Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40934,20 грн. за кредитним договором № б/н від 16.11.2010 р. та судові витрати у розмірі 409,34 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав заперечення згідно яких зазначив, що 18.06.2008 року, шляхом складання і підписання письмової заяви на отримання кредиту і ознайомлення з умовами надання банківських послуг, між відповідачем та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» укладено угоду, на підставі якої ЗАТ КБ «ПриватБанк» 19.06.2008 року видав, а вона отримала кредитну картку «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 з зарахованими на картку грошовими коштами у сумі 500 гривень, встановленим кредитним лімітом на картку в сумі 2500 гривень, з основною відсотковою ставкою по кредиту 2,5 % у місяць на залишок заборгованості, без щомісячної комісії та без права Банком самостійно погашати заборгованість за кредитом шляхом списання з дебетових карт, терміном дії кредитної картки 2 (два) роки з дня випуску. В період з 19.06.2008 по 15.11.2010 роки вона відповідно до правил та умов надання банківських послуг від 19.06.2008 року, знімала та поповнювала кредитну картку «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800. При використанні кредитної картки «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 збільшення або зменшення кредитного ліміту не здійснювалось, заяву з позначкою зменшення або збільшення кредитного ліміту між відповідачем і банком не складалась, оскільки гранична сума яку вона знімала і поступово поповнювала становила 1000 гривень. У зв'язку з виходом на пенсію у 2010 році, її місячний дохід зменшився та станом на жовтень 2010 року склав 723 гривні, які нею отримувались на дебетову, соціальну, пенсійну картку оформлену в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк». 16.11.2010 року на підставі зміни її доходу у бік зменшення, з метою виконання умов кредитної угоди від 18.06.2008 року в частині обмеження ризику не платежу, відповідачкою прийнято рішення щодо лімітування кредиту у бік зменшення та продовження дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 строком на 1 (один) рік, без перевипуску. 16.11.2010 року керівництво Кіровоградського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», на її рішення щодо лімітування кредиту у бік зменшення та продовження дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 строком на 1 (один) рік, без перевипуску - погодився. Підставою для зменшення лімітування кредиту за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 і продовження строку її дії є Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.11.2010 №0206111100182742648. З часу складання Анкети-Заяви від 16.11.2010 року щодо зменшення кредитного ліміту, вона поступово сплачувала тіло кредиту та відсотки за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 до листопада 2011 року. З листопада 2011 року, після сплину строку дії кредитної картки «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800, вона перестала сплачувати відсотки за кредитом, оскільки вони не зменшувались, а лише збільшувались з незрозумілих підстав. Підстави збільшення відсотків за кредитною карткою «Кредитка Універсальна» № 5577212902525800 працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» не пояснювали. Кредитну угоду від 18.06.2008 року вона не подовжувала, нових заяв (анкет-заяв) на зміну ліміту кредитування у бік збільшення не складала і не підписувала, нових карток за угодою від 18.06.2008 року, - не отримувала з листопада 2011 року. У грудні 2011 року в межах обслуговування ПАТ КБ «ПриватБанк» програми соціальних пенсійних карток, до її дебетової пенсійної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 2222221314185117 отриманої у вересні 2010 року укладено і приєднано нову угоду між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої їй видано кредитну картку № 5211537400876491 з нарахованим споживчим кредитом на суму 16 400 гривень, без встановлення основного і додаткових відсотків на кредит, терміном дії до кінця серпня 2014 року, на яку без її згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» списує грошові кошти за кредитом з її пенсійної картки (а.с.118-119). Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 16.11.2010 року уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до укладеного договору № б/н від 16.11.2010 року [PERSON] 16.11.2010 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 і п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Договором передбачено, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за укладеним Договором та Угодою виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Разом з тим, відповідач свої обов»язки не виконувала належним чином, зокрема не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв»язку з чим станом на 31.05.2015 року має заборгованість у розмірі 40934 грн.20 коп., яку не погашає. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», де 16.11.2010 р. отримала кредитну карту. Цього ж дня відповідачем було оформлено Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що засвідчено її підписом. Відповідач своїм підписом підтвердила свою обізнаність з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті «ПРИВАТБАНК» (а.с.7). Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] згідно умов кредитного договору від 16.11.2010 р. отримані наступні платіжні карти з установленим кредитним лемітом: 5577212902525800 з терміном дії до кінця грудня 2011 року (12/11); 4149437104186448 з терміном дії до кінця серпня 2014 року (08/14); 5211537400876491 з терміном дії до кінця вересня 2015 року (09/15); 5457092302532183 з терміном дії до кінця січня 2017 року (01/17) (а.с. 98). З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.5), а також з виписок по основній карті договору [PERSON] з описанням транзакцій (а.с.101-110) вбачається, що вона користувалася карткою «Універсальна» до червня 2014 року, на якій рахувався залишок боргу. У свою чергу, Банк здійснював операції з погашення заборгованості за кредитом, що рахувалась за відповідачем, у тому числі й шляхом перерахування грошових коштів з її пенсійної картки, що передбачено п. 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.32). При цьому, [PERSON] не зверталася до Банку з будь-якими заявами щодо незаконного зняття цих коштів. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом , відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. За нормами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п.2.1.1.12.6 "Умов та Правил надання банківських послуг", Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70,/ з розрахунку : 360 календарних днів на рік. Згідно п.2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг" позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками та його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 1.1.2.3 вказаних вище Умов передбачено обов"язок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по них. Банку надана можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин Договору (п.1.1.3.2.3). За нормами п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. та 5% від суми позову. Станом на 31.05.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 40934,20 грн., яка складається з наступного: 23938,33 грн. - заборгованість за кредитом; 14470,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1925,44 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 409,34 грн. судового збору.

Outcome: approved