Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка, 46 в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, після смерті бабусі [PERSON], яка померла 20 квітня 2012 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2012 року в с. Серафинці Городенківського району померла бабуся позивача - [PERSON], підтвердженням являється свідоцтво про смерть серії 1-НМ № 147223, видане Серафинецькою сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області від 20.04.2012 року. [PERSON] проживала в господарстві по вул. Шевченка (раніше Леніна) № 46 в с. Серафинці Городенківського району, яке відносилось до суспільної групи "колгоспний двір". Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок за № 549 від 11.02.1988 року, яке видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14 жовтня 1987 року, головою колгоспного двору являлася [PERSON]. В даному колгоспному дворі станом на 15.04.1991 року були зареєстровані - [PERSON] та її син [PERSON], який помер. 13 вересня 2011 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого, все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, та на що за законом вона матиме право, заповіла позивачу - [PERSON]. Даний заповіт був складений у виконкомі Серафинецької сільської Ради Городенківського району, який зареєстрований в реєстрі за № 71. 13 грудня 2012 року, державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 0,8982 га, згідно державного акту, яка належить померлій [PERSON] В липні 2017 року позивач звернувся в Городенківську районну державну нотаріальну контору, з приводу видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 46 по вул. Шевченка в с. Серафинці Городенкіського району, який належав померлій [PERSON] Державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини, посилаючись на те, що даний житловий будинок відносився до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору належить відповідна частка житлового будинку, проте частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. У зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач вимушений звернутися до суду із заявою. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позов просить задовільнити в повному обсязі. Відповідач заявлені вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.02.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14.10.1987 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Серафинці по вулиці Леніна за № 46 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 232 від 05.10.2017 року, виданою Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що будинок, який належав [PERSON], яка померла 20.04.2012 року знаходиться в селі Серафинці по вулиці Шевченка, 46 бувша Леніна, 46. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 37021925 від 27.12.2012 року встановлено, що власником майна, розташованого в с. Серафинці вулиця Шевченка (вулиця Леніна), 46 Городенківського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Городенківської районної ради на підставі рішення № 209 від 14.10.1987 року є [PERSON]. У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с.Серафинці по вул. Шевченка, 46 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А»,\~\~побудованого 1960 р., загальною площею 50,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., літньої кухні, гаражу, стайні, 2 комор, вбиральні, огорожі, вимощення. Згідно висновку про вартість майна, складеного ЕТВО "Придністров'я" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область Городенківський район с. Серафинці вул. Шевченка, № 46 становить 102030 грн. Ч.3\~ст.5 Цивільного кодексу України\~(2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ч. 6 п. а\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Як слідує з довідки № 58 від 28.02.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, станом на 15.04.1991 р. в будинку в селі Серафинці по вулиці Шевченка, 46 були зареєстровані та проживали: голова господарства - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 24.12.2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 077004. За заповітом від 12.09.2011 року, посвідченим секретарем Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстрованим в реєстрі за № 71, [PERSON] на випадок своєї смертізробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON]. [PERSON] померла 20.04.2012 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 147223. Внаслідок її смерті відкрилась\~\~спадщина. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.\~\~ Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~\~Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1\~ст. 1222 ЦК України. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-УР № 503524 та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІІ-НМ № 449558 стверджено, що позивач є внуком [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її внук - [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України\~прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30874908 від 25.06.2012 року, в Городенківській районній державній нотаріальній конторі 25.06.2012 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 20.04.2012 року. Як слідує з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 2783 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла 20.04.2012 року є [PERSON], [INFO]; спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із одної земельної ділянки розміром загальної площі 0,8982 га, кадастровий номер 2621684900:04:001:0020. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1362/02-31 від 18.07.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2012 року, на житловий будинок № 46 по вул. Шевченка в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 46 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 231 від 05.10.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що біля житлового будинку в селі Серафинці по вулиці Шевченка, 46 рахується земельна ділянка загальною площею 0,30 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до\~\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею\~\~317 Цивільного кодексу\~\~України\~\~\~\~визначено, що власникові\~\~належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно\~ст. 328\~\~цього ж кодексу\~\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). В силу вимог\~ст. 392 ЦК України\~- власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 46 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. \~\~\~\~ На підставі ст.ст.\~317,\~328,\~1216 ЦК України,

Outcome: approved