Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, зазначав, що під час проведення інвентаризації земель залізниці стало відомо про те, що під час виконання робіт в адміністративних межах Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області виявлено, що в смузі відведення Залізниці від км 38+900м перегону Глибоко-Буковинська - Берегомет права сторона на відстані 37,3м від осі колії розташована земельна ділянка первинним власником якої була [PERSON], яка передана їй у власність розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області та накладається на земельну ділянку Залізниці загальною площею 0,0267га.. На підставі вищевказаного розпорядження [PERSON] оформила державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯД 110749. Листом №227 від 23.06.2014 року Старожадівська сільська рада на запит позивача повідомила, що [PERSON] померла, правовстановлюючі документи по спадщині в стадії переоформлення. Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду по справі №2-892/2011, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно за заповітом, яке розташоване в [ADDRESS] та належало [PERSON], яка померла [INFO]. Правонаступником [PERSON] є [PERSON], якою оформлено спадкове майно. Як вбачається із Рішення Сторожинецького районного суду по справі №2- 892/2011 [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], в зв'язку з чим вона є належним відповідачем у спірних правовідносинах. Залізницею як землекористувачем сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою відокремленого підрозділу «Чернівецька дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця». Залізниця як суміжний користувач не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки. Відповідно до п. б) ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Відповідач-1 не мав правових підстав виносити згадане рішення. На підставі вищезгаданого розпорядження було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку, який повинен бути визнаний також недійсним. Те що залізниця не втратила право землекористування та є належним землекористувачем на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обгрунтовується і наступними нормами законодавства. При прийнятті оскаржуваного розпорядження Відповідача-1 і видачі державного акту не враховано вищенаведені норми законодавства та прийнято розпорядження, яке суперечить законодавству України і порушує права та інтереси Залізниці, а тому оскаржуване розпорядження підлягає визнанню незаконним та скасуванню. На підставі викладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати незаконним та скасувати розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006 року про передачу у власність земельної ділянки площею 3,1416га [PERSON], в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267 га. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку видане [PERSON] в частині успадкування земельної ділянки в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267 га. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267 га.. Стягнути з відповідачів сплачені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені вище просить позов задоволити. Представник відповідача - Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області позовні вимоги не визнала, подала заперечення з якого вбачається, що вона заперечує проти позову з наступних підстав. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Розпорядження районної державної адміністрації від 26.05.2006 № 612 «Про затвердження протоколу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів» було прийнято відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та статті 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), згідно якої розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Розпорядженням від 26.05.2006р. №612 затверджено протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток паїв на території Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області та передано у власність земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміри яких у фізичних гектарах визначенні проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) за списком згідно додатку № 1 (зокрема [PERSON] - площею 3,1416 га). Розпорядження районної державної адміністрації від 6.05.2006 № 612 було прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Згідно позовної заяви Позивач стверджує, що надана у власність земельна ділянка знаходиться в смузі відведення залізниці і відноситься до земель залізничного транспорту та перебуває в користуванні ДТГО «Львівська залізниця» з посиланням на норми статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт», статей 68, 84 Земельного кодексу України, статі 23 Закону України «Про транспорт». Представник РДА вважає, що твердження Позивача, викладені у позовній заяві, є безпідставними, не обґрунтованими та не підтверджені належними доказами, а сам позов подано з порушенням норм процесуального права, відповідно відсутні законні підстави для визнання недійсними вищевказаного рішення та державного акту на земельну ділянку, оскільки в дійсності вищезазначена земельна ділянка не відноситься до земель залізничного транспорту та не перебуває в користуванні ДТГО «Львівська залізниця», виходячи з наступного. Статтею 6 Закону України «Про залізничний транспорт», на яку посилається Позивач, дійсно передбачено, що «Землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт». При цьому частина 2 вказаної статті встановлює, що «До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту». Аналогічну норму містить і ст. 68 Земельного кодексу України, на яку посилається Позивач. Стаття 23 Закону України «Про транспорт» встановлює, що «До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту». Для віднесення тієї чи іншої земельної ділянки до складу земель залізничного транспорту має одночасно виконуватись дві умови: По-перше, розміщення на такій земельній ділянці залізничного полотна та його облаштування, а по-друге надання такої земельної ділянки у користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Позивач не надав Суду належних доказів, що підтверджують право користування на спірній земельній ділянці, оформленого відповідно до вимог земельного законодавства, що підлягає захисту в даній справі. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В позовній заяві Позивача не міститься жодних посилань ні на рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу оспорювальної земельної ділянки у власність чи у користування залізниці, ні на передбачені діючим законодавством правовстановлюючі документи на таку земельну ділянку, а саме державний акт, зареєстрований у встановленому порядку. Враховуючи відсутність у Позивача станом на момент подання позову в суд, документів, що посвідчують право постійного користування вищезазначеною земельною ділянкою та державної реєстрації такого права за Позивачем, не дають підстав для висновку про наявність у нього прав на спірну земельну ділянку та їх порушення відповідачами. Довідка ВП «Чернівецької дистанції колії» Державного територіально- галузевого об'єднання «Львівська залізниця» від 28.05.2014 № П4-11-11/201 містить інформацію про площу смуги відведення залізниці ДТГО «Львівська залізниця» на території Старожадівської сільської ради та про розмір сплаченого земельного податку в 2012-2014 роках. При цьому, вказана Довідка також не містить інформації стосовно того, що саме спірна земельна ділянка площею 0,0267 га відносяться до смуги відведення залізниці. Довідка не містить інформації, що вказаний в ній земельний податок сплачений саме за спірну земельну ділянку площею 0,0267 га (кадастровий номер 7324589500:03:003:0038). З врахуванням вищевикладеного відсутні достатні правові підстави для визнання Довідки ВП «Чернівецької дистанції колії» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» від 28.05.2014 № П4-11-11/201 належним і допустимим доказом у справі. Додатковим підтвердженням безпідставності вимог Позивача є і факт відсутності позначення на місцевості меж смуги відводу залізниці межовими знаками через кожні 250 м та всіх кутах повороту лінії, як того вимагає п. 32 вищевказаної «Инструкции о нормах и порядке отвода земель для железных дорог». Позивач не довів належним чином та не надав належних доказів по справі, що [PERSON] є належним відповідачем по справі та є спадкоємцем оспорювальної земельної ділянки. Позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та державний акт на право власності на земельну ділянку, не зазначивши який саме державний акт та свідоцтво потрібно визнати недійсним (якої серії, номеру, дати). Взагалі не відомо чи є насправді в [PERSON] таке свідоцтво про право на спадщину на оспорювальну земельну ділянку та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі цього свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, слід закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку виданий [PERSON], в частині успадкування земельної ділянки в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267 га, та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] в частині успадкування земельної ділянки в межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267га. Враховуючи вищевикладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, згідна передати позивачу частину земельної ділянки у межах накладки на смугу відведення залізниці площею 0,0267га., зазначила, що вона ще не оформила державний акт на спадкове майно. Представник третьої особи, відділу держземагенства в Сторожинецькому районі Чернівецької області у судове засідання не з'явився надав заяву у якій просить справу розглянути у його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду. Судом встановлено, що під час проведення інвентаризації земель в адміністративних межах Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області виявлено, що в смузі відведення Залізниці від км 38+900м перегону Глибоко-Буковинська - Берегомет права сторона на відстані 37,3м від осі колії розташована земельна ділянка первинним власником якої була [PERSON], яка передана їй у власність розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старожадівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області та накладається на земельну ділянку Залізниці загальною площею 0,0267га.. На підставі вищевказаного розпорядження [PERSON] оформила державний акт на право власності на земельну ділянку №ЯД 110749. Листом №227 від 23.06.2014 року Старожадівська сільська рада на запит позивача повідомила, що [PERSON] померла, правовстановлюючі документи по спадщині в стадії переоформлення. Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду по справі №2-892/2011, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно за заповітом, яке розташоване в [ADDRESS] та належало [PERSON], яка померла [INFO]. Правонаступником [PERSON] є [PERSON], але нею ще не оформлено на своє ім'я спадкове майно. Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства. Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі. Так, постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України, на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і Законам України. Основними нормативними актами, що регулюють правовий режим земель залізничного транспорту, зокрема є Земельний кодекс України, Закон "Про транспорт", Закон України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкція про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 року, та Норми відведення земель для залізниці 468 -74, затверджені постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247. До складу земель залізничного транспорту згідно зі ст. 68 ЗК України входять, у першу чергу, землі, які є смугою відведення залізниць. Крім того, землями залізничного транспорту вважаються землі, зайняті станціями з усіма будівлями та спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, а також землі під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно п. «б» ч.4 ст.84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність. Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підстав рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Згідно ст.152 ч.3 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що землі, які надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України "Про транспорт". Відповідно до ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт" та ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт" до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно ст. 122 та п.12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що розпорядженням Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006 року в частині передання [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0267га. порушуються права Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» щодо користування земельною ділянкою, яка належить до смуги відведення залізниці. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006р. в частині передачі [PERSON]. в приватну власність земельної ділянки площею 3,1416га, що знаходиться в селі Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області слід задоволити частково, оскільки на вказану земельну ділянку накладається земельна ділянка залізниці загальною площею 0,0267га. На підставі ст.. 155 ЗК України, суд вважає, що слід визнати недійсними Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0267га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Серія ЯД №110749, кадастровий номер земельної ділянки 7324589500:03:003:0038, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації №612 від 26.05.2006р.. Зважаючи на те, що [PERSON] не оформила на себе право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], тому в частині позовних вимог щодо [PERSON] слід відмовити. Враховуючи обставини справи та

Outcome: partial