Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що з вересня 1966 р. по грудень 1998 р. перебувала в шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу за спільні кошти на імя чоловіка була куплена квартира [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] в січні 2016 р. спадщину прийняла їх спільна донька [PERSON], яка претендує на квартиру в цілому в порядку спадкування. Вважаючи своє права на частику у спільному майні порушеним, просила визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. Ухвалою суду від 10 червня 2016 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі залучена третьою особою без самостійних вимог [PERSON] У листопаді 2016 р. [PERSON] подала до суду заяву про вступ в справу з самостійними вимогами до [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 24 листопада 2016 р. з первісним позовом в одне провадження обєднана позовна заява третьої особи [PERSON] до [PERSON], [PERSON] Цей позов обґрунтований тим, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сімєю з січня 1994 р. по день його смерті в 2016 р. Житло для спільного проживання почали підшуковувати з 1995 р., а у 1996 р. купили на імя [PERSON] квартиру у громадян України які виїжджали на постійне місце проживання до держави Ізраїль. У взаємостосунках з [PERSON] була взаємодовіра, тому квартира була оформлена на [PERSON] Ціна 8000 доларів США в рівних частках - по 4000 доларів США є особистими коштами кожного, вони знали обидва що частки в квартирі є рівними. Після смерті [PERSON] його донька [PERSON] як спадкоємець 1 черги за законом не визнає її майнове право на квартиру. Зазначає, що ціну складали обєднані кошти її та [PERSON] тому квартира набуває ознак спільної власності. З урахуванням уточнень позову в січні 2017 р., [PERSON] просила встановити факт придбання квартири внаслідок особистих доходів обєднаних для набуття спільного майна та визнати за нею право особистої приватної власності на ? частину квартири. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги, з якими погодилася [PERSON] підтримала. Позов [PERSON] сторони за первісним позов не визнали, а вона на своїх вимогах наполягала. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно копії спадкової справи після смерті 04 січня 2016 р. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася його донька [PERSON] В заяві [PERSON] зазначила, що на час смерті [PERSON] проживав однією сімєю понад 5 років з [PERSON] Згідно довідки ЖЕК разом з [PERSON] з березня 2007 р. та на час його смерті в спірній квартирі була зареєстрована [PERSON] (а.с.51 зворот). Із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини звернулася й [PERSON], яка повідомила, що у шлюбі зі спадкодавцем не перебувала. Свідоцтво про право на спадщину згідно копії спадкової справи не видане (а.с. 42-58) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 24 вересня 1966 р., розірвання шлюбу зареєстроване 08 грудня 1998 р. (а.с.7, 10). [PERSON] перебувала у шлюбі, який був розірваний у 1985 р. (а.с.86). Нотаріально посвідченим договором від 14 листопада 1996 р. [PERSON] купив за ціною 1700 грн. трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.20-26). В нотаріальні справі з оформлення договору купівлі-продажу заяв від [PERSON] на згоду на придбання немає. Крім того, положеннями Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Мінюсту України N 18/5 від 14 червня 1994 р. згоди одного з подружня на купівлю іншим подружжям майна не вимагалося. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду показала, що проживала з [PERSON] однією сімєю по 1998 р. включно. Квартиру [ADDRESS] придбали разом за домовленістю між собою та [PERSON], що квартира залишиться онуку. Ціною квартири було 5500 доларів. Після розлучення відносини з [PERSON], як-то спілкування, відвідування дітей, збирання разом на свята дітей, підтримували. Метою придбання спірної квартири було забезпечити житло онуку сину доньки. З позовом про поділ майна не зверталася, сімейні відносини припинили у 1999 р. На [PERSON] права власності на інше нерухоме майно не було, оформив дану квартиру на себе, щоб потім коли онук виросте переписати на нього. У них було 4500 доларів США, ще 1000 доларів для придбання спірної кватири прийшлося позичити. Відповідачка [PERSON] підтримала пояснення [PERSON] Пояснила покази [PERSON], тим що вона разом з ним приїжджала до батька по вул. Космонавтів, 138Г, де він жив разом з [PERSON], але це було після розірвання з матірю приблизно в 1999 - 2000 р.р. Третя особа [PERSON] під присягою суду показала, що з 1993 по 1997 р. [PERSON], вона проживали однією сімєю в [ADDRESS] де вона була прописана. Разом з ними проживала її донька з чоловіком. [PERSON] мав кошти від закордонних відряджень. Спірну квартиру порадила сусідка. Квартира була на 2 поверсі, що було зручно так як у [PERSON] були хворі ноги. Дійсно [PERSON] підтримував стосунки з колишньою дружиною та донькою, але [PERSON]Ф, в спірній квартирі ніколи не була. Для придбання квартири вона та [PERSON] вклали по 4000 доларів кожний. Вона свою частку позичила у [PERSON] та [PERSON] Коли [PERSON] розлучався з [PERSON], належну йому квартиру він переписав на доньку. Ціною спірної квартири були 7000 доларів США, але з невідємними витратами, в підсумку 80000 доларів США. Свій борг [PERSON]В, вона віддала у 1999 р., а [PERSON] в 2000 р. З продавців [PERSON]М, розписку за отримані кошти не брав. Вона ніколи не питала [PERSON], чому він оформив квартиру тільки на себе і не вважала це суттєвим. Свідок [PERSON] суду показала, що знайомі з позивачкою понад 40 років, є подругами та колишніми співробітницями. [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати однією сімєю приблизно за три роки до придбання квартири. Спочатку проживали у доньки [PERSON], але це було не зручно і як їй казав [PERSON] вони з [PERSON] купили спірну квартиру. Дану квартиру порадила їм вона, ціну не знає, але знає що вклали кошти порівну. Кошти на придбання квартири 2000 доларів США у неї позичала [PERSON], вона ж і віддавала їх. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає по сусідству зі спірною квартирою. Знає [PERSON] з 1996 р. коли куплялася квартира. В квартирі робився ремонт, вселилися до квартири разом з [PERSON], постійно а з того часу проживали, були зразковою парою, вважала, що вони перебувають в шлюбі. [PERSON] та [PERSON] раніше не бачила У гості до квартири бачила, що приходила донька [PERSON] з онукою. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] є тещою. З дня народження [PERSON] кілька років до його смерті знає [PERSON]. [PERSON] вперше побачив на похованні. Сам він познайомився з донькою [PERSON], своєю майбутньою дружиною, у 1995 р., і переїхав до них на квартиру [ADDRESS], яка була неприватизована. На той час з [PERSON] там жив [PERSON] Коли його дружина була вагітною, [PERSON] з [PERSON] прийняли рішення придбати квартиру і виїхали у 1997 р. Гроші [PERSON] 2000 доларів США позичила у [PERSON], його знайомого. Про те що буде куплятися квартира йому казала лише [PERSON] Квартира коштувала приблизно 7000 доларів США, про що він дізнався значно пізніше. [PERSON] була прописана до 2006 р. в квартирі по вул. №66 по вул. Космонавтів, 138Г, до моменту її продажу. Про обставини не оформлення квартири на тещу дізнався за життя [PERSON], але теща на цю тему не любила говорити. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] як вчительку своєї дружини з 1991 р. [PERSON] жив з [PERSON] з 1992 р., відносини були сімейні, мали спільне господарство. У 1996 р. його дружина попросила заїхати до [PERSON] з приводу позички грошей. [PERSON] йому повідомила, що хоче купити квартиру разом з [PERSON], при цій розмові [PERSON] в квартирі не було, а були його дружина, [PERSON] зі своєю дружиною. Позичка була 2000 доларів США. Безпосередньо йому [PERSON] про нову квартиру, крім фрази у листопаді 1996 р. про бажання купити квартиру, нічого не говорив. На новій квартирі він бував, привозив з [PERSON] будівельні матеріали. Свідок [PERSON]А, суду показав, що познайомився з дружиною у 1985 р., одружився у 1987 р. [PERSON] їм повідомив що знайшов квартиру за 5500 доларів США і вони йому позичили 1000 доларів, які той віддав за рік. У 1998 р. [PERSON] пішов від дружини. На загальній раді [PERSON] пообіцяв переоформити одну квартиру на доньку, а спірну квартиру на онука. В 2005-2006 р. [PERSON]М, йому розповідав, що [PERSON] продала квартиру та залишилася без житла. [PERSON] проживав з [PERSON] до розлучення у 1998 р. Про іншу сімю він не знає. Гроші 1000 доларів США позичені на квартиру йому віддавав сам [PERSON] [PERSON] квартира не подобалася, він сам приїжджав до квартири також. До розлучення в квартирі ніхто не проживав, [PERSON] побачив після розлучення. Він приїжджав до [PERSON] на квартиру по вул. Космонатів, 139, де той мешкав з [PERSON] вже після розлучення з [PERSON] Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України "Про власність", відповідних норм Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються. На час придбання спірної квартири [PERSON] та [PERSON]М, не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, але [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що виключає застосування цих норм. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спільною частковою власністю громадян, за відсутності між ними договору про визначення майна спільної сумісною власністю, є майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»). За змістом цієї норми спільна праця може виражатися, у т.ч. грошовим внеском, має за мету створення, у т.ч. набуття спільної власності, здійснюється фізичними особами. Встановлення факту придбання майна за обєднані кошти поглинається вимогою про визнання права власності, тому окремо встановленню не підлягає. Суд вважає доведеним на час придбання квартири роздільне проживання [PERSON] з [PERSON] з фактичним припиненням шлюбу, відсутність домовленості між офіційним подружжям про придбання квартири та не участь [PERSON] в будь-якій формі та розмірі в її придбанні. Це підтверджується показами [PERSON] даними під присягою, обставинами проживання щонайменше з 1993 р. [PERSON] з [PERSON] за її місцем проживання, позичанням грошей [PERSON] на придбання квартири для проживання в ній з [PERSON], фактом проживання [PERSON] з [PERSON],М по вул. Космонавтів, 138Г до придбання квартири, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], фактом постійного проживання [PERSON]М, з [PERSON] в спірній квартирі після придбання та ремонту та відсутності в квартирі [PERSON]що підтвердила свідок [PERSON], фактом відсутності у [PERSON] іншого житла на момент придбання спірної квартири. Ці докази спростовують пояснення [PERSON], покази [PERSON]А, про проживання [PERSON] [INFO] з [PERSON] вже після розірвання шлюбу з [PERSON] Пояснення [PERSON], що придбання квартири [PERSON] мало під собою мету забезпечення житлом малолітнього онука за відсутності у нього самого житла, суд не вважає обґрунтованими. Покази [PERSON] щодо рівності часток її та [PERSON] у вкладанні грошових коштів в придбання кватири за названою нею ціною, сторонами первісного позову наданими доказами не спростовані. Тому це є підставою для визнання за [PERSON] права власності на ? частину спірної квартири, тобто позов слід задовольнити частково. Позов [PERSON] через недоведеність обставин, якими він обґрунтований задоволенню не підлягаю. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з сторін первісного позову слід стягнути в рівних частках сплачений нею судовий збір, а за вимогу немайнового характеру за яку [PERSON] не сплатила при зверненні до суду судовий збір слід стягнути з цих самих осіб в рівних частках.

Outcome: partial