Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його матір, [PERSON] . На час смерті, матір була зареєстрована за місцем проживання та проживала в [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді належній їй на праві особистої приватної власності квартири №. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.07.2004 року, виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської Ради та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.05.2013 року зареєстрованим в реєстрі за № 612 державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В. (спадкова справа № 34/2013). На час своє смерті, матір залишила нотаріально посвідчений заповіт від 19.02.2013 року, якім заповідала належну їй вказану квартиру в рівних частинах йому та його сестрі, третьої особі за цім позовом. Інших спадкоємців після смерті його матері, ані за законом, ані за заповітом - не має. Таким чином він та третя особа є спадкоємцями після смерті їхньої матері за заповітом, та також є спадкоємцями першої черги за законом, 11.05.2021 року він звернувся з заявою до державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Канюги О.В. про прийняття спадщини після смерті його матері. Разом з ним звернулася до нотаріуса і третя особа, яка бажала подати заяву про відмову від своєї частини спадщини на його користь. При цьому, державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Канюга О.В. , повідомила йому, що він пропустив шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини, а тому нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, або за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки він заяву про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори не подав. Також вказаний нотаріус порадила йому звернутися до суду щодо визначення йому додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері. У свою чергу він пропустив строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його матері з поважних причин, так як останній день шестимісячного строку на прийняття ним спадщини закінчився 09.05.2021 року, однак цей день був святковим і відповідно неробочим днем, в якій нотаріуси не працювали, що унеможливлювало його подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса в останній день вказаного строку, і він зміг подати таку заяву тільки в першій робочий день після 09.05.2021 року, якім було саме 11.05.2021 року (10.05.2021 року також було неробочим днем). Вищезазначене, є на його думку поважною причиною пропуску ним строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті моєї матері, тому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини - протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду за його позовом. Ухвалою від 19.05.2021 року, відкрито позовне провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Ухвалою від 22.06.2021 року закрили підготовче провадження та призначили справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, його представник позов та обставини викладені в ньому підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень по суті заяви немає. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, оглянувши в судовому засіданні спадкову справу № 67619108 в Спадковому реєстрі (№ 60/2021 у нотаріуса) відкриту 11.05.2021 року після смерті [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні в повному обсязі оглянуто оригінал спадкової справи. Встановлено, що [PERSON] дійсно відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що вона також підтвердила в судовому засіданні. [INFO] у м. Вільногірську Дніпропетровської області померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2020 р. (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2004 року, виданого виконавчим комітетом Вільногірської міської Ради та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.05.2013 року зареєстрованим в реєстрі за № 612 державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В. та витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі на праві особистої приватної власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 10-12). Відповідно до копії заповіту від 19.02.2013 року посвідченого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 120, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6.02.2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06.09.2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10.01.2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19). Судом встановлено, що позивачем дійсно пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої, на його ім`я спадкодавцем за життя було складено заповіт, але в зв`язку з викладеними вище обставинами до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся тільки 11.05.2021 року. Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17 та від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність визначення позивачу додаткового строку у три місяця з часу вступу судового рішення про це в законну силу, на подачу заяви про прийняття спадщини і задоволення позову в цій частині. Обраний позивачем спосіб захисту передбачений законом для застосування до спірних правовідносин, є належним та ефективним способом захисту, тобто таким, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто має найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Визначений строк на думку суду є достатнім для вчинення необхідних дій. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, їх слід віднести на рахунок позивача за його клопотанням. На підставі викладеного і

Outcome: approved