Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

15 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить: визнати за нею право власності на нерухоме спадкове майно, а саме кімнату 1-10 площею 10,8 кв.м., 1-11 площею 18,7 кв. м., сіни (на поверховому плані зазначена 7 площею 11,7 кв.м.), ганок - вхід до частини житлового будинку, що розташовані за адресою [ADDRESS]; зобов'язати відповідача забезпечити безперешкодний доступ до майна зазначеного в пункті 1 позовних вимог; зобов'язати відповідача відшкодувати одноразово моральну шкоду у розмірі 1500 грн. заподіяну внаслідок порушення прав позивача. Відшкодувати 1151,7 грн. витрат на лікування внаслідок душевних страждань позивача, які призвели до погіршення стану здоров'я і перебування позивача з 04.07.2014 по 18.04.2014 р. в лікарні; стягнути з відповідача судові витрати позивача у сумі 729,74 грн. В обґрунтування позову вказала, що в 2004 році разом з чоловіком - [PERSON] подарували частину домоволодіння синові - [PERSON], підтверджено договором купівлі-продажу. [INFO] [PERSON] помер. Одразу після поховання відповідач забравши всі спільні речі та побутову техніку виїхала з помешкання за адресою [ADDRESS] і більше сюди не з'являлася. Вхід до частини домоволодіння зачинила чим створила перешкоду доступу до майна для здійснення ремонту. Будівля руйнується, стеля протікає, стіни покриті цвіллю, майно гниє і псується. Неодноразові усні, письмові звернення та пропозиції до відповідача бажаних результатів не принесли. Шляхом взаємних поступок, цивілізованим шляхом взаєморозуміння відповідач йти відмовляється. Вони інваліди 3 та 2 груп, неспроможні через фізичний і матеріальний стан самостійно захищати свої права. Вимушені були звертатися до прокуратури за допомогою у виді подання позову до суду та підтримки його прокурорськими працівниками упродовж процесу. Правоохоронні органи відмовили їм в праві на ефективний засіб правового захисту. Фактичні обставини, розрахунки з відповідними документами, які мають істотне значення і підтверджують позовні вимоги: в одній частині будинку проживають їх дочка її чоловік, їх дочка та бабця зятя. Друга частина будинку пустує і руйнується в той час коли вони, інваліди змушені проживати в сараї з вини відповідача та відсутності ефективного правового захисту. Відповідач умовила їх на розділ майна, джерелом походження якого є договір дарування. В свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.03.2011 р. видану ним державним нотаріусом Білашенко Ю.В. зазначені сіни літ. "а" та літ. "а3" які в дійсності є кухнею площею 8.3 кв.м та спальнею площею 10,3 кв.м і саме ці дві добудови відображені в поверховому плані техпаспорту домоволодіння по [ADDRESS]. Саме ці дві кімнати придатні для проживання відповідача і головне співвідносні по площі - 1/3 згідно означеного у свідоцтві про право на спадщину за законом. Вкладу у банку спадкодавця відповідач привласнила. З вини відповідача створена ситуація в якій знаходиться позивач, а саме: погіршення стосунків з оточуючими людьми, душевні страждання, які вона і члени її сім'ї зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, приниження честі і гідності. Наслідком вищеозначеного є різке погіршення стану здоров'я позивача - гіпертонічна криза, з 04.07.2014 по 18.04.2014 р. знаходилася в лікарні з гіпертонічною хворобою дуже високого ризику. Тільки на призначені ліки в цей період позивач змушено витратила 1151,7 грн. Розмір пенсії нижчий витрат на ліки і це тільки по чекам, які збереглися. Судові витрати - судовий збір - 447,44 грн., копія чеку сплати в Мінюст України 34 грн., квитанція за нотаріальне посвідчення довіреності на представництво інтересів у суді - 200 грн. чек поштового відправлення до суду - 21,3 грн., на загальну суму 729,74 грн. Відповідач - [PERSON] позов не визнала, надала заперечення в яких просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені нею витрати на оплату правової допомоги. В обґрунтування заперечень вказала, що обставини, на які посилається позивач не відповідають дійсності. З чоловіком, за спільні кошти здійснювали в спірній частині будинку ремонт, який не закінчили внаслідок смерті чоловіка. Після смерті чоловіка, вона ще рік жила в спірній частині будинку, проте стосунки з батьками чоловіка погіршилися, оскільки вони стали вимагати віддати їм для об'єднання з іншою частиною будинку жилі кімнати літ. 10 площею 10,8 кв.м., літ. 11 площею 18,7 кв.м., сіни літ. 6 площею 5,4 кв.м., сіни літ.7 площею 11,7 кв.м. Їй при такому поділі майна мали залишитися сіни літ. 8 площею 8,3 кв.м., та кухня літ. 9 площею 10,3 кв. м. На такий поділ вона не погоджувалася, оскільки сіни не відповідали вимогам, що ставляться до житлових приміщень. В наслідок конфліктів вона була змушена залишити спірну частину будинку. З вказаного часу [PERSON] до неї з приводу вселення до спірної частини будинку не зверталася. Вона з чоловіком з 2003 року проживали в переобладнаних для проживання літній кухні, яка фактично є житловим приміщенням. Єдиною їх вимогою було звільнення нею кімнат літ. 10 площею 10,8 кв.м., літ. 11 площею 18,7 кв.м., сіней літ. 6 площею 5,4 кв.м. та сіней літ. 7 площею 11,7 кв.м. для їх об'єднання з іншою частиною будинку. Така ж вимога заявлена і в суді шляхом виділу у її власність зазначеної частини будинку. Згідно п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 м.кв, в інших квартирах не менше 17 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 м.кв., у дво - та більше кімнатних - 8 кв.м. Об'ємно-планувальне рішення частини спірного житлового будинку не дозволяє влаштувати в частині будинку, яку позивач просить залишити в її власності однокімнатну квартиру з жилою кімнатою площею 15 кв.м. і кухнею 7 кв.м., а тому запропонований варіант є технічно неможливим. Щодо вимог про зобов'язання забезпечити безперешкодний доступ до кімнат, вона не чинила жодних перешкод у доступі до них. позивач просила ключі у неї для проведення об'єднання жилих кімнат, на які позивач претендує, з належною їй іншою частиною житлового будинку. Тобто, для проживання в будинку [PERSON] ключі від будинку не просила жодного разу. Також вважає, що позивач має ключі від квартири, про що свідчать фотографії виконані в середині будинку, які надані позивачем з позовною заявою. Позивач з 2003 року проживає в літній кухні з власної волі, а тому посилання позивача, що вона проживає в сараї з вини відповідача є безпідставними. Жодних протиправних дій вона не вчиняла, наявність невирішеного спору щодо поділу спадкового майна не є підставою для висновку про її винні протиправні дії, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають. В даній справі вимоги [PERSON] були та є спрямованими на порушення її прав на спірне житлове приміщення шляхом виділення їй в натурі його частини, яка не придатна для проживання, що матиме наслідком позбавлення її права власності на жиле приміщення у спосіб, не передбачений законом, тому її позов не підлягає задоволенню в тому числі і з даної підстави. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що позивачі інваліди, не мають іншого житла і змушені проживати в сараї в жахливих умовах. Те що вони є власниками іншої частини цього ж будинку, немає значення, так як в тій частині живуть їх діти. Вони подарували частину сину, потім їх син помер і частину нерухомості після смерті сина успадкувала його дружина. Вони не можуть зайти в те приміщення, внаслідок чого приміщення руйнується і втрачає цінність. Позивач не може користуватися своїм майном і утримувати його в належному стані, так як відповідач забрала ключ і не віддає. Ці обставини доказування не потребують. Те що до частини майна, яке пропонується відповідачеві немає вільного доступу невірно, в тій частині будинку мається перепланування і існують двері. Те що це перепланування не погоджене, значення не має, оскільки в натурі двері існують і це могли б підтвердити свідки, але суд відмовив в задоволенні клопотання про допит свідків. Та обставина що спірне майно вже належить позивачу для вирішення спору значення не має, так як в позові мова йде про інші моменти, оскільки позов називається - про розподіл спадкового майна. При складанні позову виникло декілька помилок, а саме, що стосується першої позовної вимоги то в ній мається на увазі виділ частини майна, а слово "власності" написано помилково. Що стосується вимог про зобов'язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ до майна зазначеного в п.1 позову, суд може винести рішення щоб відповідач дала ключ позивачу і питання буде вирішено, цього буде достатньо і саме це мається на увазі. Ключ потрібен для того, щоб позивач могла користуватися своїм майном і облаштувати свої приміщення. Стосовно стягнення витрат на лікування, то позивач захворіла внаслідок протиправних дій відповідача, в зв'язку з чим і повинна була лікуватися та витрачати кошти на придбання ліків. До справи додано лише частину чеків, більша частина чеків не збереглася. Дані про те, що саме ці ліки значення і підтверджують позовні вимоги: в одній частині будинку проживають їх дочка її чоловік, їх дочка та бабця зятя. Друга частина будинку пусту і руйнується в той час коли вони, інваліди змушені проживати в сараї з вини відповідача та відсутності ефективного правового захисту. Відповідач умовила їх на розділ майна, джерелом походження якого є договір дарування. В свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.03.2011 р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задоволити. Суду пояснила, що вони з чоловіком все те будували, вкладали туди гроші, а відповідачу дісталося це задарма, вони дарували частку майна сину, а син помер. Коли підросли діти, вони подарували сину частину будинку, а самі перейшли жити в сарай, де живуть до цього часу. Як до, так і після дарування частки нерухомого майна сину, відповідач нічого там не робила і не вкладала туди коштів. Хворіє вона вже давно, більше 10 років, і вважає, що дії відповідача є підставами для погіршення її стану здоров'я, так як вона не може спокійно дивитися на те, як руйнується належне їй майно. Визначила розмір 1500 грн. моральної шкоди на свій розсуд. Хоче щоб суд поділив майно, що про це не написано в позові - значення не має, суд повинен винести справедливе рішення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, підтримав письмові заперечення і вважав, що підстави для задоволення позову відсутні. Суду пояснив, що вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно не можуть бути задоволені з тих підстав, що відсутній спір - майно вже й так належить позивачу, про що сам позивач надав правовстановлюючі документи, як додатки до позову. Крім цього, навіть якщо вважати вимоги позивача вимогами про поділ майна, суд не може їх розглянути, оскільки в будинку є не узаконені перепланування, які перешкоджають вирішенню питання судом, оскільки суд може вирішити лише питання поділу майна, яке набуте законним шляхом. Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ до майна зазначеного в п. 1 позовних вимог, суд має відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що рішення суду має бути зрозумілим як для учасників процесу, так і для інших осіб, в тому числі для державного виконавця, який буде виконувати таке рішення. В той же час позовна вимога сформульована таким чином, що вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд не може прийняти рішення, яке було б зрозумілим і з якого вбачався би реальний механізм його виконання, оскільки суд не має права переформулювати вимогу позивача, змінюючи їх зміст і суть. Крім цього така вимога, на його думку заявлена не до належного відповідача, так як [PERSON] вступивши в спадщину у встановленому законом порядку, не змогла оформити своє право власності і отримати свідоцтво про право на спадщину, через те, що позивач не надала їй необхідних документів. А тому у відповідача немає повного обсягу права власності. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди вони задоволенню не підлягають, так як позивач в судовому засіданні сама підтвердила, що вона з чоловіком добровільно перейшли з житлового будинку в сарай, переобладнаний під літню кухню. Тобто до цієї події відповідач не має жодного відношення. Стосовно інших обґрунтувань, незрозуміло чому позивач вбачає в тому що така ситуація існує лише вину відповідача. Вимоги про стягнення витрат на лікування задоволені не можуть бути через відсутність доказів прямого причинного зв'язку між діями відповідача і хворобою позивача, крім цього позивач пояснила, що хворіє давно. Також вимоги про стягнення витрат на лікування не можуть бути задоволені і з огляду на те, що сума витрат не підтверджена і не доведено, що саме ті ліки, на які маються чеки, були прописані позивачу і були використані нею на лікування. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні і підтримала пояснення представника та свої письмові заперечення. Судом встановлено, що 2 липня 2004 року [PERSON] (дарувальник) подарував [PERSON] (обдарований) майно, а саме: кімнати в будинку 1-10 площею 10,8 кв.м., 1-11 площею 18,7 кв.м., сіни літ "а" та літ "а3", ганок, що становить 2/5 частини домоволодіння в [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджені договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу 2 липня 2004 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке 17 березня 2011 року посвідчене державним нотаріусом Роменської міської держнотконтори і видане [PERSON] вбачається, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO] є його мати [PERSON] (2/3 частки у спадщині) і дружина [PERSON] (1/3 частка у спадщині). Спадщина на яку видане свідоцтво складається з 2/5 часток домоволодіння, а саме кімнати у будинку: 1-10 площею 10,8 кв.м., 1-11 площею 18,7 кв.м., сіни літ "а" та літ "а3", ганок. Домоволодіння на 2/5 часток якого видане свідоцтво знаходиться в [ADDRESS]. З витягу про державну реєстрацію прав , від 22 березня 2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 4/15 домоволодіння в [ADDRESS], форма власності - приватна спільна часткова. В технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду, власниками буд. [ADDRESS] є [PERSON] - 3/5 частки, [PERSON] - 2/15, [PERSON] - 4/15. З наданих копій звернень та відповідей на них вбачається, що [PERSON] зверталася до органів міліції та прокуратури зі скаргами на [PERSON] В акті проведення обстеження сімей на предмет фактичного проживання для призначення субсидій від 16 вересня 2013 року вказано, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані фактично проживають і зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрована, але не проживає. З листа [PERSON] на адресу [PERSON] вбачається, що [PERSON] просить звільнити їх частину і дала ключі від хати, що вони дарували покійному сину. З епікризу [PERSON] вбачається, що вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 4 по 18 липня 2014 року. Клінічний основний діагноз встановлений наступний - "Гіпертонічна хвороба…" В анамнезі також вказане лікування, лікувальні та трудові рекомендації. З наданих чеків вбачається, що 5 липня 2014 року придбано ліків на 446,35 грн., 7липня 2014 року придбано ліків на 165,8 грн., 11 липня придбано ліків на 333,55 грн. Також мається фіскальний чек, датований 11.07.2014 р. на суму 212 грн. З квитанції від 8 вересня 2014 року вбачається, що від [PERSON] адвокат [PERSON] отримав 3500 грн. за надання допомоги в підготуванні до Роменського міськрайсуду письмових заперечень в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна, забезпечення безперешкодного доступу до нього та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо права власності, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Розглядаючи позов суд вирішує заявлені вимоги в їх первинній редакції, оскільки заява позивача про те, що в позовних вимогах надруковане зайве слово "власності" не прийнята судом до уваги, оскільки в такому випадку перша позовна вимога взагалі втрачає сенс. Надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, в частині відшкодування матеріальної шкоди та вимогу вказати в рішенні суду порядок користування 2/3 частками у спадщині, суд до розгляду не прийняв, оскільки дана заява надійшла після початку розгляду справи по суті, а у вказаній заяві позивач заявляє нові вимоги щодо предметів, які не були предметами спору в даній цивільній справі та вказує нові підстави. Тобто суд вважає дану заяву новим позовом, з окремим предметом і підставами, відмінними від первинного позову, який має бути поданий до суду в загальному порядку як окремий позов. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд вважає, що вимога позивача про визнання за нею права власності на нерухоме спадкове майно задоволена бути не може, так як в даному випадку відсутній спір. Таке переконання склалося з тих підстав, що в свідоцтві про право на спадщину за законом власником 2/3 спірного майна вказана [PERSON] і відповідач в судовому засіданні не заперечувала право власності позивача на спірне майно. До того ж позивач не вказав правових підстав, з яких суд може вирішити питання про визнання права власності, за наявності вже зареєстрованого права власності. Якщо ж вважати заявлені позивачем вимоги вимогами про поділ нерухомого майна в натурі, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки відсутні належні і допустимі докази того, що запропонований позивачем варіант можливий, він не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує законних прав та інтересів інших співвласників. Крім цього такі вимоги позивача не обґрунтовані нормами матеріального права, оскільки в позовній заяві маються посилання лише на норми книги шостої ЦК України, які регламентують правовідносини щодо спадкування. Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ до майна зазначеного в пункті 1 позовних вимог, вони задоволенню не підлягають з тих підстав, що суд не знайшов підстав для задоволення пункту 1 позовних вимог. Крім цього, позивач не конкретизував належним чином позовну вимогу, а саме не визначив в чому має полягати зобов'язання відповідача забезпечити безперешкодний доступ до майна - це мають бути активні дії чи навпаки бездіяльність та інше. Вимоги про відшкодування витрат на лікування задоволена бути не може, оскільки відсутні докази того, що позивач захворіла і змушена була лікуватися внаслідок протиправних, винних дій відповідача. З огляду на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині основних вимог, інші вимоги задоволенню теж не підлягають. Вирішуючи вимоги відповідача про стягнення судових витрат суд виходить з наступного: відповідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні; з матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, відповідачем доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг, а саме квитанціями про прийняття коштів за виконані роботи згідно договору про надання правової допомоги. Розмір оплати правової допомоги в розмірі 3500 грн. суд вважає завищеним. Враховуючи ступінь складності справи, час на підготування заперечень їх обсяг та обґрунтування, час протягом якого приймав участь у справі представник, відшкодуванню на користь позивача підлягають 2500 грн., як компенсація витрат на правову допомогу.

Outcome: approved