Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Винниченка, 31 (колишня Радянська) в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 1 жовтня 2016 року померла бабуся позивача (по татовій лінії) [PERSON], актовий запис № 30. При житті, 28 вересня 2007 року, [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла своєму онуку [PERSON]. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за № 177, на даний час ніким не скасовувався та не оскаржувався. З часу свого народження й по день смерті бабусі, позивач з сімєю проживав разом з нею в будинку батьків № 31 по вул. Винниченка (колишня Радянська) в с. Чернятин Городенківського району, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок. Вони, як одна сімя вели спільне господарство та мали спільний побут. На даний час, позивач з сімєю продовжує жити у вказаному будинковолодінні, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку тощо. З метою реалізації свого спадкового майна, [PERSON] звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 31 по вул. Винниченка в с.Чернятин Городенківського району. Вивчивши правовстановлюючі документи, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], позивачу відмовлено, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір, головою якого була спадкодавець. Кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Згідно з записами в погосподарській книзі № 11 (особовий рахунок № 995) за 1991-1995 роки станом на 01.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], позивач; [PERSON], [INFO], голова домогосподарства, померла, 01.10.2016 р.; [PERSON], [INFO], тато позивача (син спадкодавця), відповідач; [PERSON], [INFO] (мама позивача), відповідач; [PERSON], [INFO] (брат позивача), відповідач. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися, тобто спору щодо спадкового майна нема. Після смерті бабусі, позивач прийняв спадщину: виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі відмовляються від отримання свідоцтва про право на спадщину та своєї частки майна в користь [PERSON]. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.04.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13.01.1988 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Чернятин по вулиці Радянська, за № 31 дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 154 від 07.08.2017 року, виданою виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що згідно рішення сесії Чернятинської сільської ради від 1991 року вулицю Радянська перейменовано на вул. Винниченка. У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с.Чернятин по вул. Винниченка, 31 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А»,\~\~побудованого 1970 р., загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., вбиральні, 2 сараїв, літньої кухні, воріт, 3 огорож. Згідно звіту, складеного ЕТВО "Придністров'я" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 05.05.2017 року становить 87660 грн. Ч.3\~ст.5 Цивільного кодексу України\~(2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ч. 6 п. а\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). З довідки № 64 від 20.04.2017 року, виданої виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, встановлено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві в селі Чернятин вул. Винниченка, 31 (бувша Радянська) (суспільна група господарства - колгоспника) були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова господарства; [PERSON], [INFO] - син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], внук; [PERSON], [INFO], внук. У відповідності до ст.ст.\~346,\~347 ЦК України\~право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1\~ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовляються від своєї частки майна в користь позивача [PERSON], що стверджено поданими до суду заявами. За заповітом від 28.09.2007 року, посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 177, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все, що буде їй належатиме і на що вона за Законом матиме право в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в с. Чернятин по вул. Винниченка, 31 заповіла своєму внукові [PERSON], [INFO], жителю [INFO]. [PERSON] померла 01.10.2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 237136. Внаслідок її смерті відкрилась\~\~спадщина. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.\~\~ Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~\~Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1\~ст. 1222 ЦК України. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серія ІІІ-НМ № 369632, копією свідоцтва про народження батька позивача - [PERSON] серія ІІІ-ЯР № 868400, стверджено, що [PERSON] є внуком [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України\~прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 191 від 06.09.2017 року, виданою виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради стверджено, що [PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час її смерті проживав та був зареєстрований разом із нею в господарстві по вул. Винниченка, 31 с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 889/02-31 від 12.05.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON], померлої 01.10.2016 року на житловий будинок № 31 по вул. Винниченка в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Винниченка, 31 (колишня Радянська) в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 158 від 07.08.2017 року, виданої виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради слідує, що за господарством по вул. Винниченка, 31 села Чернятин закріплена земельна ділянка, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд розміром 0,19 га. Відповідно до\~\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею\~\~317 Цивільного кодексу\~\~України\~\~\~\~визначено, що власникові\~\~належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно\~ст. 328\~\~цього ж кодексу\~\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). В силу вимог\~ст. 392 ЦК України\~- власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Винниченка, 31 (колишня Радянська) в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. \~\~\~\~ На підставі ст.ст.\~317,\~328,\~346-347,\~1216 ЦК України,

Outcome: approved