданого на основі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 102 від 14.06.1989 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Назаренкове по вул. Шевченка за № 53 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору головою якого є [PERSON]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Чортовець по вул. Шевченка, 53 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1966 р., загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., літньої кухні, стайні, сараю, навісу, вбиральні, басейну, огорожі, вимощення. З виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7665 від 13.05.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 35 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Чортовець Городенківського р-ну по вул. Шевченка, 53 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 17.06.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому від 14.06.1989 р. є [PERSON] (голова колгоспного двору). Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 1096 від 01.06.2016 року, виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району стверджено, що згідно записів в по господарських книгах за 1991-1995 роки № 1116 за адресою: с. Чортовець вул. Шевченка 53 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова сім'ї; [PERSON], [INFO] - дружина. 23.11.2004 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 177137, видане 24.11.2004 р. Чортовецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. На час його смерті діяв Цивільний кодекс України (2004р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як слідує з копії посвідки про шлюб № 121, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Солоджук) [PERSON] з 15.09.1947 року перебували в шлюбі. Свідоцтвами про народження серії V-УР № 1345418, серії І-НМ № 658475 стверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] після укладення шлюбу 30.06.1989 року з [PERSON] змінила прізвище "Цапчук" на "Савіцька", що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ФР № 262258. [PERSON] після укладення шлюбу 11.11.1978 року з [PERSON] змінила прізвище "Цапчук" на "Водянчук", що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ № 826723. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (відповідач), [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] (відповідач) та дружина - [PERSON] (позивач). Діти [PERSON] (відповідачі по справі) не заперечують в тому, щоб визнати право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 53 в с. Чортовець Городенківського району за [PERSON], після смерті їхнього батька [PERSON], який помер 23.11.2004 року, що слідує з поданих до суду заяв. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], свідчить довідка № 1391 від 06.07.2016 року, видана виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 671/02-31 від 31.05.2016 р., слідує, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 23.11.2004 року на житловий будинок № 53 по вул. Шевченка в с. Чортовець Городенківського району, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 1391 від 06.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради слідує, що за господарством за адресою вул. Шевченка, 53 в с. Чортовець числилось 0,55 га усього землі в тому числі - 0,06 га землі під будівлями та господарськими спорудами. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 53 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 53 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 1216, 1222, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved