Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО" звернувся до суду з позовом до ФГ "[PERSON]М." та [PERSON], в якому вимагає визнати недійсним договір оренди землі, укладений 27.08.2014 року між відповідачами, та скасувати його державну реєстрацію. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 24.05.2011 ТОВ "АГРО-ТД", правонаступником якого є ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО", уклав з [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, згідно якого прийняв у користування земельну ділянку площею 6,7203 га; договір було укладено строком на 5 років. Разом з цим, позивачу стало відомо, про існування іншого договору оренди тієї ж земельної ділянки, що був укладений між відповідачами 27.08.2014 року. Позивач вважає цей договір недійсним, оскільки земельна ділянка перебувала і перебуває в його користуванні, а дії відповідачів, які уклали договір оренди земельної ділянки, порушують вимоги ст.203 ЦК України, ст.ст.24, 27, 29 Закону України "Про оренду землі". Враховуючи наведені обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Відповідач [PERSON], у свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вимагає визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладений з ТОВ "АГРО-ТД", та зобов'язати відповідача повернути йому спірну земельну ділянку. Як зазначив відповідач у своїй зустрічній позовній заяві, він дійсно 24.05.2011 року він уклав з ТОВ "АГРО-ТД" договір оренди земельної ділянки; але, оскільки договір було укладено строком на 5 років, на даний час збіг його строк, тобто дія договору припинилася. У судове засідання представник позивача ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО" не з'явився, але подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник відповідачів [PERSON] та ФГ "[PERSON]М." адвокат [PERSON] заявив про визнання позову, пред'явленого ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО", але при цьому просить задовольнити зустрічний позов. З цього приводу представник відповідачів пояснив, що через збіг строку договору від 24.05.2011 року його дія припинилася, проте позивач ухиляється від повернення земельної ділянки, і претендує на подальше необґрунтоване користування нею. Представник відповідача реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення, згідно яких заперечує проти позову, посилаючись на те, що реєстраційної служби не було відомостей про укладення договору від 24.05.2011 року, на підставі якого позивач ґрунтує свої позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів та дослідивши надані йому докази, вважає, що задоволенню підлягають як первісний, так і зустрічний позови. Так, згідно договору оренди земельної ділянки від 24.05.2011 року (а.с.4-7), [PERSON] передав ТОВ "АГРО-ТД", правонаступником якого є позивач ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО", в оренду земельну ділянку площею 6,7203 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.8 зазначеного договору, договір укладено на 5 років. Разом з цим, 27.08.2014 року відповідач [PERSON] та інший відповідач ФГ "[PERSON]М." уклали договір оренди землі (а.с.44-47), згідно якого [PERSON] передав в оренду зазначеному фермерському господарству ту ж земельну ділянку, яка раніше була передана в оренду позивачу. Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Проте на момент укладення спірного договору від 27.08.2014 року права володіння та користування земельною ділянкою належали позивачу ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО" згідно договору від 24.05.2011 року, що виключало можливість передачі цих прав відповідачу ФГ "[PERSON]М." Згідно ст.17 Закону України "Про оренду землі", передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Проте на момент укладення спірного договору від 27.08.2014 року земельна ділянка перебувала в оренді у позивача ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО", що виключало можливість її передачі [PERSON] на користь ФГ "[PERSON]М." Таким чином, при укладенні відповідачами договору оренди землі від 27.08.2014 року ними були суттєво порушені вимоги ст.ст.5, 17 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору), відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Таким чином, позовні вимоги ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО" слід вважати обґрунтованими. Разом з цим, також обґрунтованими є й зустрічні позовні вимоги [PERSON] Так, згідно договору оренди земельної ділянки від 24.05.2011 року (а.с.4-7), [PERSON] передав ТОВ "АГРО-ТД", правонаступником якого є позивач ТОВ "ПРОГРЕС-АГРО", в оренду земельну ділянку площею 6,7203 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.8 зазначеного договору, договір укладено на 5 років. Вирішуючи питання про строк дії договору від 24.05.2011 року, суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції; згідно ч.3 ст.16 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення зазначеного договору), у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Таким чином, учасники такого правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленого ст.627 ЦК України. Згідно ст.ст.18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і набирає чинності після такої реєстрації. Згідно зі ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на момент реєстрації договору), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину. Реєстрація ж договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція наведена у правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду України № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року, та № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року. За таких обставин, договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ "АГРО-ТД" є вчиненим з моменту його укладення та підписання, тобто з 24.05.2011 року; після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникли права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин. Вирішуючи питання щодо можливості продовження дії договору, суд виходить з того, що: згідно ч.9 ст.33 Закону України "Про оренду землі", відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі можуть бути оскаржено в суді, але зустрічних вимог щодо цього відповідачем не заявлялися; згідно п.8 договору від 24.05.2011 року (а.с.4), для поновлення договору на новий строк орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, а згідно ч.3 ст.33 Закону України "Про оренду землі", при цьому він має подати орендодавцю проект додаткової угоди; але ці умови позивачем виконані не були ані протягом вказаного строку, ані після закінчення строку дії договору. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, дія договору і відповідних зобов'язань за ним на момент розгляду справи припинилася, а саме 24.05.2016 року. Відповідно до п.21 договору від 24.05.2011 року, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Таким чином, зустрічні вимоги відповідача [PERSON] є такими, що ґрунтуються на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved