Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В лютому 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк (скорочено ПАТ КБ) "ПриватБанк" звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців з позовом до відповідачів ПП [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 07 травня 2015 року дану справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівців. Посилався на те, що 29 травня 2008 року між ним та відповідачем ПП [PERSON] був укладений строковий кредитний договір № U/V0082636, згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредитний ліміт в сумі 50000 грн. строком до 28 травня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних. Також 29 травня 2008 року між ним та відповідачем ПП [PERSON] укладено додаток 2 до кредитного договору № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок). В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 29 травня 2008 року між ним і відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № U/V0082636, відповідно до пункту п.4 якого у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Однак відповідач ПП [PERSON] систематично не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 10 лютого 2015 року заборгованість становить суму 161063 грн. 29 коп., в тому числі: по кредиту суму 49579 грн. 98 коп., прострочених відсотках за користування кредитом суму 72749 грн. 25 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 29 травня 2009 року по 29 травня 2012 року в сумі 38734 грн. 06 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів ПП [PERSON] і [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за договором № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) від 29 травня 2008 року в сумі 161063 грн. 29 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1610 грн. 63 коп. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги підтримав повністю, просить стягнути солідарно з відповідачів ПП [PERSON], [PERSON] на користь банку несплачену заборгованість за договором № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) від 29 травня 2008 року в сумі 161063 грн. 29 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1610 грн. 63 коп. з підстав. вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно 29 травня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого йому було видано кредит в сумі 50000 грн. В забезпечення зобовязань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Оскільки ПП [PERSON] не виконував свої зобовязання за даним кредитним договором, тому позивач 17 лютого 2015 року звернувся до суду з позовом. Згідно ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст.ст.251 ч.1, 252 ч.1 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251 ч.2, 252 ч.2 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умови договору поруки (пункт 10) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ст.ст.251 ч.1, 252 ч.1 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ст.559 ч.4 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. В кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений до 28 травня 2009 року, тобто у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 29 травня 2009 року протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченню припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (шести місяців, одного року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право. Просить в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] з цих підстав відмовити. Відповідач ПП [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.1054 ч.ч.1 та 2, ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 29 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем ПП [PERSON] був укладений строковий договір № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) (копія договору на а.с.4-10), згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредитний ліміт в сумі 50000 грн. строком до 28 травня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних. Також 29 травня 2008 року між позивачем та відповідачем ПП [PERSON] укладено додаток 2 до кредитного договору № U/V0082636 (копія додатку на а.с.11). В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 29 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", і відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № U/V0082636 (копія договору на а.с.12), відповідно до пункту 4 якого у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Даний кредит є споживчим, а відповідачі ПП [PERSON] та [PERSON] як фізичні особи є споживачами, тому на правовідносини між позивачем та відповідачами за цим договором поширюються вимоги чинного законодавства про захист прав споживачів. Відповідач ПП [PERSON] лише частково виконав свої зобовязання за цим договором, сплатив отриманий кредит в сумі 420 грн. 02 коп., не сплачував відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 10 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором становить суму 161063 грн. 29 коп., в тому числі: по кредиту суму 49579 грн. 98 коп., прострочених відсотках за користування кредитом суму 72749 грн. 25 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 29 травня 2009 року по 29 травня 2012 року суму 38734 грн. 06 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.13-14), яку відповідач ПП [PERSON] на момент розгляду справи не погасив, доказів погашення цієї заборгованості суду не надано. Суд вважає, що згідно умов укладеного між сторонами договору № U/V0082636 від 29 травня 2008 року, з чим погодився відповідач ПП [PERSON], підписавши його без жодних застережень, з нього на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути в погашення заборгованості по тілу кредиту суму 49579 грн. 98 коп., прострочених відсотках за користування кредитом суму 72749 грн. 25 коп., а всього суму 122329 грн. 23 коп. станом на 10 лютого 2015 року Що стосується пені, яку позивач просить стягнути з відповідачів, то суд враховує наступне: Згідно ст.ст.1, 11 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Цивільного кодексу України про зобовязання та договір, так і вимоги ст.627 ч.2 цього Кодексу, де передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст.ст.546 ч.1, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, можу бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно пункту 5.1 кредитного договору № U/V0082636 від 29 травня 2008 року при порушенні позичальником будь-якого зобовязання: по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.6, 4.1, 4.3 цього договору; строків повернення кредиту та інших витрат, передбачених п.п.1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6, 2.3.4 цього договору, винагороди, передбаченої п.п.2.2.7, 4.4 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який виплачується пеня. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ст.258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст.ст.549 та 258 ч.2 ЦК України дає підстави суду для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Суд вважає, що нарахована позивачем сума пені 38734 грн. 06 коп. за період з 29 травня 2009 року по 29 травня 2012 року включно згідно умов укладеного кредитного договору № U/V0082636 від 29 травня 2008 року не відповідає вимогам ст.ст.258 ч.2, 549 ЦК України, а тому належить зменшити розмір пені, стягнувши її з відповідача ПП [PERSON] за останній рік за період з 17 лютого 2014 року по 17 лютого 2015 року згідно розрахунку в сумі 13533 грн. 79 коп., оскільки відповідач ПП [PERSON] не виконував умови кредитного договору, за порушення яких повинен нести матеріальну відповідальність, задовольнивши частково позовні вимоги в цій частині. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором поруки № U/V0082636 від 29 травня 2008 року задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно кредитного договору № U/V0082636 від 29 травня 2008 року в ньому зазначений строк виконання основного зобовязання до 28 травня 2009 року, тобто у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право предявити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобовязання боржника ПП [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 29 травня 2009 року протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки, а тому і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченню припиняються, у звязку з чим жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки, який встановили сторони в договорі. Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право. Таким чином, суд вважає, що з відповідача ПП [PERSON], як позичальника, за договором № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) від 29 травня 2008 року згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в загальній сумі 135863 грн. 02 коп., в тому числі: по кредиту суму 49579 грн. 98 коп., прострочених відсотках за користування кредитом суму 72749 грн. 25 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань суму 13533 грн. 79 коп., частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1359 грн., що становить 1% від цієї суми, оскільки позовні вимоги частково задоволені. Оскільки порука за договором поруки № U/V0082636 від 29 травня 2008 року припинилась ще в 2009 році, а позов предявлено в 2015 році, тому в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення з нього як поручителя заборгованості за договором № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) від 29 травня 2008 року належить відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.3, 15, 16, 251-252, 258, 509, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 552, 559, 610, 611, 612, 625 ч.1, 1047-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.1, 11 ч.1, 18 ч.ч.1,2 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами, договору № U/V0082636 про надання «Удобного кредита» (овердрафтового кредиту на картковий рахунок) від 29 травня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та приватним підприємцем [PERSON], договору поруки № U/V0082636 від 29 травня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON],

Outcome: partial