Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У травні 2016\~р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. у розмірі 9\~713,61\~грн. та за кредитним договором №\~4570/303CLAPS від 12.04.2013\~р. у розмірі 5\~284,62\~грн. [PERSON] позов визнав, про що подав заяву від 12.09.2016\~р. (а.\~с.\~69). Судом з'ясовано, що між Публічним акціонерним товариством "Платінум Банк" (далі Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. та кредитний договір №\~4570/303CLAPS від 12.04.2013\~р. (а.\~с.\~6 8, 20 22). На виконання умов кредитного договору №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. та кредитного договору №\~4570/303CLAPS від 12.04.2014\~р. [PERSON] отримав від Банку грошові кошти у розмірі 3\~540,00\~грн. та 5\~922,50\~грн., що підтверджується меморіальними ордерами №\~169241663 від 15.04.2013\~р. та виписками по особовим рахункам від 06.04.2016\~р. (а.\~с.\~10, 25, 11 14, 26 31). Між Товариством (Клієнт) та Банком (Фактор) було укладено договір факторингу №\~1706/01 від 17.06.2015\~р., відповідно до умов якого Клієнт відступає Факторові Права вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 та частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на наведене та на визначення понять "Права вимоги", "Боржники" та "Реєстр Заборгованостей", які містяться у договорі факторингу №\~1706/01 від 17.06.2015\~р., а також на зміст витягу з Реєстру Заборгованостей (а.\~с.\~37), приймаючи до уваги норми статей 543 та 554 Цивільного кодексу України, та враховуючи, що кредитним договором №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. та кредитним договором №\~4570/303CLAPS від 12.04.2014\~р. не встановлювалось необхідності надання боржником ([PERSON]) згоди на заміну кредитора (Банку) у зобов'язанні, Суд приходить до висновку, що до Товариства перейшло право вимоги Банку до [PERSON] за кредитним договором №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. та за кредитним договором №\~4570/303CLAPS від 12.04.2013\~р. З витягу з Реєстру Заборгованостей вбачається, що [PERSON] мав перед Банком грошові зобов'язання за кредитним договором №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. у розмірі 9\~713,61\~грн., за кредитним договором №\~4570/303CLAPS від 12.04.2013\~р. у розмірі 5\~284,62\~грн. (а.\~с.\~37). Доказів на спростування викладеного [PERSON] не подав, а, як вказувалось вище, визнав позов. Статтями 525 та 526, частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Беручи до уваги зазначене, Суд вважає, що у Товариства виникло право вимагати від [PERSON] виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №\~320/5313CLPS3 від 30.09.2012\~р. та за кредитним договором №\~4570/303CLAPS від 12.04.2013\~р. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства ґрунтується на вимогах законодавства України, визнання цього позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи або інтереси інших осіб, а тому цей позов, зважаючи на зміст статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з [PERSON] на користь Товариства підлягають у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1\~378,00\~грн. (судовий збір, а.\~с.\~2).

Outcome: approved