Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

23 вересня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 08 лютого 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 000,00 грн., з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 15 серпня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 11 824,80 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 380,70 грн., пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7 548,44 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 2 856,38 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 539,28 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року цю цивільну справу було передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 43). 15 листопада 2019 року ця цивільна справа надійшла на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 45). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання (а.с. 50-51). Представник позивача, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с. 36). Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, Акціонерне товариство"ПриватБанк", 08 лютого 2008 року відкрив відповідачеві [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", що викладені на банківському сайті, що обов`язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем заявою (а.с. 10, 12-26). На цих умовах позивач зобов`язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальная". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов`язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 42,00 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 7 000,00 грн. Відповідач зобов`язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов`язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 5-7, 8-9), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 380 гривень 70 коп. боргу за кредитом. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов`язана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 039 гривень 28 коп. штрафу. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. В той же час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею, необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов`язання у вигляді штрафу та пені, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial