Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Житомирської міської ради та просить позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 2008 року по 2011 рік вона проживала однією сім»єю з відповідачем без шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов"язки. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання було припинено у 2011 році. Відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям і розвитком. Тому позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснила, що не тільки не забороняла відповідачеві після припинення проживання разом зустрічатися з дитиною, а, навпаки неодноразово особисто просила його знайти з дитиною спільну мову та спілкуватися з ним. Однак, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участь у вихованні дитини, не перевідує, не цікавиться здоров»ям дитини, морально та матеріально не підтримує, жодного разу не привітав дитину з Днем народження та іншими св"ятами. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України був повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. та просить в інтересах дитини, позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні пояснив, що є достатньо підстав для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що відповідач не виховує та не утримує дитину, дитина проживає з позивачкою. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, висновок третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.8). Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, батько у вихованні дитини участі не бере, фізичним розвитком та здоров'ям не цікавиться, за місцем проживання не відвідує, матеріально не забезпечує. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень положеньст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пунктів 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування, прокурора щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved