Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

11.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки в розмірі 800 грн.. Заявлені вимоги позивачка вмотивувала наступним. Сторони зареєстрували шлюб 26.12.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]..Сімейне життя сторін не склалося, на грунті особистих непорозумінь між сторонами виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти. Після народження дочки сторін їх сімейне життя ще більш погіршилося. З 31.12.2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо. Малолітня дочка сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні відповідач жодних коштів на утримання дочки не надає. Наведені обставини стали підставою для звернення позивачкою з цим позовом до суду . Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки вони не проживають разом як одна сім'я вже тривалий час. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 800 грн., та судових витрат у користь позивачки заперечує з таких підстав. Він є непрацюючим, фактично перебуває на утриманні батьків, тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн.. Натомість позивачка працює вчителем початкових класів в Н.Студенівській ЗОШ та має стабільний дохід, а тому оскільки саме вона була ініціатором розірвання шлюбу, то судовий збір за подання позову до суду про розірвання шлюбу має сплачувати вона. Позов слід задовольнити, виходячи з такого. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог та заслухавши пояснення відповідача, свідка [PERSON] , суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу між сторонами не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а тому таке слід прийняти та позов в цій частині задовольнити. Оскільки, сторони фактично спільно не живуть подружнім життям з 31.12.2014 року, мешкають окремо, що підтверджено довідкою з Н.Студенівської с/ради № 1227 від 06.08.2015 р. та показами свідка [PERSON]. Окрім цього, сторони наполягають на розірванні шлюбу і жодна із сторін не заявила клопотання про надання їм строку для примирення. Статтею 24 ч.1 СК України встановлено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За цих підстав суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини, тому установлене дає підстави застосувати ст.ст.105, 110, 112 СК України та шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Малолітня дочка сторін [PERSON], [INFO]., з часу припинення спільного проживання сторін, проживає разом з позивачкою в будинку своїх батьків за адресою [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, дані обставини визнані відповідачем в судовому засіданні. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 СК України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-181 СК України. Натомість розмір аліментів, який просить позивачка стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі 800 грн. є завищеним з врахуванням вимог встановлених ст.ст. 181, 182, 184 СК України та розміру прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, який становить 1032 грн. (ст.7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2015 р"). А тому, достатнім і справедливим розміром аліментів у твердій грошовій сумі, виходячи з потреб і віку малолітньої дочки сторін, суд визначає тверду грошову суму 500 грн. щомісячно. При цьому суд також бере до уваги матеріальне становище відповідача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, не може працевлаштуватися, проживає разом із батьками в їх будинку та перебуває на їх утриманні. Дані обставини підтверджені показами свідка в судовому засіданні [PERSON] та довідкою з Н.Студенівської с/ради за вих № 1302 від 28.08.2015 р.. Окрім цього, відповідач заявив, що позивачка має постійне місце праці, а тому вказана сума аліментів позивачкою, яку вона просить стягувати з відповідача, є завищеною, він згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн., що не погіршить матеріальне становище дитини. Згідно вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України , стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позову до суду про розірвання шлюбу позивачка оплатила судовий збір за ставкою встановленою ЗУ "Про судовий збір" в сумі 243,60 грн., судовий збір за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка не оплачувала на підставі ч.1 п.3) ст.5 ЗУ "Про судовий збір". Позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено частково, ініціатором розірвання шлюбу є саме позивачка. А тому, з врахуванням вищенаведеного та на підставі ч.1, ч.2 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача у користь держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру заявлені позивачкою (про стягнення аліментів) в сумі 243,60 грн., та відмовити позивачці у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат у виді сплати нею судового збору за подання позову до суду про розірвання шлюбу.

Outcome: partial