Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

До Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , Редакція газети «7 ДНІВ» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просить суд: 1.Визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] відомості поширені Відповідачами [PERSON] та Комунальним підприємством «Редакції газети «СІМ ДНІВ» Рівненської міської ради у статті «Мічуда зобов`язаний пройти детектор брехні», яка була опублікована 04 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», а саме: «Величезний резонанс у Рівному викликала публікація в ЗМІ розмови начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Ігоря [PERSON] зі своїми підлеглими. Цей діалог, перекладений добірним російськомовним лихослів`ям, тобто матюками та нецензурними висловами, доступний за посиланням: https://soundcloud.com/user-238277850»., «Зокрема з аудіозапису слідує, що посадовець є дуже багатою людиною, котра «27 років у бізнесі і всьо про всіх знає», з величезними статками та нерухомістю: «У мене є дачка в Дюксині, дачка в Новоукраїнці, база на [PERSON] і мені тут комфортно.»... «На мій погляд, така розмова притаманна для посадовця, котрий, прийшовши до влади, вимагає робити корупційні діяння на особисту користь.» , «Про те, що будівельну галузь лихоманить з приходом цього діяча, через постійні скандали і конфлікти, відомо всім. Текст розмови, котрий оприлюднений в тому числі на шпальтах «РВ» (02.06.2016), сприймається як глибокий моральний занепад чиновника»... «Крім того, в аудіозаписі, в котрому фігурує Мічуда, простежується важлива інформація для слідства щодо вбивства головного архітектора [PERSON] і він навіть знає деталі: « [PERSON] без сознанія... В хірургію ніхто не пускає. Я даже знаю по якому і що. Во врємєна безпредєла випендрюватися (слово замінене на більш м`яке Ред.) не вapmo.»... «В той же час використовує картковий рахунок своєї мами на власні потреби - під виглядом благодійної допомоги на своє лікування відкриває благодійний рахунок. Мене та багатьох рівнян обурює те, що забезпечена людина, котра сидить на мільйонних фінансових потоках, отримує достойну заробітну плату, простягає руки, з показовими трьома перснями, до кишень простих людей. Це звичайна маніпуляція, тому що аналіз черговості подій показує що так званому лікуванню передувало кримінальне провадження проти ДАБІ «від 20 квітня 2016 року про зловживання службовим становищем з корисливих мотивів. Потім, за дивним збігом обставин, [PERSON] дременув на лікування. Аж поки місцева мафія прокурорів на чолі з [PERSON] не спустила справу на гальма... Шкода лише довірливих рівнян, які переказали гроші циніку, котрий готовий скористатися рідними людьми для своїх інтриг»; Відомості поширені Відповідачами [PERSON] та Комунальним підприємством «Редакції газети «СІМ ДНІВ» Рівненської міської ради відносно [PERSON] у статті «Досвід роботи Мічуди вказує на майбутні катастрофи», яка була опублікована 11 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», а саме: «Підозра виникає вже тоді, коли поглянути на сам факт призначення. Навесні 2015 року приписують впливові друзі з виконавчої влади [PERSON] на посаду» ... «Оскільки ця посада є надзвичайно відповідальною, від рішень цього посадовця залежить безпека життя десятків тисяч рівнян і жителів області, то виникає питання: хто і для чого міг призначити людину без досвіду роботи за спеціальністю? Відповідь може бути одна: це звичайна диверсія. Оскільки немає належного контролю. Навіть з тієї причини, що інспекцію будівельну очолила людина з сумнівною репутацією. Людина, котра не впізнає свій голос на аудіоплівках і відома лише тим, що хоче розібратись з безпритульним песиками»... « [PERSON] величезний резонанс у Рівному викликала публікація в ЗМІ та соціальних мережах розмови [PERSON] зі своїми підлеглими. Така розмова притаманна посадовцю, котрий прийшовши до влади, вимагає від підлеглих корупційних дій. Про те, що будівельну галузь області лихоманить з приходом цього діяча через постійні конфлікти і скандали, відомо всім»... «...достойнішого» кандидата в Рівненській області на посаду керівника ДАБІ не знайшлось. За відсутності достатнього рівня фахової та професійної підготовки, досвіду роботи в будівельній галузі, у сфері державного контролю та управління Мічуда «береться» керувати контролюючим органом в будівництві, «управляти» спеціалістами, які в декілька разів грамотніші за нього, знаючи при тому, що у всьому знайде для себе користь та вигоду.»... «Проте найсумніше в цій історії те, що «бурштинова мафія забудовників» і виконавча влада просто використовують цього посадовця в своїх цілях. Коли ж розпочнеться повальний будинкопад, він просто зникне як небажаний свідок.». Відомості поширені Відповідачами [PERSON] та Комунальним підприємством «Редакції газети «СМІ ДНІВ» Рівненської міської ради відносно [PERSON] у статті «Чому посадовець з коронованою жабою влаштовує фрік-шоу?», яка була опублікована 24 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», а саме: «Так це і є приклад дотримання високої культури спілкування чиновником такого високого рівня в області. Чи в [PERSON] свої університети, він «з того світу..., я по фєні говорю, і з бандитами, і з бізнесменами і з чиновниками», а тепер вже і з простими людьми через телевізор»... «... По- перше, антураж гостя. Зміст, псевдотема та ідеї, котрі пропагує, зникнуть в півкулях головного мозку глядачів вже через годину, а антураж з елементами фрік-шоу залишиться назавжди. Точніше, його химерна футболка з величезною зеленою коронованою жабою, котра почиває на грудях чиновника-панка. По-друге, дивовижний статусний лексикон, притаманний йому діалект, а ще б правильніше сказати «жаргон»: «ми косим тринь-траву и всьо равно», «бакси», «фантом», «шара», «закажем», «порешаем», «лупашим», «пограться мускулами» і т.д. Де ж таких манер і стилю спілкування набрався [PERSON] ? Фантастична школа життя і квазіосвітні здобутки, про які ми писали раніше»... «...якого рекомендував на своє місце колишній спеціаліст у будівельній галузі Ігор Мічуда. Вони всі гуртом беруть участь у різноманітних будівельних розбірках, зокрема, як це було у протистоянні з музейними працівниками.», «... Також, зважаючи на хаотичну забудову Рівного, такі підходи однозначно не грунтуються на нормативно-правових актах.». Відомості поширені Відповідачами [PERSON] та Комунальним підприємством «Редакції газети «СІМ ДНІВ» Рівненської міської ради відносно [PERSON] у статті «Куди поділись гроші? Можливо на персні та короновану жабу!», яка була опублікована 08 вересня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», а саме: «Зокрема, з сумнозвісного аудіозапису (https://soundcloud.com/user-238277850) випливає, що посадовець використовує ці склади та цим пишається, що є дуже багатою людиною, котра «27 років у бізнесі і всьо про всіх знає», з величезними статками та нерухомістю: «У мене є дачка в Дюксині, дачка в Новоукраїнці, база на [PERSON] і мені тут комфортно»... «...Можливо, [PERSON] забрав ППФ «Мека» з собою в управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області? До того ж, в контролюючих та правоохоронних органів до цих оборудок є запитання, котрі цікавлять небайдужих громадян»... «... рекомендував на своє місце колишній спеціаліст у будівельній галузі Ігор Мічуда. Припускаю, що вони гуртом беруть участь у різноманітних будівельних розбірках.», «... його колишня « [INFO] ...» з ним дуже плідно та тісно «співпрацює» і є інструментом тиску та перерозподілу будівельного бізнесу та галузі.»; Відомості поширені Відповідачами [PERSON] та Комунальним підприємством «Редакції газети «СІМ ДНІВ» Рівненської міської ради відносно [PERSON] у статті «Ще не було в Рівному такого чуда як Мічуда» яка була опублікована 22 вересня 2016 року газетою «7 ДНІВ», а саме: «Проте є посадовець, котрий «27 років у бізнесі і всьо про всіх знає». Незважаючи на те що від його знань лихоманить всю будівельну галузь області, він продовжує свою епопею якось уже по-дитячому. Його поведінка не відповідає вимогам і статусу посадової особи. Згадайте дивовижний лексикон, точніше жаргон: ми косим тринь- траву і всьо равно», «бакси», «фантом», «шара», «закажем», «порєшаєм», «лупатим», «пограться мускулами», та наголошує на тому що - цитую: «Такою лексикою чиновник хизується через ЗМІ та телебачення.». 2.Зобов`язати Відповідача [PERSON] та Відповідача Комунальне підприємство «Редакції газети «СІМ ДНІВ» Рівненської міської ради не пізніше 15 (п`ятнадцяти) днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості поширені Відповідачами у статті «Мічуда зобов`язаний пройти детектор брехні» від 04 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», спростувати відомості поширені відповідачами у статті «Досвід роботи Мічуди вказує на майбутні катастрофи» від 11 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», спростувати відомості поширені Відповідачами у статті «Чому посадовець з коронованою жабою влаштовує фрік-шоу» від 24 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», спростувати відомості поширені Відповідачами у статті « Куди поділись гроші? Можливо на персні та короновану жабу!» від 08 вересня 2016 року у в газеті «7 ДНІВ», спростувати відомості поширені Відповідачами у статті «Ще не було в Рівному такого чуда як Мічуда» від 22 вересня 2016 року в газеті «7 ДНІВ» шляхом опублікування (розміщення) в газеті «7 ДНІВ» статті за авторством [PERSON] з урахуванням визнаних судом недостовірних відомостей, та оприлюднення на шпальтах газети «7 ДНІВ» резолютивної частини рішення суду в частині, яка стосується визнання недостовірних відомостей, поширених Відповідачами 04 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року, 24 серпня 2016 року, 08 вересня 2016 року, та 22 вересня 2016 року у газеті «7 ДНІВ». 3.Заборонити [PERSON] публікувати та поширювати будь- яку інформацію стосовно [PERSON] як фізичної особи без особистої згоди [PERSON] ; 4.Витрати пов`язані зі спростуванням відомостей поширених Відповідачами 04 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року, 24 серпня 2016 року, 08 вересня 2016 року, та 22 вересня 2016 року у газеті «7 ДНІВ» покласти на Відповідача [PERSON] ; 5.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди; 6.Стягнути з Відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у справі, а саме сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок. В обґрунтування\~позову вказує,\~що 04\~серпня 2016\~року в\~місцевій газеті\~«7\~ДНІВ»,\~а також\~в електронній\~версії газети\~було надруковано\~та розповсюджено\~статтю під\~назвою:\~«Мічуда зобов`язаний\~пройти детектор\~брехні».\~Автор зазначеної\~статті -\~ [PERSON] .\~Звертає увагу\~суду на\~те,\~що він\~є публічною\~особою,\~постійно дає\~різноманітні інтерв`ю\~пресі,\~які в\~подальшому публікують\~на шпальтах\~місцевих газет,\~а також\~транслюють у\~різноманітних телевізійних\~програмах місцевого\~рівня.\~Він неодноразово\~говорив пресі\~про той\~факт,\~що вважає\~що [PERSON] \~помер не\~своєю смертю,\~і до\~сьогоднішнього дня\~притримуюсь такої\~думки.\~В статті\~«Мічуда зобов`язаний\~пройти детектор\~брехні»,\~Відповідач у\~справі наголосив\~на тому,\~що він\~якимось чином\~обізнаний в\~деталях смерті\~ [PERSON] ,\~та тим\~самим ввів\~в оману\~громалськість міста. Крім того, той факт що я дійсно перебував на лікуванні та потребував операційного втручання підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] виданої Львівською обласною клінічною лікарнею, епікризом кардіологічного відділення №1 центральної міської лікарні м. Рівне. Громадськість міста, приватні підприємства, ЗМІ та багато інших звичайних людей, які з власної ініціативи вирішили допомогти йому у зборі коштів на операцію дійсно перераховували на картковий рахунок його мами певні суми коштів. А отже, твердження [PERSON] які було висвітлено в статті за його авторством, не відповідають дійсності, та знову ж таки порочать його честь, гідність, заторкають його моральні якості. Категорично не погоджується з такими твердженням Відповідача, 30 вересня 2016 року ним на адресу Відповідача було скеровано лист- вимогу про спростування недостовірної інформації, однак, жодної відповіді стосовно підтвердження чи спростування тверджень Відповідача він не отримав. 11 серпня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було надруковано та розповсюджено статтю під назвою: «Досвід роботи Мічуди вказує на майбутні катастрофи». Автором зазначеної статті є - Відповідач у справі - [PERSON] . Вказує, що категорично не погоджується з такими твердженнями, та вважає, що автор вкотре виставляє його перед необмеженою читацькою аудиторією аморальним чиновником, не надає жодних підтверджень стосовно своїх висновків та тверджень, та тим самим підриває його авторитет серед жителів міста та області, порушує його право на честь, гідність та ділову репутацію. На його лист-вимогу від 08 листопада 2016 року про спростування недостовірної інформації, яку було опубліковано 11 серпня 2016 року в газеті «7 ДНІВ», Відповідач не відреагував жодним чином. Також 24 серпня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою «Чому посадовець з коронованою жабою влаштовує фрік-шоу?», які в пресу до друку подав Відповідач у справі - [PERSON] . Звертає увагу суду, що у його немає жодних приватних структур (як на цьому наголошує Відповідач в своїй публікації), а також на те, що він не приймає участі у жодних так званих «різноманітних будівельних розбірках» як про це стверджує Відповідач. Жодних доказів стосовно таких тверджень у Відповідача немає, і бути не може. Не погоджуючись з таким твердженнями Відповідача, 20 вересня 2016 року ним на адресу [PERSON] було скеровано лист-вимогу про спростування недостовірної інформації, однак на зазначену вимогу Відповідач не зреагував. 08 вересня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою «Куди поділись гроші? Можливо на персні та короновану жабу!», які в пресу до друку подав Відповідач у справі - [PERSON] . Вважає, що в статті Відповідачем грубо перекручено факти, оприлюднено недостовірну інформацію, тим самим заторкнуто його моральні, професійні якості, ділові якості, та порушено мою честь. На його лист-вимогу про спростування недостовірної інформації від 19 жовтня 2016 року, Відповідач не відреагував, що свідчить про його небажання до мирного вирішення справи. 22 вересня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою: «Ще не було в Рівному такого чуда як Мічуда». Автор зазначеної статті - Відповідач у справі - [PERSON] . Категорично не погоджуюсь з такими твердженням Відповідача, 19 жовтня 2016 року ним на адресу Відповідача було скеровано лист-вимогу про спростування недостовірно інформації, однак, жодної відповіді стосовно підтвердження чи спростування тверджень Відповідача він не отримав. Вважає, що поширення зазначеної інформації в статях Відповідачем необмеженому колу осіб засвідчує усвідомлення автором неправдивості поширеної інформації, яка не лише передбачає настання негативних наслідків, але й бажання автора настання таких наслідків. Застосовуючи обман, Відповідач намагається переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах його діяльності, зокрема в тому, що він, начебто, є дуже багатою людиною, примушую свої підлеглих до корупційних діянь, є аморальним чиновником, та особою, яка не відповідає займаній посаді. Поряд з цим Відповідач намагається створити враження для необмеженого кола осіб про начебто його відношення до корупційних діянь що суперечить чинному законодавству України і зневажає Основний Закон держави - Конституцію України. Вважає, що зазначені вище статті написані в образливому тоні із застосуванням наклепу та власних вигадок автора і поширені з метою дискредитувати його серед жителів міста, колег по роботі, підлеглих, друзів, близьких та рідних. Оприлюднена інформація нівелює його позитивну соціальну оцінку в особі оточуючих, та тим самим порушує його особисті немайнові права, та завдає шкоди особистим немайновим благам, а саме: мати репутацію особи, яка не вчиняла протиправних діянь, особи, яка є компетентною в галузі будівництва, особи яка не є корупціонером та аморальним чиновником. Зазначає, що в результаті цілеспрямованих дій Відповідача щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про нього, шляхом і усвідомлюванням Відповідачем при цьому наслідків своїх дій, що опорочили честь, гідність і ділову репутацію, йому було спричинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру внаслідок приниження честі, гідності і ділової репутації як громадянина України, державного службовця, громадського діяча, публічної особи. Такі дії зі сторони Відповідача ускладнили його теперішнє та подальше активне громадське життя, ускладнили ділові стосунки із колегами, підлеглими, мешканцями міста, рідними, близькими, друзями, що негативно сприймають нібито вчинені ним дії і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначених статях. Інформація викладена в статтях за авторством Відповідача відображається на його здоров`ї, здоров`ї його близьких, в результаті чого вони змушені були звертатися за допомогою до лікарів. У зв`язку з цим просить суд стягнути в відповідача моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та долучених до матеріалів справи письмових пояснень в судових дебатах. В судовому засіданні в якості свідка був допитаний [PERSON] , який надав суду пояснення, що він має бажання мирним шляхом вирішити дану справу. Вказав, що він хоче, щоб відповідач вибачився перед ним та сплатив певну суму витрат по справі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, просила суд відмовити в задоволення позову повністю. Додатково вказала, що публікація статей є власними оціночними судженнями відповідача. Вказала, що його статі базувались на аудіо записі, який був у вільному доступі в мережі інтернет, а також статтях, які були опубліковані в газеті і на сайті "Рівне вечірнє", на сайті "Все", Сайт чесних новин", "плівки Дабі", тобто відповідачем було зроблено оцінку отриманої інформації оприлюдненої раніше його публікацій. Представник відповідача Редакція газети "7 ДНІВ" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Пояснив суду, що Редакція газети "7 ДНІВ" не є першоджерелом публікацій. Щодо статтей опублікованих за підписом автора [PERSON] , то вони пропонували позивачу спростувати інформацію. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети було надруковано та розповсюджено статтю під назвою: «Мічуда зобов`язаний пройти детектор брехні». Автор зазначеної статті - [PERSON] . 11 серпня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було надруковано та розповсюджено статтю під назвою: «Досвід роботи Мічуди вказує на майбутні катастрофи». Автором зазначеної статті є - Відповідач у справі - [PERSON] . 24 серпня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою «Чому посадовець з коронованою жабою влаштовує фрік-шоу?», які в пресу до друку подав Відповідач у справі - [PERSON] . 08 вересня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою «Куди поділись гроші? Можливо на персні та короновану жабу!», які в пресу до друку подав Відповідач у справі - [PERSON] . 22 вересня 2016 року в місцевій газеті «7 ДНІВ», а також в електронній версії газети, було опубліковано статтю під назвою: «Ще не було в Рівному такого чуда як Мічуда». Автор зазначеної статті - Відповідач у справі - [PERSON] . Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ч. 1\~ст.\~277\~ЦК\~України спростуванню підлягає недостовірна інформація.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року\~\~№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). За змістом ст. ст.\~94,\~277 ЦК України, ч. 4\~ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року\~\~№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз`яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації у вказаних вище статтях інтернет видань суд визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно зі статтею 47-1\~Закону України Про інформацію, ніхто не може бути\~притягнутий до відповідальності\~за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за\~винятком образи чи наклепу, є висловлювання,\~які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на\~характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири.\~Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії суд\~розрізняє\~факти\~та\~оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою\~для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного\~статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі\~Конвенція). Згідно з\~п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України №\~1 від\~27.02.2009 року «Про\~судову\~практику у справах\~про захистгідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної\~та юридичної особи», відповідно до\~статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних\~фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті\~10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві. При винесенні рішення у вказаній справі суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі « Українська Прес- Група» проти України ( заява № 72713\\01 ) рішення від 29 березня 2005 року, яким Європейський суд вирішив, що публікації містили критику двох політиків,яка була викладена жорсткою,полемічною, саркастичною мовою. І що для позивачів вони були образливими і навіть шокуючими. Проте, обираючи свою професію, вони залишили себе відкритими для судової критики і пильного нагляду, це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві. Згідно зі\~ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, суди повинні застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час публікацій статей працював на державній службі. Отже був посадовою особою і межа допустимої критики щодо нього є ширшою, ніж щодо приватної особи. Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. У зв`язку з викладеним, суд, вважає, що немає фактів, які б доводили, що зазначені вище висловлювання щодо публічної особи, якою є позивач як державний службовець, мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити його честь, гідність чи ділову репутацію, а тому вирішуючи спір суд враховує зазначені вимоги закону, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та те, що межі допустимої критики стосовно політиків, державних службовців, що діють як офіційні особи, більше відкриті для прийнятної критики, ніж приватні особи. Крім\~того, позивач\~не надав суду жодного належного доказу\~про те, що поширена про нього інформація є відомостями, які містять фактичні дані. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою\~статті 277 ЦК України\~та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону України Про пресу та інші засоби масової інформації,\~стаття 65 Закону України Про телебачення і радіомовлення) у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Зазначені оціночні судження, думки та переконання не є предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки й поглядів відповідача, не можуть бути перевіреними на предмет відповідності їх дійсності. Правильність думок і оцінок автора публікації можуть бути предметом думок та оцінок інших осіб, а не предметом повноважень судової влади, тому що\~визначати їх правильність у судовому порядку означає втручання в правовий статус громадянина. Крім того, відповідно до частини першої\~статті 34\~Конституції України, кожному гарантується\~право\~на свободу\~думки і слова, на вільне\~вираження своїх\~поглядів і переконань. Ураховуючи викладене, суд \~вважає, що\~судом не встановлено факту поширення відповідачами недостовірної інформації щодо позивача та порушення його прав, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed