Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

26 лютого 2019 року [PERSON] звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до АТ «Укрсоцбанк», в якій просить: 1. Визнати іпотечний договір від 15 серпня 2007 року №269Д-1 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинець В.П., зареєстрований в реєстрі за №3855 припиненим. 2. Виключити з Державного реєстру іпотек реєстрацію договору іпотеки від 15 серпня 2007 року №269Д-1 укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] . 3. Виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна №3856 посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. 4. Визнати іпотечний договір від 31 січня 2008 року №50Д-1 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинець В.П. зареєстрований в реєстрі за №256 припиненим. 5. Виключити з Державного реєстру іпотек реєстрацію договору іпотеки від 31 січня 2008 року №50Д-1 укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] . 6. Виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна №257 посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року та Кредитного договору №50Д від 31 січня 2008 року її чоловік [PERSON] отримав кредитні кошти в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». 15 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року [PERSON] передано в іпотеку нерухомість, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,108 га, кадастровий номер 56246830 00 02013 0065 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд; об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності 89%). В подальшому 31 січня 2008 року в забезпечення зобов`язань за Кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року [PERSON] повторно передано в іпотеку нерухомість, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,108 га, кадастровий номер 56246830 00 02013 0065 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд; об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності 95%). [INFO] її чоловік [PERSON] помер. У встановлений законом строк вона подала заяву про прийняття спадщини, а 12 квітня 2010 року повідомила відповідача про смерть її чоловіка. 15 березня 2013 року відповідач звернувся з листом до нотаріальної контори із заявою до спадкоємців, копію якої вона отримала 21 березня 2013 року. Вказану вимогу вважає незаконною, оскільки відповідач пропустив строк подання вимоги до спадкоємця, передбачений 1281 ЦК України, що позбавляє його права вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами. 03 квітня 2019 року представник АТ «Укрсоцбанк» подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування заперечень на позовні вимоги вказує на те, що смерть іпотекодавця не являється підставою для припинення іпотеки. Поряд з цим, разом із відзивом на позовну заяву [PERSON] , представником АТ «Укрсоцбанк» подано зустрічну позовну заяву, в якій вона просить: звернути стягнення на спадкове/іпотечне майно, що належить [PERSON] , а саме: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 5624683000020130065 цільове призначення - для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок, які розташовані за адресою [ADDRESS] - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог АТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року та Договором кредиту №50Д від 31 січня 2008 року у розмірі 62415 доларів 42 центи США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 01 квітня 2019 року встановленого НБУ становить 1698267 грн. 40 коп., а саме за Договором кредиту №50Д - 20112 доларів 06 центів США, за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д - 42303 долари 36 центів США. В обґрунтування позовної вимоги за зустрічною позовною заявою АТ "Укрсоцбанк" посилається на те, що 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д, згідно з умовами з умовами якого позичальнику надання кредиту здійснюється окремими частинами, зі сплатою 13,5 % річних, в межах максимального кредитного ліміту заборгованості 45000 доларів США. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, видав кредитні кошти відповідно до умов договору. 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №269Д-1 посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №3855. Відповідно до п.1.2. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 5624683000020130065 цільове призначення земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності будівництва 89%), які розташовані за адресою [ADDRESS] . 31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір кредиту №50Д, згідно з умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 13 % річних відповідно до умов договору. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, видав кредитні кошти відповідно до умов договору. 31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №50Д-1 посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №256. Відповідно до п.1.1. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 5624683000020130065 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться адресою: [ADDRESS] ; об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок (пінор/бл) позначений на плані земельної ділянки літерою "А1", процент готовності якого становить 95%) та господарські будівлі: Б-господарська будівля (цегла); №1 - огорожа; №2 - огорожа (шифер), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на день смерті розмір його заборгованості за кредитним договором №269Д та кредитним договором №50Д перед Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" становить 62415 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на 01 квітня 2019 року, становить 1698267 грн. 40 коп. 15 березня 2019 року на адресу АТ "Укрсоцбанк" надійшла позовна заява [PERSON] про визнання іпотек припиненими та скасування заборони на відчуження. У позовній заяв [PERSON] зазначає, що нею у встановлений законом строк подано заяву про прийняття спадщини, проте свідоцтва про право на спадщину на майно, яке перебуває в іпотеці банку вона не отримала, оскільки майно перебуває в іпотеці. У позовній заяві про визнання іпотек припиненими та скасування заборони на відчуження [PERSON] стверджує, що їй було відомо, що майно перебуває в іпотеці банку, а тому вона свідомо ухилялась від виконання обов`язку покладеного на неї відповідно до ст.1281 ЦК України, а саме вона свідомо не повідомила кредитора спадкодавця про відкриття спадщини та отримувала свідоцтва про право на спадщину на майно яке було передане її чоловіком в іпотеку Банку, щоб уникнути відповідальності перед Кредитором спадкодавця. АТ "Укрсоцбанк" вважає, що позовна заява ним подана із дотриманням строку встановленого ст.1281 ЦПК України та наявні підстави для задоволення викладенних в ній позовних вимог. 20 червня 2019 року відповідач за зустрічною позовною заявою, [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву. У поданому відзиві, посилаючись на обґрунтування викладенні в первісному позову, просить у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. 21 січня 2020 року за клопотанням представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк", в зв`язку із реорганізацією Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", до участі у справі залучено Акціонерне товариство "Альфа-Банк", як правонаступника Акціонерного товариства "Укрсоцбанк". Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду справи по суті, в судове засідання 27 квітня 2020 року не з`явилась, подала заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримує, а вимоги за зустрічною позовною заявою не визнає. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду справи по суті, в судове засідання 27 квітня 2020 року не з`явився подав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позицію довірительки підтримує повністю. Акціонерне товариство "Альфа-Банк", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду справи по суті, явку представника в судове засідання 27 квітня 2020 року не забезпечило, клопотань про відкладення чи розгляду справи без участі представника до суду не подало. 27 квітня 2020 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла заява про відкладення судового розгляду справи по суті на іншу дату, підписане адвокатом Дзундзою О.В. Однак, до даної заяви не долучено жодного доказу підтвердження процесуального статусу особи, що її подала, лише зазначено, що докази на підтвердження повноважень наявні у матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи в них наявні копії довіреності виданої АТ "Укрсоцбанк" адвокату [PERSON] на представництво інтересів в суді, строк дії якої закінчився 31 грудня 2019 року. Враховуючи, що адвокатом Дзундзою О.В. не підтверджено повноважень на представництво жодної із сторін у справі, суд прийшов до переконання, що заява про відкладення судового розгляду справи по суті подана неуповноваженою особою та задоволенню не підлягає. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Ознайомившись із первісною та зустрічною позовними заявами, відзивами на них, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що первісна позовна заява підлягає до задоволення частково, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити повністю. Так, 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та правонаступником якого є Акціонерного товариства "Альфа-Банк" і [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 45 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, в межах максимального кредитного ліміту заборгованості 45000 доларів США. 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №269Д-1 посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №3855. Відповідно до п.1.2. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 5624683000020130065 цільове призначення земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності будівництва 89%), які розташовані за адресою [ADDRESS] . 31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір кредиту №50Д, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 13 % річних відповідно до умов договору. 31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №50Д-1 посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №256. Відповідно до п.1.1. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 5624683000020130065 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться адресою: Рівненська [ADDRESS] ; об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок (пінор/бл) позначений на плані земельної ділянки літерою "А1", процент готовності якого становить 95%) та господарські будівлі: Б-господарська будівля (цегла); №1 - огорожа; №2 - огорожа (шифер), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 березня 2008 року серія [NUMBER] . 10.12.2008 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Любинською Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у відповідності до якого спадкоємицею 1/3 частки майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] . Свідоцтво видане на частину належного спадкодавцю майна, а саме: вантажний фургон малотонажний - в, марки FORD TRANSIT, 1998 року випуску. Вказане свідчить про прийняття позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом спадщини після свого чоловіка [PERSON] 12 квітня 2010 року [PERSON] направила на адресу начальника Рівненського відділення ЛОФ АКБ "Укрсоцбанк" Маслія Ю.О. заяву, в якій повідомила про смерть чоловіка [PERSON] та просила зупинити нарахування відсотків за кредитними договорами №269Д від 15 серпня 2007 року та №50Д від 31 січня 2008 року. Вказане підтверджено копією відповідної заяви від 12 квітня 2010 року. 15 березня 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" направило на адресу Першої рівненської державної нотаріальної контори лист, в якому повідомило про наявність у спадкодавця [PERSON] заборгованості, яка станом на 14 березня 2013 року становила за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року - 49946 доларів 81 цент США, за кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року - 33679 доларів 86 центів США. 20 березня 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" направило на адресу [PERSON] повідомлення про наявність кредиторської заборгованості у [PERSON] , за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року у розмірі 49946 доларів 81 цент США та кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року у розмірі 33679 доларів 86 центів США, в якій вимагало погашення спадкоємцями [PERSON] вказаної заборгованості. Відповідно до вказаного листа від 15 березня 2013 року та повідомлення про наявність кредитної заборгованості від 20 березня 2013 року ПАТ "Укрсоцбанк" про смерть [PERSON] стало відомо 02 вересня 2011 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже, застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права та обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України в редакції, що діяла до внесення змін Законом № 2478-VIII від 03.07.2018, тобто в період смерті [PERSON] , відкриття спадщини на його майно та прийняття її його дружиною [PERSON] , моментом коли про смерть боржника [PERSON] дізнався його кредитор ПАТ "Укрсоцбанк" (далі - ЦК України) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців у вказаний строк, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки із смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор має право заявив вимоги до спадкоємців боржника. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Спадкоємець [PERSON] , обов`язок повідомити кредитора про відкриття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] виконала, що підтверджено копією заяви від 12 квітня 2010 року направленої на адресу начальника Рівненського відділення ЛОФ АКБ "Укрсоцбанк". Поряд з цим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази дати отримання вказаної заяви, приймаючи до уваги посилання ПАТ "Укрсоцбанк" викладенні в листі до Першої рівненської державної нотаріальної контори від 15 березня 2013 року та повідомленні про наявність кредитної заборгованості до [PERSON] від 20 березня 2013 року, суд вважає, що ПАТ "Укрсоцбанк" про відкриття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , стало відомо 02 вересня 2011 року. За таких умов право вимоги до спадкоємців боржника за кредитними договорами №269Д від 15 серпня 2007 року та №50Д від 31 січня 2008 року [PERSON] у ПАТ "Укрсоцбанк" виникло 02 вересня 2011 року. Однак, такі вимоги до спадкоємців ПАТ "Укрсоцбанк" пред`явив лише 20 березня 2013 року, тобто після спливу встановленого ЦК України шестимісячного строку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що кредитор ПАТ "Укрсоцбанк" пред`явив вимоги до спадкоємців боржника за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року та кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року [PERSON] , що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до таких спадкоємців, а відповідно припиняє зобов`язання спадкоємців боржника перед його кредитором. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України та ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку" право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. За таких умов, втрата кредитором права вимоги за основними зобов`язаннями, а саме: кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року та кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року, з підстав спливу визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців боржника, тягне за собою припинення похідних забезпечень виконання зобов`язання нерухомим майном у виді застави, іпотеки, тобто іпотечних договорів №269Д-1 від 15 серпня 2007 року та №50Д-1 від 31 січня 2008 року. Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання про наявність підстав для задоволення первісного позову в частині визнання іпотечного договору №269Д-1 від 15 серпня 2007 року і іпотечного договору №50Д-1 від 31 січня 2008 року укладених між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] , припиненими та відмови у задоволенні зустрічного позову. Поряд з цим, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом, щодо виключення з Державного реєстру іпотек реєстрацію договорів іпотеки та заборон на відчуження майна задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.ст. 6, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться системою органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, до складу яких суд не відноситься. За таких обставин суд не має жодних правових підстав для виключення з Державного реєстру іпотек реєстрацію договорів іпотеки та заборон на відчуження майна. Враховуючи, що первісна позовна заява підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічної позовної заяві відмовлено повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved