Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ " Приватбанк " , у зв"язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.08.2013 р. , згідно якої отримала кредит у розмірі 3300.00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок . Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг " , " Правилами користування платіжною карткою "… та Тарифами Банку " , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua…, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії "Умов та правил надання банківських послуг" та " Правил користування …" додаються до позовної заяви. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг , де зазначено , що Клієнт дає згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт . При укладені сторони керувалися ст. ст. 526,527,530 , 610 , 629 та 1054 ЦК України. Банк свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала . Станом на 15.07.2019 р. відповідач має заборгованість - 58 139 грн. , яка складається з наступного : - 26 966.78 грн. - заборгованість за тілом кредиту ; - 13 246.73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту ; - 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками ; - 14 481.20 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов"язання ; - 200 .00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. ; А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг : - 500 грн. ( фіксована частина ) ; - 2744.74 грн. ( процентна складова ) . Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1921.00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Згоден не прийняття заочного рішення . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з"явилася . В своїй заяві від 03.09.2019 р. просить суд справу розглянути без її участі. Позов визнає частково , так як позивачем необгрунтовано вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню . Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір б/н від 21.08.2013 р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на картковий рахунок . Відповідач отримала від позивача кредит в сумі 3300 грн. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань, згідно розрахунку позивача суми заборгованості за кредитним договором за відповідачем числиться вищезазначена сума заборгованості . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановленого договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене , суд погоджується з доводами позивача про невиконання відповідачем своїх зобов"язань , звертаючись до суду , позивач вірно обрав спосіб захисту свого права . В той же час суд не може погодитися з позивачем щодо доведеності суми заборгованості та вірності її розрахунку. Вивчивши умови вищезазначеного договору судом встановлено , що відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг». Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку Клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за договором. Як зазначалося вище , відповідач свої договірні зобов"язання виконувала несвоєчасно та не в повному розмірі , що підтверджується наданим позивача розрахунком заборгованості. В той же час , суд не може взяти до уваги як належний та достатній доказ наданий позивачем розрахунок заборгованості. По-перше суду не зрозуміла формулювання щодо сутті заборгованості , тобто значення термінів та словосполучень , а саме - заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту та суду не зрозуміло - в чому їх різниця ? У Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку надається роз"яснення термінів та понять , які використовуються ( вживаються ) в процесі кредитування . В той же час жодного роз"яснення вищезазначених термінів та словосполучень у даному документі не надано . На думку суду дана обставина має суттєво важливе значення для прийняття судом законного та обгрунтованого рішення . Адже кожне слово чи словосполучення, що має професійне підгрунття ( поняття ) повинно застосовуватися в процесі кредитних взаємовідносин , повинно бути доведене до пізнання ( розуміння ) та освоєння всіма учасниками даних взаємовідносин . По-друге. Позивачем надано два Розрахунки заборгованості за договором № б/н від 21.08.2013 р. укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] Один розрахунок надається станом на 31.05.2015 р. , другий станом на 15.07.2019 р. Обидва документа суттєво різняться між собою в кількості позицій щодо роздруківки всіх банківських операції . Дана обставина також не дає можливості переконатися у правильності нарахування суми заборгованості. Крім того , даний документ надано без окремого , обгрунтованого розрахунку розміру заборгованості і його не підтверджено жодними умовами вищевказаного кредитного договору . Отже , суд не може взяти даний розрахунок до уваги та не може переконатися у його правильності . Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку. Доказів того, що відповідач була проінформована про зміни умов кредитування з використанням кредитної картки, позивач суду не надав, а також не зазначив, коли саме такі зміни відбулись та в чому вони виразились. Що стосується відсутності заборгованості за наданими відсотками . В позові зазначається про те , що заборгованість за нарахованими відсотками становить - 0.00 грн. В той же час у наданому позивачем Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.08.2013 р. ( розрахунок на 31.05.2015 р. ) є графа - " Загальна заборгованість за процентами за кредитом проценти ". В даній графі значиться сума - 94.00 грн. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ( Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16 ) . З матеріалів справи , з матеріалів кредитного договору не вбачається тієї обставини , що сторони обговорили чітко визначений розмір процентів . Також суд не може взяти до уваги вимоги позивача що стосуються нарахованої пені та штрафів. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, відповідно до приписів ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. У зв`язку з цим заявлені вимоги також належним чином не обгрунтовані. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. Окрім цього, у рішенні №76596860 у ЄДРСР, Верховний суд встановив, що в жодному нормативно-правовому акті та акті судової практики не закріплено висновку про те, який же вид неустойки (штраф чи пеня) підлягає стягненню, у разі посилання суду на ст. 61 Конституції України, та який критерій має бути застосовано для його вибору. Водночас, суд приходить до висновку, що тлумачення ст. 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Таким чином , суд вважає , що в даній конкретній ситуації позивачу необхідно визначатися з тим , який саме вид неустойки слід застосувати (штрафу чи пені) та його розмір , при цьому дотримуватися вищезазначених принципів . Також позивачем не взято до уваги спеціальні строки позовної давності по даним вимогам . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed