Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» у жовтні 2013 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 94 446 887,89 грн., що складається з: суми основної заборгованості у розмірі 44 641 533,85 грн. та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 30 946 355,23 грн. за кредитним договором № 656-Ф від 18.08.2006 року; суми основної заборгованості у розмірі 2 920 146,55 грн. та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2 113 058,38 грн. за кредитним договором № 434-Ф від 27.10.2005 року; суми основної заборгованості у розмірі 7 275 482 грн. та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 5 110 581,79 грн. за кредитним договором № 501-Ф від 23.01.2006 року; суми основної заборгованості у розмірі 835 295,25 грн. та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 604 434,84 грн. за кредитним договором № 506-Ф від 27.01.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладених між позивачем та відповідачем кредитних договорів, відповідач зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з нарахованих відсотків. За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 08.05.2014 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Разом з тим, за заявою відповідача [PERSON] про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 11.10.2018 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачем 09.11.2018 року подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17 675 919,40 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором № 434-Ф від 27.10.2005 у розмірі 4 701 026,63 грн., у тому числі тіло кредиту - 2 920 146,55 грн., проценти - 1 780 880,08 грн.; заборгованості за кредитним договором № 501-Ф від 23.01.2006 у розмірі 11 622 767,01 грн., у тому числі тіло кредиту - 7 275 482,00 грн., проценти - 4 347 285,01 грн.; заборгованості за кредитним договором № 506-Ф від 27.01.2006 у розмірі 1 352 125,76 грн., у тому числі тіло кредиту - 835 295,25 грн., проценти - 516 830,51 грн. Ухвалою суду від 21.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. В судове засідання представники позивача з`явились, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явився, позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2005 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 434-Ф, відповідно до умов якого, ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» надав відповідачу кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США з лімітом заборгованості 40 000,00 доларів США на строк користування до 26.10.2006 року, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 14,00% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки передбачені договором. Разом з тим, за вказаним договором від 27.10.2005 року, між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 від 09.11.2005 року, додатковий договір № 2 від 27.12.2005 року, додатковий договір № 3 від 10.02.2006 року, додатковий договір № 4 від 16.02.2006 року, додатковий договір № 5 від 10.04.2006 року, додатковий договір № 6 від 28.04.2006 року, додатковий договір № 7 від 03.05.2006 року, додатковий договір № 8 від 31.05.2006 року, додатковий договір № 9 від 18.09.2006 року, додатковий договір № 10 від 05.09.2006 року, додатковий договір № 11 від 25.10.2006 року, додатковий договір № 12 від 05.02.2007 року та додатковий договір № 13 від 28.09.2007 року, відповідно до умов яких, відповідачу було надано кредит у розмірі 579 000,00 доларів США та 2 920 146,55 грн. зі зміною відсоткової ставки та кінцевим терміном повернення заборгованості 26.10.2012 року. Крім того, 23.01.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 501-Ф, відповідно до умов якого, ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» надав відповідачу кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США з лімітом заборгованості 35 000,00 доларів США на строк користування до 22.01.2007 року, а відповідач зобов`язувалась повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 15,00% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки передбачені договором. За вказаним кредитним договором від 23.01.2006 року, між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 від 27.01.2006 року, додатковий договір № 2 від 06.02.2006 року, додатковий договір № 3 від 10.04.2006 року, додатковий договір № 4 від 28.04.2006 року, додатковий договір № 5 від 03.05.2006 року, додатковий договір № 6 від 23.06.2006 року, додатковий договір № 8 від 22.01.2007 року, додатковий договір № 9 від 06.02.2007 року, додатковий договір № 10 від 20.02.2007 року, додатковий договір № 11 від 28.09.2007 року, додатковий договір № 12 від 18.12.2008 року, додатковий договір № 13 від 12.02.2009 року та додатковий договір № 14 від 23.07.2010 року, відповідно до умов яких, відповідачу було надано кредит у розмірі 1 400 000,00 доларів США та 14 338 568,47 грн. зі зміною відсоткової ставки та кінцевим терміном повернення заборгованості 22.11.2012 року. Також, 27.01.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 506-Ф, відповідно до умов якого, ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» надав відповідачу кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США з лімітом заборгованості 180 000 доларів США на строк користування до 26.01.2007 року, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 15,00% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки передбачені договором. За вказаним кредитним договором від 27.01.2006 року, між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 від 06.02.2006 року, додатковий договір № 2/1 від 10.04.2006 року, додатковий договір № 3 від 28.04.2006 року, додатковий договір № 4 від 03.05.2006 року, додатковий договір № 5 від 31.05.2006 року, додатковий договір № 6 від 05.09.2006 року, додатковий договір № 7 від 22.01.2007 року, додатковий договір № 8 від 05.02.2007 року та додатковий договір № 9 від 28.09.2007 року, відповідно до умов яких, відповідачу було надано кредит у розмірі 180 000 доларів США з зміною відсоткової ставки та кінцевим терміном повернення заборгованості 22.11.2012 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 434-Ф від 27.10.2005 року в повному обсязі, відповідно до умов договору з усіма змінами та доповненнями здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 579 000 доларів США та 2 920 146,55 грн.; за кредитним договором № 501-Ф від 23.01.2006 року в повному обсязі, відповідно до умов договору з усіма змінами та доповненнями здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 1 400 000 доларів США та 14 338 568,47 грн. до 22 листопада 2012 року; за кредитним договором № 506-Ф від 27.01.2006 року в повному обсязі, відповідно до умов договору з усіма змінами та доповненнями здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 180 000 доларів США. Також судом встановлено, що АТ "Дельта Банк" набуло право вимоги до [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013 року, укладеного між ПАТ "Омега Банк" та АТ "Дельта Банк", посвідченого ПН МКНО Шевченко Д.Г. за реєстровим №1358. Разом з тим, у Статуті ПАТ "Омега Банк" зазначено, що ПАТ "Омега Банк" є правонаступником усіх прав та обов`язків низки акціонерних товариств, зокрема і ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» , з яким [PERSON] було укладено зазначені кредитні договори №434-Ф від 27.10.2005 року, №501-Ф від 23.01.2006 року та №506-Ф від 27.01.2006 року. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене та те, що відповідача було повідомлено про передачу ПАТ «Омега Банк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги, що підтверджується відповідними листами, позивач набув право вимоги за кредитними договорами № 434-Ф від 27.10.2005 року, № 501-Ф від 23.01.2006 року та № 506-Ф від 27.01.2006 року. Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористалась кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитними договорами та додатковими договорами належним чином не виконувала, про що попереджалася кредитором, що підтверджується вимогами про дострокове погашення кредиту, копії яких наявні в матеріалах справи. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом Свої зобов`язання за кредитними договорами та додатковими договорами у визначені у них строки відповідач не виконала, протягом дії кредитних договорів та додаткових договорів несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала залишок заборгованості по кредитам та відсотки за користування ними. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до довідки-розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитними договорами становить: - за кредитним договором № 434-Ф від 27.10.2005 року становить 4 701 026,63 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 920 146,55 грн. та процентів у сумі 1 780 880,08 грн.; - за кредитним договором № 501-Ф від 23.01.2006 року становить 11 622 767,01 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 7 275 482,00 грн. та процентів у сумі 4 347 285,01 грн.; - за кредитним договором № 506-Ф від 27.01.2006 року становить 1 352 125,76 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 835 295,25 грн. та процентів у сумі 516 830,51 грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На заперечення позовних вимог, представник відповідача вказував на те, що позивач не є у вказаній справі кредитором, оскільки він не видавав відповідачу кредитів, відповідно до зазначених кредитних договорів. Однак, з наданих письмових пояснень та відзиву на позов саме представника відповідача, вбачається, що за час перебування вказаної справи на розгляді у суді, а саме 17.06.2014 року [PERSON] укладено саме з АТ "Дельта Банк" договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого відповідач передала позивачу земельні ділянки загальною площею 7,2587 га, загальною вартістю 78 293 000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №656-Ф від 18.08.2006 року. На думку суду, вказані обставини зокрема стали підставою подання представником позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.11.2018 року, відповідно до якої вимоги позивача до відповідача щодо належного виконання кредитного договору №656-Ф від 18.08.2006 року, укладеного між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та [PERSON] , відсутні, на відміну від первісних вимог позивача зазначених у позовній заяві від 28.10.2013 року. Тобто, із зазначених обставин, вбачається, що відповідачем визнано факт, того, що АТ "Дельта Банк" є належним правонаступником ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК». Також, представник відповідача зазначає, що 02.07.2014 року майнові права (права вимоги) за кредитними договорами №434-Ф від 27.10.2005 року та №506-Ф від 27.01.2006 року разом з іншими правами вимоги були відступлені АТ "Дельта Банк" як компенсація [PERSON] через ТОВ "ФК "Актив-Гарант" в межах виконання Банківською групою "Дельта" судових рішень про повернення [PERSON] та [PERSON] депозитів на загальну суму 1 997 754,50 доларів США. Однак, як вбачається з рішення Господарського суду м.Києва від 10.11.2016 року у справі №910/15244/16 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК "Актив-Гарант", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання нікчемного правочину недійсним, позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" задоволено, визнано недійсним укладений 02.07.2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Актив-Гарант" договір про відступлення права вимоги; зобов`язано ТОВ "ФК "Актив-Гарант" повернути на користь ПАТ "Дельта Банк" оригінал кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005 року, переданий на виконання Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014 року, та додаткові договори до кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005 року, які є його невід`ємною частиною; зобов`язано ТОВ "ФК "Актив-Гарант" повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006 року, переданий на виконання Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014 року, та додаткові договори до кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006 року, які є його невід`ємною частиною. Постановами Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 року та Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року, вказане рішення Господарського суду м.Києва від 10.11.2016 року залишено без змін, а апеляційну та відповідно касаційну скарги [PERSON] залишено без задоволення, а тому посилання представника відповідача на договір про відступлення права вимоги від 02.07.2014 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Актив-Гарант", є безпідставними. Крім того, як передбачає ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитами порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем та/або представником відповідача суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3441,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved