Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON],ТзОВ «Саджо» звернулись з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Виконавчий комітет Рівненської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є власницею приміщень на першому та другому поверхах будівлі кущового інформаційно-обчислювального центру (КІОЦ) за адресою [ADDRESS]. та її частка становить 1/1 частини приміщень в будівлі КІОЦ, площа приміщень - 1477,8 кв. м. У будівлі КІОЦ, окрім приміщень, що належать позивачу [PERSON], знаходяться приміщення, що належать ТОВ "Саджо" (частка 14/100) та [PERSON] (частка 86/100). У ТОВ "Саджо", директором якого є [PERSON], у власності перебувають приміщення на першому поверсі будівлі КІОЦ площею 128 кв. м. У [PERSON] у власності перебувають приміщення на першому-третьому поверхах КІОЦ загальною площею 776,9 кв. м (2382,7 кв. м площа всього КІОЦ - 1477,8 кв. м площа приміщень позивача - 128 кв. м площа приміщень ТОВ "Саджо". Позивачі бажають отримати в оренду або викупити земельну ділянку, що знаходиться під КІОЦ, тому 28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до міського голови м. Рівне із заявою про можливість надання в оренду земельної ділянки під будівлею КІОЦ виключно для обслуговування приміщень, що належать їй та ТОВ "Саджо". Згідно відповіді Управління земельних відносин від 14 листопада 2013 року №01-11/2069/2 для розгляду питання щодо відведення земельної ділянки по вул. Фабричній. 6 потрібно спільно із іншими співвласниками нерухомого майна звернутися на ім'я міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, з 2013 року до цього часу співвласник приміщень у будівлі КІОЦ, відповідач [PERSON], не бажає співпрацювати з позивачами у напрямку вироблення спільної технічної документації на земельну ділянку для оформлення договору оренди землі чи її викупу. Не погоджуючи оформлення земельної ділянки під будівлею за адресою м.Рівне. вул. Фабрична, 6 в оренду або власність, відповідач одночасно звертається на [PERSON] зі скаргами до Державної архітектурно-будівельної інспекції про ведення нібито самочинного будівництва. Площа земельної ділянки, що знаходиться під будівлею КІОЦ, становить 0.2210 га. Вказує, що позбавлена можливості самостійно оформити земельну ділянку під вказаною будівлею без залучення ТОВ "Саджо" та відповідача, адже належні їй приміщення знаходяться на першому та другому поверхах будівлі, а належні ТОВ '"Саджо" та відповідачу приміщення - на першому-третьому поверхах. Перешкоджання відповідача щодо оформлення земельної ділянки у спільну власніть чи оренду порушує права позивачів, відповідно інтереси позивачів підлягають захисту в судовому порядку. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та виділити в користування для будівництва та обслуговування кущового інформаційно-обчислювального центру [PERSON] земельну ділянку площею 1370 кв. м, ТОВ "Саджо" земельну ділянку площею 111 кв.м та [PERSON] земельну ділянку площею 729 кв.м та стягнути судові витрати з відповідача. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила їх задовольнити. Представник позивача ТзОВ «Саджо» Скарбарчук І.А. в судовому засіданні позовні вимоги ТзОВ «Саджо» підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав викладений в запереченнях просив відмовити в задоволенні позову. Додатково пояснив, що на спірну земельну ділянку у позивачів не має права користування, тому передчасно встановлювати порядок користування. Вказав, що [PERSON] здійснила самочинне будівництво і намагається узаконити земельну ділянку під ним. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що доводи в позовній заяві не належать до компетенції виконавчого комітету Рівненської міської ради, а належать до компетенції Рівненської міської ради відповідно до п.34, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Заслухавши представників позивачів [PERSON], Скарбарчук І.А., представника відповідача [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими представники позивачів обгрунтовують свої вимоги та заперечення представника відповідача, пояснення представника третьої особи, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], ТзОВ «Саджо», [PERSON] є власниками приміщень в будівлі кущового інформаційно-обчислювального центру за адресою [ADDRESS]: [PERSON] має частку 1/1, а в спільній частковій власності ТзОВ «Саджо» перебуває частка 14/100, частка [PERSON] становить 86/100 іншої частини цієї ж самої будівлі. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.02.2005 року Серія [NUMBER], копіями свідоцтв про право власності Серії [NUMBER] від 17.10.2013 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Ч.2 ст. 377 ЦК України вказує, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). П.п. ґ, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачає, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до договору про поділ майна в натурі, що є у спільній частковій власності від 11 лютого 2005 року [NUMBER] посвідчений нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. позивачу [PERSON] належать будівлі кущового інформаційно-обчислювального центру: приміщення першого поверху: «7»-«8», «16»,»17»,»29»-«39», 41-«43»,»46-50»,»57»; приміщення другого поверху: «64»-«101» загальною площею 1477,8 кв.м. Однак в договорі відсутні будь-які відомості про земельну ділянку, яка відведена під вказану будівлю. Позивачами не надані суду докази набуття права користування земельною ділянкою, відносно якої заявлено вимоги про встановлення порядку користування. Відсутні також відомості щодо наявності відповідного рішення Рівненської міської ради щодо надання вказаної земельної ділянки у власність чи користування попередньому власнику та яке її цільове призначення. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що [PERSON] зверталась з заявою про надання в оренду земельної ділянки під будівлею КІОЦ виключно для обслуговування приміщень, що належать їй та ТОВ "Саджо". Згідно відповіді Управління земельних відносин від 14 листопада 2013 року №01-11/2069/2 для розгляду питання щодо відведення земельної ділянки по вул. Фабричній, 6 в оренду потрібно спільно із іншими співвласниками нерухомого майна звернутися на ім'я міського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. [PERSON] зверталась до [PERSON] з пропозицією спільно звернутись до Рівненської міської ради за дозволом на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки в оренду 22 жовтня 2015 року після звернення до суду із позовної заявою. Відповідно до ч.1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Стаття 88 ЗК України передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч. 1ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Відповідно до ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У місячний строк вказане клопотання розглядається та надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно норм ЗК України право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а позивачі такого права в установленому порядку не набули, отже звернення до суду за захистом своїх прав про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передчасним. Наявні в матеріалах справи викопіювання земельної ділянки, яка планується до надання у спільну часткову власність (шляхом викупу) [PERSON], ВАТ «Рівнельон», ТзОВ «Саджо» площею 2210 кв.м та протокол погодження умовних часток земельної ділянки, яка планується до відведення у спільну часткову власність не підтверджують права користування земельною ділянкою, а лише намір вчинити певні дії в майбутньому. Вказані документи не є належними та допустимими доказами, оскільки не підписані жодною стороною. З копії акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 16 липня 2013 року документу складеного за результатами позапланової перевірки, вбачається, що документ, який підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою відсутній. Вказана обставина представниками позивачів не заперечується. Крім того згідно абз. 2 п. 18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо, однак сторонами не ставилось питання про призначення будівельно-технічної експертизи. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Представниками позивачів в судовому засіданні не доведено та не підтверджено жодним доказом права користування земельною ділянкою, тому відсутні підстави встановлення порядку користування земельною ділянкою та її виділення для будівництва та обслуговування КІОЦ. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлено і в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. При винесенні рішення суд виходить з вимог справедливості та розумності, які є одними із основних засад цивільного законодавства.

Outcome: dismissed