Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати житловий будинок № 2 по пров. Гурєва в смт. Ковяги Валківського району Харківської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.08.1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який розірвано на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 19.11.2014 року. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачем в житловому будинку № 2 по пров. Гур'єва в смт. Ков'яги Валківського району Харківської області, що належить [PERSON] згідно договору дарування житлового будинку від 07.09.2000 року, а саме: житловий будинок літ. "А-1" - житловою площею 25,4 кв.м та при ньому були такі надвірні будівлі: сарай "Б", вбиральня "В", погріб "№ 1", огорожа та колодязь. Загальна вартість домоволодіння становила 15970 грн. За період сумісного проживання (15 років) в цьому будинку, майно набуте відповідачем істотно збільшилося у своїй вартості та якості. Так, згідно технічного паспорту за 2007 рік (з 2007 року - змін не було) розмір житлового будинку літ. "А-1" - збільшився до 43,9 кв.м з 25,4 кв.м, були добудовані: веранда площею 23,1 кв.м, тамбур площею 5,3 кв.м, житлова прибудова площею 17,7 кв. м, навіс, побудований гараж площею 32,7 кв.м, баня площею 15,8 кв. м, зроблена зливна яма та проведений газ. Всі ці зміни, на думку позивача, були проведені внаслідок спільних трудових та грошових витрат, в звязку з чим позивач вважає, що на житловий будинок № 2, що знаходиться по пров. Гур'єва, в смт. Ков'яги Валківського району Харківської області, виникло право спільної сумісної власності подружжя. Вказала, що в домоволодінні зареєстровані та проживають неповнолітні діти, які не мають іншого постійного житла. Відповідач згідно рішення суду виплачує аліменти у розмірі 850 грн. на двох дітей. Але цих грошей недостатньо для забезпечення їхнього існування та розвитку. Донька навчається в «Українській медичній стоматологічній академії в м. Полтава» та не забезпечена гуртожитком, тому позивач вимушена наймати їй житло, на яке витрачаються всі аліменти. Крім житла - доньку необхідно забезпечити харчуванням, літературою для навчання, коштами на проїзд та інше. Син навчається в 8 класі школи "Обдарованість" в м. Харків та кожні вихідні вона забирає його додому. Тільки на проїзд витрачається більше ніж 300 грн. на місяць. Чоловік не проживає з ними, в додаткових витратах участі не приймає. В судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Просить суд не стягувати з відповідача судові витрати у справі. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов визнає повністю, не заперечує проти визнання будинку № 2 по пров. Гурєва в смт. Ковяги Валківського району Харківської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку надвірними будівлями. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.1995 року по 19.11.2014 року, що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.11.2014 року у цивільній справі № 615/1692/14-ц про розірвання шлюбу. [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 2 по пров. Гурєва в смт. Ковяги Валківського району Харківської області на підставі договору дарування житлового будинку серії АВМ № 997415, посвідченого 07.09.2000 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстровим № 897, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.02.2005 року № 6566767, в якому власником будинку значиться [PERSON] Згідно вказаного Договору відповідачу було подаровано: житловий будинок літ. "А-1" - житловою площею 25,4 кв.м та при ньому були такі надвірні будівлі: сарай "Б", вбиральня "В", погріб "№ 1", огорожа та колодязь. Загальна вартість домоволодіння становила 15970 грн. Відповідно до технічного паспорту від 16.01.2007 року розмір житлового будинку літ. "А-1" - збільшився до 43,9 кв.м з 25,4 кв.м, були добудовані: веранда площею 23,1 кв.м, тамбур площею 5,3 кв.м, житлова прибудова площею 17,7 кв. м, навіс, побудований гараж площею 32,7 кв.м, баня площею 15,8 кв. м, зроблена зливна яма та проведений газ. Ринкова вартість житлового будинку загальною площею 68,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: пров. Гурєва, 2, с. Ковяги Валківського району Харківської області, станом на 13.10.2015 року становить 295850 грн., що слідує з висновку про вартість обєкта оцінки виконаного ТОВ «САБО КОНСАЛТІНГ» згідно договору № EW 151013-007. Відповідно до вимог ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст.61 Сімейного кодексу України передбачає, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнано за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік відповідно до положень ст.63 Сімейного кодексу України мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст.68 Сімейного кодексу України встановлює, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що за час шлюбу спірне нерухоме майно істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат сторін у справі, суд приходить до висновку про визнання його обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Реєстрація цього майна на імя відповідача, не позбавляє позивача права на його частину. Суд визнає частки нерухомого майна сторін рівними.

Outcome: approved