Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

До Віньковецького районного суду надійшов позов Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання у сумі 25509,81 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.07.2006 року наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 71 дск [PERSON] з 01.09.2006 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 28.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України в Хмельницькій області та відповідачем був укладений Договір № Хм-194 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ,згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. В період з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року, у відповідності з підписаним договором, відповідач [PERSON] навчався за державним замовленням за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" та перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Після закінчення Національної академії внутрішніх справ згідно із наказом № 465 від 18.06.2010 року, [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правоохоронна діяльність", видано диплом спеціаліста, та направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Хмельницькій області. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України у Хмельницькій області № 337 о/с від 11.10.2011 року [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. "ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ - за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання, після чого 26.10.2011 року на адресу навчального закладу надійшов лист з УМВС України у Хмельницькій області з повідомленням про звільнення молодого фахівця та з матеріалами для відшкодування вартості навчання. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов'язувався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання, однак звільнившись з органів внутрішніх справ за власним бажанням до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, не виконав умови договору про підготовку фахівця. Сума витрат на утримання [PERSON] у вищому навчальному закладі за період його навчання з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року, та зокрема з вересня 2007 року по червень 2010 року, оскільки виключений 1 рік, прирівняний до періоду строкової військової служби, що складає 8433,35 грн.; на забезпечення навчального процесу в період з 01.09.2007 року по 31.08.2008 року витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв становить 887,44 грн., та з 01.09.2008 року по 18.06.2010 року - 5037,89 грн.; витрати на харчування - 9697,73 грн.; витрати на речове утримання - 1453,40 грн., всього 25509,81 грн. Оскільки відповідач був ознайомлений з обов'язком відшкодувати витрати на його навчання під розписку, але на даний час грошові кошти на користь НАВС не сплатив, чим порушив взяті на себе зобов'язання, то позивач просив суд стягнути з відповідача витрати за період його навчання у розмірі 25509,81 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача за дорученням О.А. Дідич не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена судовою повісткою, в наданій до суду письмовій заяві, позовні вимоги підтримала повністю, та справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити, та надав на позов свої заперечення. Додатково у суді пояснив, що навчаючись в академії з 01.09.2006 року по 2010 рік, на державному забезпеченні не перебував. Так, він відмовився від харчування у вузі, позаяк воно було неякісне, подавши заяву на ім'я начальника курсу про відмову від харчування у столові академії, та купував продукти за свої гроші, але копія вказаної заяви у нього не збереглась, тому підтвердити даний факт він не може. Крім того, він був частково забезпечений речовим майном, оскільки купував за власні кошти білі сорочки, комплект шевронів, футболками не забезпечували, проте чеки на придбання речей у нього не збереглись. Крім того, у період навчання 2009-2010 рік він проживав не в гуртожитку, а на найманій квартирі. З органів внутрішніх справ [PERSON] звільнився за власним бажанням через малу заробітну плату, частину якої змушений був витрачати на виробничі потреби, а саме на придбання бензину, ризики у роботі, що виникали при спілкуванні із правопорушниками, які перебували на обліку з приводу захворювання туберкульозом. Пізніше у судовому засіданні [PERSON] вказував на поважність причини звільнення його з роботи, та зокрема хворобу його матері [PERSON], яка у той час перебувала на лікуванні, а він через постійну зайнятість на роботі був позбавлений можливості її провідувати та допомагати вдома по господарству. Також звертав увагу суду на те, що з позовом про стягнення витрат за навчання до суду повинна була звертатись казначейська служба, а не Національна академія внутрішніх справ. Розрахунок, наданий позивачем про витрати на його навчання, вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки невідомо, які були тарифи на комунальні послуги у період його навчання, та до розрахунку не додано необхідних підтверджуючих документів. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 та ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено наступне. На підставі наказу Київського національного університету внутрішніх справ Національної Академії Внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 71 дск "Про зарахування на навчання на 1 курс ННІПКГБПС Київського національного університету внутрішніх справ набору 2006 року" [PERSON] було зараховано на навчання на 1 курс факультету підготовки кадрів громадської безпеки та психологічних служб Київського національного університету внутрішніх справ з 01.09.2006 року, що підтверджується витягом з Наказу Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 71 дск. 28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ з одного боку, Головним управлінням МВС України з другого боку, та рядовим міліції [PERSON] був укладений Договір № Хм-194 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням на денній формі навчання, освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр (спеціаліст) за напрямом -правоохоронна діяльність, який у відповідності до п. 7.6 набирає чинності з моменту його підписання і діє весь період навчання та на протязі 3 років з дати призначення Особи на посаду Замовником. На підставі наказу Національної академії внутрішніх справ від 18.06.2010 року № 465 "Про випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби у 2010 році" [PERSON] було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" (7.060102) та видано диплом спеціаліста факультету підготовки кадрів громадської безпеки навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби. Наказом начальника УМВС України у Хмельницькій області № 215 о/с від 10 липня 2010 року лейтенанта міліції [PERSON], який прибув з Київського національного університету внутрішніх справ, було призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Віньковецького районного відділу УМВС з 21 червня 2010 року. 29.09.2011 року ДІМ Віньковецького РВ УМВС України у Хмельницькій області [PERSON] подав на ім'я начальника УМВС України у Хмельницькій області рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Рапорт погоджений начальником Віньковецького РВ УМВС України у Хмельницькій області. Згідно наказу начальника УМВС України у Хмельницькій області № 337 о/с від 11 жовтня 2011 року лейтенант міліції [PERSON] відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та на підставі рапорту від 29 вересня 2011 року був звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 „ж" (за власним бажанням). Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи та відповідачем не оспорювались. Згідно з п.п. 2.3.5., 2.3.6. Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ від 28.11.2007 року, особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, особа зобов'язується відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. У пункті 3 Договору закріплені підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку. Зокрема, такими підставами є: п. 3.1. - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни; п. 3.2. - відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 4.2. п. 4 Договору, який визначає порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. У п. 4.3. п. 4 Договору зазначено, що сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується в порядку, визначеному чинним законодавством. З розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] за час навчання в Національній академії внутрішніх справ (грошове, продовольче та речове забезпечення, оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв) за період навчання з 01.09.2006 року по 18.06. 2010 року (1387 діб) вбачається, що загальна сума фактичних витрат за час навчання відповідача протягом зазначеного періоду в Національній академії внутрішніх справ становить 25509,81 грн., в тому числі грошове забезпечення - 8433,35 грн. (без врахування періоду з 01.09.2006 року по 31.08.2007 року); продовольче забезпечення - 9697,73 грн.; речове забезпечення - 1453,40 грн. та витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв у сумі 5925,33 грн. Згідно з п. 7.4. п. 7 Договору, дострокове припинення дії чи розірвання цього договору з боку будь-якої зі Сторін оформлюється окремим договором. Доказів того, що спірний договір розірваний, суду не представлено. Відповідно до п. 4.4. п. 4 Договору, у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Стаття 56 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 року гарантує випускникам вищого навчального закладу, що їх працевлаштування повинно здійснюватись за направленням вищого навчального закладу відповідно до угоди між замовником, керівником навчального закладу та випускником. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений також п. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів". Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України "Про міліцію" курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідні норми з цього приводу містяться також і в у "Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України" (далі-Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313, який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, зокрема і у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. У п. п. 2.7 вказаного Порядку зазначено, що порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, згідно з п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, є договір який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приймає до уваги розрахунки фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] за час навчання в Національній академії внутрішніх справ (речове та грошове забезпечення, харчування, комунальні послуги), оскільки вони проведені у відповідності до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (зі змінами), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, і йому не суперечать. Відповідно до п. 2.3. спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року, "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 року, за № 863/14130, період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. Як випливає із довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, відповідач [PERSON] під розписку був ознайомлений із тим, що розмір фактичних витрат, пов'язаних із його навчанням у навчальному закладі за період навчання з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року становить 27827,80 грн., що підлягають відшкодуванню у разі звільнення зі служби в органах внутрішніх справ до встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі. Однак, як зазначено позивачем у позовній заяві, у даній довідці допущено арифметичну помилку, тому після здійснення перерахунку відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС було встановлено, що фактично розмір витрат становить 25509,81 грн. Відповідач, заперечуючи у суді проти наданого позивачем розрахунку фактичних витрат на його утримання, на пропозицію суду надати свій розрахунок, такого не подав, доводів позивача на обґрунтування розрахунку витрат на утримання жодними належними доказами не спростував, та частково визнав, що отримував із речового майна берет, шапку-вушанку, костюм х/б, футболку, зимові рукавиці, напівчоботи, ремінь брючний, кашне, кашкет, сорочку краватку, погони, шеврони. Крім того, суд вважає недоведеним твердження відповідача про наявність у нього поважної причини звільнення з органів внутрішніх справ, а саме у зв'язку з необхідністю здійснення догляду за хворою матір'ю. Як пояснював [PERSON] у судовому засіданні, його матері [PERSON] із 01.06.2011 року встановлена третя група інвалідності, перед тим вона лікувалась стаціонарно, але даних про те, що вона потребувала постійного стороннього догляду з боку свого сина, тобто відповідача [PERSON], судом не здобуто. Тим більше, що відповідач на початку своїх пояснень у суді вказував, що причиною його звільнення з роботи стало те, що його не влаштовувала заробітна плата та умови роботи, а у наступному судовому засіданні свої пояснення змінив. Таким чином, проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач у справі [PERSON] після закінчення навчання у Національній академії внутрішніх справ звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин не відпрацювавши три роки, в добровільному порядку не відшкодував фактичні витрати на його утримання за період його навчання у навчальному закладі, а відтак є беззаперечні підстави для стягнення з нього цих витрат у примусовому порядку на підставі наведених вище норм права та ст. 526 ЦК України. Посилання відповідача на те, що Національна академія внутрішніх справ не наділена правом звернення до суду із вказаним позовом, суд вважає таким, що не відповідають закону, оскільки відповідно до пп. г) п. 7 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України фінансування видатків на вищу освіту (оплата послуг з підготовки фахівців на умовах державного замовлення у вищих навчальних закладах державної власності) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України головним розпорядником бюджетних призначень за вказаною бюджетною програмою є МВС. Згідно п. 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (далі - розпорядник нижчого рівня) належать бюджетні установи, які у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та діяльність якого координується через нього. Розпорядниками нижчого рівня у вказаній бюджетній програмі є вищі навчальні заклади, що є бюджетними установами підпорядковані МВС. Згідно п. 43-52 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ на вказані бюджетні установи покладено обов'язок з виконання заходів, передбачені бюджетною програмою, в межах відповідних бюджетних асигнувань і делегованих повноважень, а також звітування перед головним розпорядником бюджетних коштів стосовно ефективності витрачання бюджетних коштів, що мають цільове призначення та забезпечення їх повернення до загального фонду Державного бюджету у передбачених законодавством випадках. Таким чином, розпорядниками вказаних бюджетних коштів є КМУ, МВС України та вищий навчальний заклад МВС України. Тому враховуючи, що кошти на навчання виділяються з державного бюджету України, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України, як розпорядникам коштів другого рівня та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України, то саме навчальний заклад, як виконавець Договору, створював належні умови для навчання відповідача, а відтак наявні підстави для відшкодування вказаних витрат саме на користь Національної академії внутрішніх справ. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір також належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved