Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У травні 2016 р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 093-2008-1397 від 30.04.2008 р. у розмірі 48336,49 доларів США. В обґрунтування заявленої вимоги зазначило, що 30.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 093-2008-1397 . Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк зобовязується надати Позичальнику кредит в сумі 48 463,00 (Сорок вісім тисяч чотириста шістдесят три долари 00 центів) доларів США , а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних (базова процентна ставка). Відповідно до п. 1.1.1. за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних (підвищена процентна ставка). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування за Кредитним договором становить період: з дати надання Банком кредиту Позичальнику по 10 квітня 2028 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено, що цільове призначення Кредиту придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.3. Кредитного договору сторони погодили, що зобовязання Банка надати кредит виникає з моменту відкриття Позичальником поточного рахунку № 2600000173958 (№ 09304018000173958) у Банку для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій Позичальника з надання та погашення Кредиту. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору видача кредиту за Кредитним договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3. Кредитного договору. Відповідно до п 2.4. Кредитного договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником щомісячних платежів. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до Кредитного договору. 09.02.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду № 1 до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року . Відповідно до п. 1. Додаткової угоди № 1 сторони домовилися встановити новий Графік повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором та викласти Додаток № 2 до Кредитного договору у новій редакції. 10.10.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду б/н до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року . Відповідно до п. 1. Додаткової угоди № 2 сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, виклавши пункти 1.1., 1.1.1., 1.1.2. Кредитного договору в новій редакції та доповнивши Кредитний договір пунктом 1.1.3. Пунктом 1.1.1. встановлено, що з 10 жовтня 2009 року та по 04 листопада 2009 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 7,1% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 37,35 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.3. встановлено, що з 5 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 12,45 % річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 37,35 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). 05.11.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду б/н до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року. Відповідно до п. 1. Додаткової угоди № 3 сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, виклавши текст Кредитного договору в новій редакції. Пунктом 1.1.1. встановлено, що з 05 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 7,1% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 15,1 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.2. встановлено, що з 10 жовтня 2010 року та до 09 жовтня 2015 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 13,77% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 21,77 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.3. встановлено, що з 10 жовтня 2015 року за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 12,45% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 20,45 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). 30.04.2008 року в забезпечення виконання Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року між Банком та Позичальником було укладено договір іпотеки , відповідно до якого Позичальник передає Банку в іпотеку наступне майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 30,97 кв. м., житловою площею 15,06 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Банк свої обовязки за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується доданим меморіальним ордером № 0932914USD000001 та випискою по рахунку Позичальника № 26200000173958 USD. Позичальник свої обовязки за Кредитним договором не виконує, порушує його умови. Станом на 16.01.2015 року заборгованість Позичальника за Договором відповідно до наданого розрахунку становить 48 336,49 доларів США, а саме: прострочена заборгованість по кредиту 1 029,53 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 41 324,01 доларів США; заборгованість по відсотках 5 879,04 доларів США; заборгованість по підвищених відсотках 103,91 доларів США. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 093-2008-1397 від 30.04.2008 р. в розмірі 48 336,49 доларів США, а саме: прострочена заборгованість по кредиту 1 029,53 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 41 324,01 доларів США; заборгованість по відсотках 5 879,04 доларів США; заборгованість по підвищених відсотках 103,91 доларів США, а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення. Проте, у матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. Посилаючись на наявні в матеріалах справи докази та письмові заперечення відповідача, просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Федченко І.М. від 19 червня 2015 року провадження у справі відкрито (т. 1, а.с. 69). 16.11.2015 р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення до позовної заяви (т. 1, а.с. 93-94). 02.10.2015 р. від відповідача по справі до суду надійшли письмові заперечення проти позову (т. 1, а.с.100-111). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2015 р. провадження у справі зупинено до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ « УніверсалБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, зобов»язання вчинити певні дії (т. 1, а.с.113). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2016 року провадження у справі відновлено (т. 1, а.с.120). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ « Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року в розмірі 48 336, 49 доларів США, яка складається із : простроченої заборгованості по кредиту 1029, 53 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту 41 324, 01 доларів США, заборгованості по відсотках 5 879, 04 доларів США, заборгованості по підвищених відсотках 103, 91 доларів США, та судового збору в розмірі 3 654, 00 грн. (т. 1, а.с.136-138). Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 8.06.2016 р. [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Згідно протоколу про автоматизований розподіл справи між суддями від 27.09.2016 р. справу передано в провадження судді Смолки І.О. (т. 1, а.с.171). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2016 року заочне рішення суду від 8.06.2016 р. у цій справі скасовано (т. 1, а.с.187). Згідно повторного протоколу про автоматизований розподіл справи між суддями від 30.05.2017 р. справу передано в провадження судді Скользнєвої Н.Г. ( підстави : звільнення судді з посади, розпорядження керівника апарату суду № 100 від 30.05.2017 р.) (т. 1, а.с.206). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Ухвалою суду від 17 січня 2018 року зазначена справа призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (т . 1, а.с. 235-236) Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (т. 1, а.с. 244) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення відповідача та її представника, письмові пояснення представника позивача та письмові заперечення відповідача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 30.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 093-2008-1397 . (т. 1, а.с. 7-12) Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк зобовязується надати Позичальнику кредит в сумі 48 463,00 (Сорок вісім тисяч чотириста шістдесят три долари 00 центів) доларів США , а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних (базова процентна ставка). Відповідно до п. 1.1.1. за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % річних (підвищена процентна ставка). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування за Кредитним договором становить період: з дати надання Банком кредиту Позичальнику по 10 квітня 2028 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору встановлено, що цільове призначення Кредиту придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1.3. Кредитного договору сторони погодили, що зобовязання Банка надати кредит виникає з моменту відкриття Позичальником поточного рахунку № 2600000173958 (№ 09304018000173958) у Банку для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій Позичальника з надання та погашення Кредиту. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору видача кредиту за Кредитним договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3. Кредитного договору. Відповідно до п 2.4. Кредитного договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником щомісячних платежів. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до Кредитного договору. 09.02.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду № 1 до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року. (т. 1, а.с. 18-24) Відповідно до п. 1. Додаткової угоди № 1 сторони домовилися встановити новий Графік повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором та викласти Додаток № 2 до Кредитного договору у новій редакції. 10.10.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду б/н до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року. (т. 1, а.с. 25-26) Відповідно до п. 1. Додаткової угоди б/н від 10.10.2009р. сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, виклавши пункти 1.1., 1.1.1., 1.1.2. Кредитного договору в новій редакції та доповнивши Кредитний договір пунктом 1.1.3. Пунктом 1.1.1. встановлено, що з 10 жовтня 2009 року та по 04 листопада 2009 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 7,1% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 37,35 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.3. встановлено, що з 5 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 12,45 % річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 37,35 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). 05.11.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову Угоду б/н до Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року. (т. 1, а.с. 27-36) Відповідно до п. 1. Додаткової угоди б/н від 05.11.2009р. сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, виклавши текст Кредитного договору в новій редакції. Пунктом 1.1.1. встановлено, що з 05 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 7,1% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 15,1 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.2. встановлено, що з 10 жовтня 2010 року та до 09 жовтня 2015 року включно за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 13,77% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 21,77 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). Пунктом 1.1.3. встановлено, що з 10 жовтня 2015 року за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплачувати проценти у наступному розмірі: процентна ставка 12,45% річних (далі базова процентна ставка) та за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) процентна ставка 20,45 % річних (далі підвищена відсоткова ставка). 30.04.2008 року в забезпечення виконання Кредитного договору № 093-2008-1397 від 30.04.2008 року між Банком та Позичальником було укладено договір іпотеки , відповідно до якого Позичальник передає Банку в іпотеку наступне майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 30,97 кв. м., житловою площею 15,06 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. (т. 1, а.с. 40-43) Банк свої обовязки за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується доданим меморіальним ордером № 0932914USD000001 та випискою по рахунку Позичальника № 26200000173958 USD. (а.с. 46) Позичальник свої обовязки за Кредитним договором не виконує, порушує його умови. Станом на 16.01.2015 року заборгованість Позичальника за Договором відповідно до наданого розрахунку становить 48 336,49 доларів США, а саме: прострочена заборгованість по кредиту 1 029,53 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 41 324,01 доларів США; заборгованість по відсотках 5 879,04 доларів США; заборгованість по підвищених відсотках 103,91 доларів США. (т. 1, а.с. 48-51) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК Ураїни порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та морадьної шкоди. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дослідивши письмові докази сторін по справі та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, взявши до уваги пояснення відповідача та її представника, письмові пояснення представника позивача, письмові заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 093-2008-1397 від 30.04.2008 р. у розмірі 48336,49 доларів США є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Так, в даному випадку відповідач та представник відповідача, кожен в окремості, заперечують проти позовних вимог, виходячи з того, що банківська установа не мала права на момент укладення кредитного договору укладати такий договір, оскільки банківська у станова не мала ліцензії на видачу кредитного договору у валюті відмінній від Національної валюти. Умови договору є несправедливими, оскільки з моменту отримання кредиту долар США подорожчав у декілька разів, а тому сума відповідальності внаслідок несправедливих умов договору також виросла в декілька разів. Аналізуючи зазначені відповідачем та його представником підстави їх заперечень проти позову та надані суду докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до норм ч. 1 ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Водночас, у ч. 2 цієї ж статті ЦК України зазначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України, в якій зазначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Випадки і порядок використання іноземної валюти визначаються Законом України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 року № 679-XIV (із змінами та доповненнями) і Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (із змінами та доповненнями), виданими відповідно до них нормативними актами, якими передбачена можливість здійснення розрахунків в іноземній валюті при одержанні комерційного чи банківського кредиту в іноземній валюті і його погашенні. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно з статтею 345 Господарського кодексу України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Також, нормативно-правовими актами Національного банку України встановлені вимоги щодо оцінки ризиків за операціями в іноземній валюті, зокрема, Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 N 368, передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику; Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 06.07.2000 N 279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. При цьому, з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, Національний банк України постановою Правління Національного банку України від 01.12.2008 N 406 "Про затвердження Змін до Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків" посилив вимоги щодо формування банками спеціальних резервів за кредитами, наданими в іноземній валюті. З вищевикладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. У положеннях ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національний банк України», в якій зазначено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить, зокрема видача та відкликання ліцензій, здійснення контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок, за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства. Відповідно до норм пп. «г» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави віднесено до операцій, які потребують ліцензії. При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 Декрету Національним банком України видаються генеральні ліцензії комерційним банкам на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. У нормах ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року № 2121-III (із змінами та доповненнями) зазначено, що банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії. Позивач діє на підставах положень чинного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів України, оскільки ним отримано банківську ліцензію та Дозвіл з відповідним Додатком на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України Таким чином, правових перешкод для того, щоб Банк мав право укладати генеральні кредитні угоди, кредитні договори, видавати кредити та відповідно, вимагати виконання зобовязання в іноземній валюті немає. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У звязку з тим, що Банк, діючи у відповідності до діючого законодавства України, надав відповідачу кредит у іноземній валюті (дол. США), то останній повинен повернути Банку таку ж саму суму грошей у іноземній валюті (дол. США). Крім того, у відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до п. 1.8 гл. 1 розд. ІІІ «Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», затверджених постановою правління НБУ № 255 від 18.06.2003 р.: нарахування процентних доходів (витрат), амортизація дисконту (премії) за фінансовими інструментами в іноземній валюті здійснюються в тій валюті, у якій обліковується повязаний з ними фінансовий інструмент. Таким чином, суд приходить до висновку, що заперечення сторони відповідача в цій частині є неспроможними, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини спростовують їх. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ПАТ «Універсал Банк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 3654,00 грн. за квитанцією доданою до позовної заяви (а.с. 6), а тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654,00 грн..

Outcome: approved