Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У березні 2015 року МКП "Житлово-експлуатаційна контора №7" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що МКП "ЖЕК №7" є організацією, що надає населенню послуги з утримання житлового фонду у відповідності до ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Постанови КМУ 869 від 01.07.2011 р. Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також на підставі рішення міської ради №995 від 26.04.2012р. "Про встановлення тарифів (граничних) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території по житловому фонду". На підставі рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради, позивач прийняв на баланс житловий будинок [ADDRESS], а також дебіторську та кредиторську заборгованість населення за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Якість наданих послуг та виконаних робіт, на думку позивача, підтверджується відсутністю поданих до МКП "ЖЕК №7" актів-претензій. Станом на 01.01.2015 року сума заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території відповідачів перед позивачем складає 1353,98 грн. Також відповідачі ігнорують вимоги Закону щодо обов'язкового укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. Оскільки в добровільно порядку сплатити борг та укласти договір про надання житлово-комунальних послуг відповідачі відмовляють, то позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь кошти в сумі 1353,98 грн. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 394,20 грн. інфляційних, 108,70 грн. - 3% річних, а також визнати договір про надання житлово-комунальних послуг між МКП "ЖЕК №7" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладеним. В судовому засіданні представник позивача МКП "ЖЕК №7" - Марчук А.П. позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідачі погоджувалися з боргом так, як частково його сплачували, а саме 200 грн. у вересні 2007 року; 50 грн. - в грудні 2007 року та січні 2008 року; 90 грн. - у квітні 2008 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, оскільки в матеріалах справи не має доказів виконаних робіт позивачем. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача Марчук А.П., відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. МКП "ЖЕК №7" є організацією, що надає населенню послуги з утримання житлового фонду, відповідності до умов, визначених Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Постанови КМУ 869 від 01.07.2011 р. Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Житлово-експлуатаційні витрати підприємства на утримання будинків включають в себе витрати на проведення комплексу робіт, спрямованих на створення належних умов для проживання людей, забезпечення санітарно-гігієнічного стану, збереження житлових будівель та технічного обладнання. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 962 від 27.04.2009 року "Про затвердження тарифів (граничних) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по житловому фонду комунальної власності, що обслуговує МКП "ЖЕК-62, МКП "ЖЕК-7", МКП "ЖЕК-10" МКП "ЖЕК-12", та інші" встановлено, що нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій проводиться за фактично надані послуги у звітному місяці (в межах тарифів виначених п. 1.4) відповідно до порядку і періодичності та вимог діючих нормативів, стандартів, правил, визначених чинним законодавством, при цьому рівень рентабельності не повинен перевищувати 4 % (а.с. 97). Для забезпечення контролю за кількістю та якістю виконаних ремонтних робіт складаються акти виконаних робіт по кожному окремому будинку та погоджують його з представником будинку. Даним рішення органу місцевого самоврядування також затверджено типовий договір про надання житлово-комунальних послуг. З додатку до рішення виконкому Вінницької міської ради №29 від 12.01.2012 року вбачається, що прийняв на баланс та обслуговування житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 14 зворіт). Постановою КМ України № 529 від 20.05.2009 року затверджено проект типового договору про надання житлово-комунальних послуг (а.с. 100-103). Відповідно до положень Постанови КМ України № 869 від 01.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Відтак, істотні умови договору про надання житлово-комунальних послуг мають відповідати порядку надання послуг, визначеному органом місцевого самоврядування. З копії особового рахунку №093339 МКП "ЖЕК №7" станом на 16.02.2015 року, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. До складу її сім'ї входять [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Виходячи з положень ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. З лютого 2012 року по теперішній час відповідачами по справі щомісячно здійснюється оплата, що підтверджується наявними в матеріалах справи вибіркою (а.с. 59-64). Таким чином, здійснивши оплату послуг з утримання будинку та прибудинкових територій, відповідно до ст. 264 ЦК України, боржники вчинили дію, що свідчить про визнання ними свого боргу. В добровільному порядку сплатити борг та укласти договір про надання житлово-комунальних послуг відповідачі відмовляються. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за надані послуги утримання будинку, холодного водопостачання, стоків гарячого водопостачання, вивезення та захоронення ТПВ за період з жовтня 2006 року по лютий 2012 року борг відповідачів перед МКП "ЖЕК №7" становить 394,20 грн. - інфляційних та 108,70 грн. - 3% річних (а. с. 6). З довідки МКП "ЖЕК №7" вбачається, що борг відповідачів перед МКП "ЖЕК №7" становить 1354,14 грн. - за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з жовтня 2006 року по лютий 2012 року (а.с. 83-89). Проте з позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути лише1353,98 грн. боргу за утримання будинку та прибудинкової території. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1785 від 26.07.2012 року ПП "Майстер-КП" передав, а МКП "ЖЕК №7" прийняв дебіторську та кредиторську заборгованість населення за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, кредиторську заборгованість перед КП "Вінницяоблводоканал" та ВМКП "Вінницяміськліфт", кредиторську заборгованість з оплати праці, яка склалась за період обслуговування вищезазначеного житлового фонду" (а.с. 13). Факт надання та отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території мешканцям буд. [ADDRESS] підтверджується наданими представником позивача актами виконаних робіт за відповідний період, які містяться у матеріалах справи (а.с. 65, 66, 67, 82), та які підписані представниками будинку. Отже, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався. Якість наданих послуг та виконаних робіт, підтверджується фактом відсутності жодних поданих до МКП "ЖЕК №7" актів-претензій, визначених ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у зв'язку з чим, суд відхиляє заперечення відповідача [PERSON] в частині того, що між відповідачами та позивачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг. Крім того, [PERSON] не заперечувала факту надання відповідачам послуг позивачем та в своїх поясненнях лише звертала увагу на неякісність та несвоєчасність надання ними послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Суд вважає, що відсутність укладеного договору між відповідачами і позивачем до лютого 2012 року щодо надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови у позові. Суд не застосовує до даних правовідносин строк позовної давності, так як відповідачами не заявлялось даного клопотання, а також перебіг строку переривався шляхом злдійснення оплат з послуги утримання будинку та прибудинкових територій. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також згідно правової позиції викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 вбачається, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржників покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 353,98 грн. за період з жовтня 2006 року по лютий 2012 року, інфляційних в розмірі 394,20 грн. та 3 % річних в розмірі 108,70 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо задоволення вимоги про визнання договору про надання житлово-комунальних послуг між МКП "ЖЕК №7" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладеним, суд виходив з наступних підстав. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Статтею 4 Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1 ст. 29 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово - комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закон України "Про житлово-комунальні послуги", постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 ЗаконуУкраїни "Про житлово-комунальні послуги". Також з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року по справі № 6-110цс12 вбачається, що відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Як встановлено в судовому засіданні договір запропонований відповідачам про надання житлово-комунальних послуг відповідає типовому договору. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) суд дійшов висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання укладеним договір про надання житлово - комунальних послуг між міським комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційної контори №7" та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача солідарно слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved