Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору, який в подальшому уточнив (а.с. 1-2, 216-223). В обґрунтування позову посилається на те, що 20.08.2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №32/33/303 від 20.08.2007 року, згідно якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. Забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено договором поруки від 20.08.2007 року, укладеним між Банком та [PERSON] Відповідно до Додатку №1 від 20.08.2007 року до Кредитного договору сторони домовились про строки та порядок погашення кредиту згідно Договору. В подальшому між Банком та відповідачем [PERSON] 31.10.207 року було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №32/33/303 від 20.08.2007 року, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 200000,00 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом строком до 19 серпня 2027 року. Вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав - надав відповідачам кредит, однак останні взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконували, в результаті чого виникла заборгованість і станом на 18.04.2014 року становить 372281,25 доларів США, що еквівалентно 4179740,46 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 187039,06 доларів США, що еквівалентно - 2099957,29 грн., прострочена заборгованість по сумі кредиту - 51696,64 долари США, що еквівалентно - 580417,46 грн., відсотки - 122710,05 доларів США, що еквівалентно - 1377711,51 грн., пеня - 62532,14 доларів США, що еквівалентно - 702071,66 грн. Зазначає, що наслідками порушення відповідачами зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів 372281,25 доларів США, що еквівалентно 4179740,46 грн. заборгованості по кредитному договору, а також понесені судові витрати. Представник позивача - Бучковський С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач [PERSON] отримав кредит у банку в загальній сумі 200000 доларів США, про що було 20.08.2007 року укладено основний договір на суму 100000 доларів США, а 31.10.2007 року - додатковий договір на суму 100000 доларів США. Підтвердженням виконання банком своїх зобов'язань та отримання відповідачем кредитних коштів є його заяви на видачу готівки, які підписані відповідачем [PERSON] Вказує, що йому не відомо чи укладався додатковий договір поруки між позивачем та відповідачкою [PERSON] Що стосується розбіжностей в рахунках, вказаних в заяві на видачу готівки №269 від 31.10.2007 року та додатковому договорі , вважає це опискою. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнав частково з підстав, які виклав письмово. Не заперечив факту отримання [PERSON] кредиту у ВАТ "Універсал Банк" правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" на споживчі потреби у розмірі 10000,00 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. Вказав, що забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено договором поруки від 20.08.2007 року, укладеним між Банком та його дружиною - [PERSON] та договором застави, відповідно до якого ним на вимогу банку передано під заставу належне йому на праві особистої приватної власності нежитлове приміщення площею 2452 кв.м. на [ADDRESS]. Звернув увагу суду на те, що не відмовляється в односторонньому порядку від виконання зобов'язання за Кредитним договором №32/33/303, однак в силу незалежним від нього обставин на даний час він позбавлений реальної можливості своєчасного виконання умов кредитного договору, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, частковою втратою працездатності та встановлення групи інвалідності. Проте, не погоджується з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, оскільки кредиту в сумі 100000 доларів США згідно додаткового договору №1 від 31.10.2007 року він не отримував. Крім цього вказав, що відповідач [PERSON] поручилась за наежне виконання своїх зобов'язань відповідачем [PERSON] лише за Кредитним договором від 20.08.2007 року. Додаткового договору поруки, як його відомо, між банком та відповідачкою [PERSON] не укладалось. Відповідач - [PERSON] в судові засідання неодноразово не завилялась, причин неявки не повідомляла, хоча належним чином була повідомлена, тим самим умисно затягуючи розгляд справи та зловживаючи своїми процесуальними правами. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у її відсутності. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Факт укладення 20.08.2007 року між позивачем, який є правонаступником ВАТ "Універсал Банк" (а.с. 506) та відповідачем [PERSON] кредитного договору №32/33/303 від 20.08.2007 року на суму 100000 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 19.07.2027 року та отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] в цій сумі підтверджується копією такого договору (а.с. 8-11), заявою на видачу готівки №167 від 20.08.2007 року (а.с. 23) і сторонами не оспорюється. Крім цього, сторони кредитного договору домовились, що погашення повинно відбуватися в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення заборгованості по кредиту згідно Додатку №1 до Кредитного договору, але в будь-якому разі не пізніше 19.08.2027 року (а.с. 12-13). Забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено договором поруки від 20.08.2007 року, укладеним між Банком та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії Додаткового договору №1 від 31.10.2007 року до кредитного договору №32/33/303 від 20.08.2007 року, сторони домовились про збільшення суми кредиту до 200000 доларів США зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом строком до 19 серпня 2027 року. Факт отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] в сумі 100000 доларів США за додатковим договором №1 від 31.10.2007 року підтверджується також заявою на видачу готівки (а.с. 171) №269 від 31.10.2007 року. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача, що додаткового договору №1 відповідач [PERSON] не підписував, кредитних коштів за цим договором не отримував, оскільки жодних доказів про те, що підпис від імені [PERSON] на додатковому договорі №1 від 31.10.2007 року та заяві про видачу готівки вчинений не ним, а іншою особою, відповідачем суду не представлено. Крім цього, в заяві про видачу готівки №269 від 31.10.2007 року зазначено про здійснення операції щодо видачі кредиту згідно додаткового договору №1 від 31.10.2007 року, встановлено особу отримувача цих коштів згідно паспорта, серія і номер яких співпадають з паспортними даними [PERSON] (а.с. 15-16). Що стосується розбіжностей в номерах рахунків, вказаних в додатковому договорі та заяві про видачу готівки, така розбіжність не спростовує факту отримання відповідачем кредитних коштів за наведених вище підстав, а її слід вважати допущеною опискою. Поряд з цим, на підтвердження укладення відповідачем [PERSON] додаткового договору №1 від 31.10.2007 року суд приймає до уваги і те, що відповідачем [PERSON] в цей же день - 31.10.2007 року, було укладено додатковий нотаріально посвідчений договір про внесення змін до Договору іпотеки від 20.08.2007 року, відповідно до умов якого цей договір укладено у зв'язку з укладеннями додаткового договору №1 від 31.10.2007 року до кредитного договору №32/33/303 від 20.08.2007 року і забезпечує вимоги позивача щодо обов'язку відповідача по поверненню кредиту в сумі 200000 доларів США (а.с. 155-156). При цьому, про намір відповідача [PERSON] отримати кредит в сумі саме 200000 доларів США свідчить на думку суду і його заява від 06.08.2007 року на отримання кредиту саме в такому розмірі (а.с. 154). Отже судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 20.08.2007 року та додатковим договором №1 від 31.10.2007 року виконав у повному обсязі - передав відповідачу [PERSON] предмет цих договорів - кредитні кошти в сумі 200000 доларів США. Умовами даних кредитних договорів було передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обов'язку відповідач [PERSON] неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18 квітня 2014 року становить 372281,25 доларів США, що еквівалентно 4179740,46 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 187039,06 доларів США, що еквівалентно - 2099957,29 грн., прострочена заборгованість по сумі кредиту - 51696,64 долари США, що еквівалентно - 580417,46 грн., відсотки - 122710,05 доларів США, що еквівалентно - 1377711,51 грн., пеня - 62532,14 доларів США, що еквівалентно - 702071,66 грн. (а.с. 222-223). При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на збільшення відсоткової ставки, оскільки як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 18.04.2014 року, відсоткову ставку за кредитним договором від 20.08.2007 року визначено саме таку, яка обумовлена сторонами кредитного договору - 13 % річних. Будь-якого іншого розрахунку заборгованості відповідачем суду не представлено, а тому суд вважає, що за вказаним вище розрахунком заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням і визнає його правильним. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умов кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту безстроково. При цьому, пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач використав своє право на повернення кредиту достроково у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання, пред'явивши позов, в т.ч. і до поручителя. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується із зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Так, 31.10.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, за яким п. 1 внесено до тексту договору відповідні положення, згідно п. 1 яких збільшився обсяг відповідальності відповідачки [PERSON] (а.с. 14, 151-152), оскільки остання поручилась за виконання відповідачем [PERSON] кредитних зобов'язань на суму 100000, а не 200000 доларів США. При цьому, п. 11 Договору поруки від 20.08.2007 року, визначено, що будь-які зміни та доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод. Однак, будь-яких доказів щодо укладення іншого додаткового договору поруки між банком та відповідачкою [PERSON] про збільшення обсягу її відповідальності позивачем суду не представлено, хоча судом, з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, таке право представнику позивача було роз'яснено. Таким чином, суд приходить до переконання, що укладанням 31.10.2007 року додаткового договору №1, без згоди поручителя [PERSON], збільшено обсяг її відповідальності, а відтак порушено права поручителя, що є підставою для припинення її поруки та необхідності відмови в позові щодо неї. Разом з тим, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З огляду на вказане та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, а тому суд знаходить підстави для стягнення з нього заборгованості, яка станом на 18 квітня 2014 року становить 372281,25 доларів США, що еквівалентно 4179740,46 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 187039,06 доларів США, що еквівалентно - 2099957,29 грн., прострочена заборгованість по сумі кредиту - 51696,64 долари США, що еквівалентно - 580417,46 грн., відсотки - 122710,05 доларів США, що еквівалентно - 1377711,51 грн., пеня - 62532,14 доларів США, що еквівалентно - 702071,66 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3219,00 грн. (а.с. 3). На підставі викладеного та

Outcome: approved