Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] , звернулася всуд із позовом до Рахівської державної нотаріальної конторипро визнання протиправними і незаконними дій державного нотаріуса, державного реєстратора Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу щодо дій з виготовлення, посвідчення, видачі договору дарування за № 1-451 від 16.06.2017, державної реєстрації в Державному реєстрі прав на не нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером рішення 35802582 від 22.06.2017 речових прав на об`єкт нерухомого майна за № 322667321236 та їх скасування. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2017, [PERSON] , [INFO] , звернувся до державного нотаріуса Рахівської ДНК Закарпатської області, [PERSON]. із заявою про оформлення та посвідчення договору дарування нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236 на ім`я [PERSON] . Вважає, що нотаріус, діючи всупереч вимог ст.ст. 5, 7, 46-1, 47, 51 Закону України «Про нотаріат» 02.09.1993 за № 3425-ХІІ (далі Закон), вимог розділу І: глави 7, пункту 1, глави 8, пункту 1, 2, глави 13, пункту 1,2, глави 15, пункту 1, розділу II: глави 2, пунктів 1.1., 1.2., 1.7 «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі Порядок), виявивши під час вчинення нотаріальної дії порушення законодавства з боку реєстратора [PERSON]., який безпідставно 25.03.2015 вніс до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 11910290 запис про право приватної власності за №5107789, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236, право приватної власності [PERSON] на 1/3 частки в спільному об`єкті нерухомого майна квартирі [ADDRESS] , загальною площею 63,78 кв.м, житловою площею 47,03 кв.м та складову частини об`єкта нерухомого майна - сарай під літерою «Б». Нотаріус [PERSON]., також була обізнана з порушеннями допущеними нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON]., яка 12.12.2016 безпідставно видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1678 від 12.12.2016, внесла до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за індексним номером: 32961089 запис про право власності номер: 18069498 - набуття [PERSON] права власності на 2/3 частки в спільному об`єкті нерухомого майна квартирі та сараю за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236 та припинення права власності у цьому нерухомому майні у [PERSON] та [PERSON] . Обізнаність нотаріуса [PERSON]., підтверджується власноручно винесеною постановою №63 від 20.07.2015 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] за відсутності належних правовстановлюючих документів. При зверненні до нотаріуса, заявником надаються підтверджуючі документи спадкоємця, спадкодавців, а також документи підтверджуючі набуття права власності та технічний паспорт на квартиру і інше нерухоме майно. З документів наданих [PERSON] вбачалося, що останній не був власником 1/3 квартири та сараю, а також в наданих документах вбачалися розбіжності, як в особі спадкоємця так і спадкодавців, що в свою чергу не доводило право [PERSON] на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] До технічного паспорту на квартиру також були внесені недостовірні відомості. Так у свідоцтві про право сумісної власності на житло, виданого 11.01.1994 Фондом Комунального майна Рахівської районної Ради народних депутатів право спільної власності в рівних долях по 1/3 на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 63,78 кв.м., відновною вартістю на момент приватизації - 31 890 крб., без будь якої складової (сараю) набули громадяни на прізвища: [PERSON] , [PERSON] (з 29.04.1977 по 17.01.2001 документований паспортом взірця 1974 СРСР , серії [NUMBER] від 29.04.1977 на прізвище [PERSON] ), [PERSON] , у свідоцтві про народження від 16.03.1963 серії [NUMBER] зазначено прізвище - [PERSON] , його батьки: мати [PERSON] ; батько [PERSON] . У свідоцтві про смерть від 10.11.2001 серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області зазначено що померла [PERSON] . У свідоцтві про смерть від 24.11.2004 серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області зазначено що помер [PERSON] . Згідно листа Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 16.07.2016 за № 1351-07.4.27 до 11.01.2001 [PERSON] документований паспортом на прізвище - [PERSON] , з 11.01.2001 до 27.01.2009 документований паспортом на прізвище - [PERSON] , з 27.01.2009 документований паспортом на прізвище - [PERSON] . Отже, зміна прізвища ім`я та по батькові не є підставою для виникнення права власності. Технічний паспорт за №20 від 22.01.2014 на чотирьохкімнатну квартиру №3 під літерою «А» , загальною площею 63,78 кв.м., дійсною вартістю станом на 22.01.2014 - 76874 грн., відновною вартістю - 139771 грн. та сарай під літерою «Б», дійсною вартістю станом на 22.01.2014 - 2 709 грн. відновною вартістю - 5 418 грн. розташовані за адресою: [ADDRESS] виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради (далі КП БТІ) з порушенням вимог «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 за № 127. Обов`язковий план будівлі сараю під літерою "Б", її місце розташування, розміри, обов`язкова характеристика будівлі до техпаспорту не внесено, як і не складено окремий технічний паспорт на дану будівлю із проставлянням штампу встановленого зразка на оригіналі інвентаризаційної справи, технічного паспорту і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам на вільному від записів місці, з лицьового боку «Збудовано самочинно». Згідно експлікації приміщень до плану чотирикімнатної житлової квартири літера "А", яка складена 22.01.2013 [PERSON] зазначено житлову площу квартири - 47,03 кв.м, допоміжну площу - 16,73 кв.м., таким чином, згідно обмірів, загальна площа квартири становить 63,76 кв.м., у технічному паспорті зазначена - 63,78 кв.м. Також у технічному паспорті вказано, що квартира посімейного, спільного заселення (у свідоцтві про право власності на житло від 11.01.1994 зазначено що квартира належить до спільної сумісної власності) розташована на другому поверсі чотирьохповерхового будинку, серія проекту, матеріал зовнішніх стін цегла, теразітова штукатурка, матеріал перекриття залізобетонні панелі. Будинок обладнано гарячим водопостачання та газопостачанням. Встановити місцезнаходження будинку із зазначеними КП БТІ технічними характеристиками не надається можливим, як і місце розташування сараю невідомих розмірів, площі та матеріалу з якого він виготовлений оскільки будинок за вказаною адресою двоповерховий, зовні штукатурка, матеріал перекриття дерев`яне, гарячим водопостачанням та газопостачанням будинок не обладнаний. Незважаючи на вищевказані порушення [PERSON] та [PERSON] , нотаріус [PERSON]. не повідомив відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів до зазначених осіб та діючи всупереч вимог Закону, Інструкції, присяги, при наявності власноручно винесеної постанови №63 від 20.07.2015 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , за відсутності належних правовстановлюючих документів, всупереч вимог розділу II, пункту 1.7. Порядку згідно якого: «Якщо з поданих нотаріусу документів випливає, що житловий будинок, будівля, споруда тощо збудовані (або будуються) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, нотаріус відмовляє в посвідченні договору відчуження житлового будинку та іншого нерухомого майна» 16.06.2017 посвідчила договір дарування, житлової квартири та сараю за №1-451 на ім`я [PERSON] . 22.06.2017 нотаріус з відкриттям розділу з індексним номером: 32836496 вніс до Державного реєстру прав на не нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису: 21040908, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236, про право приватної власності власника: [PERSON] , з розміром частки: 1/1, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: так, Опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 63,78, житлова площа (кв.м): 47,03. Адреса: [ADDRESS] та складову об`єкта нерухомого майна: сарай, Б. З наведеного, право власності [PERSON] на квартиру і сарай за адресою: [ADDRESS] виникло без достатніх на те підстав. Внаслідок видачі Нотаріусом договору дарування, житлової квартири та сараю без землі, № 1-451 на ім`я [PERSON] останній почав претендувати на будівлю - сарай, розташовану на земельній ділянці з кадастровим номером 2123610100-33-001-0006, яка належить [PERSON] згідно акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 759790 від 22.06.2011.22.02.2019 [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , Рахівської міської ради Закарпатської області (цивільна справа №305/312/19) з вимогами «Про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 759790 від 22.06.2011» мотивуючи його тим, що він має передбачене законом право на оформлення спірної земельної ділянки, як такої, що знаходиться під будівлею сараю, який належить йому на праві приватної власності та нерозривно пов`язаний із правом власності на квартиру, оскільки призначений для її обслуговування. Крім того, на забезпечення позову, за заявою представника [PERSON] , Рахівським районним судом Закарпатської області винесена ухвали від 22.02.2019 (справа №305/312/19, рішення № 80098194) та накладено арешт щодо відчуження земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 2123610100-33-001-0006. На підставі наведеного просила визнати протиправними і незаконними дії державного нотаріуса, державного реєстратора Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] щодо безпідставного виготовлення, посвідчення та видачі 16.06.2017 договору дарування, житлової квартири та сараю за номером: 1-451 громадянином [PERSON] на ім`я [PERSON] , реєстрації цих відомостей 22.06.2017 у Державному реєстрі прав на не нерухоме майно та їх обтяжень з відкриттям розділу з індексним номером: 35802582 та внесення запису за номером запису про право власності: 21040908. Підстави виникнення права власності: договір дарування, житлової квартири, серія та номер: 1-451, виданий 16.06.2017, видавник: Рахівська державна нотаріальна контора. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236, право приватної власності: [PERSON] , розмір частки: 1/1, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: так, Опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 63,78, житлова площа (кв.м): 47,03. Адреса: [ADDRESS] та складову об`єкта нерухомого майна: сарай, Б, і припинення права власності у власника: [PERSON] та скасувати договір дарування за № 1-451 від 16.06.2017 та державну реєстрацію в Державному реєстрі прав на не нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером рішення: 35802582 від 22.06.2017. Стосовно порушень законодавства допущених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] з безпідставного виготовлення документів, їх видачі та використання, внесення недостовірних відомостей до Державного реєстру прав на не нерухоме майно та їх обтяжень у відповідності до вимог ст.262 ЦПК України просила постановити окрему ухвалу. Справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження. Стягнути на користь позивача з відповідачів судовий збір в розмірі 768,40 грн. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 30.05.2019 відкрито провадження у справі. Відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.06.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано від Сектору з питань державної реєстрації Рахівської районної державної адміністрації за адресою: 90600, місто Рахів, вул. Миру, 1, Закарпатської області реєстраційну справу з індексним №11910290 від 25.03.2014 за фактом реєстрації за громадянином [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , 1/3 квартири і сараю за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236, за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ 04053878 за адресою: 90600, місто Рахів, вул. Миру, 34 реєстраційну справу за фактом реєстрації за громадянами за індексним номером рішення 32836496 про реєстрацію по 1/3 частині спадкового майна - квартири та сараю в об`єкті нерухомого майна: 322667321236, за адресою: [ADDRESS] за померлими [PERSON] , [PERSON] . Витребувано від Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, код ЄДРПОУ 02883989, за адресою 90600, місто Рахів, вул. Миру, №1: спадкову справу та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1678 від 12.12.2016 про спадкування громадянином [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , 2/3 часток спадкового майна: квартири та сараю в об`єкті нерухомого майна: 322667321236, за адресою: [ADDRESS] за померлими [PERSON] , [PERSON] ; договір дарування за №1-451 від 16.06.2017, посвідчений Рахівською державною нотаріальною конторою про дарування громадянином [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , квартири і сараю за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 322667321236, за адресою: [ADDRESS] та матеріали на підставі яких він був укладений. Оголошено перерву у підготовчому засіданні. Ухвалою Рахівського районного суду від 25.10.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Представник позивача, [PERSON] зазначив, що державним нотаріусом [PERSON]. при посвідченні договору дарування нерухомого майна, не взято до уваги розбіжності у правовстановлюючих документах наявні у прізвищі, ім`ї та по батькові спадкодавців та спадкоємця [PERSON] . Крім того, просив суд взяти до уваги рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.11.2016 по справі №308/9745/15-ц, яким відмовлено [PERSON] у визнанні права власності на спадкове майно. З вищенаведених підстав, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Рахівської ДНК у Закарпатській області, у судове засідання не з`явився. 15.11.2019, завідуюча Рахівською ДНК, [PERSON]. надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги не підтримує. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вважає їх необгрунтованими, безпідставними, такими що не відповідають вимогам закону та заявленими неналежним позивачем, з огляду на наступне. Позивачем та її представником не доведено, яким чином оспорюваний правочин та дії державного нотаріуса щодо посвідчення вказаного правочину порушують її законні права чи інтереси. В матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи самої позивачки, які б встановлювали її право, що підлягає захисту. Саме по собі звернення її довірителя [PERSON] з позовом до [PERSON] із вимогами про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 759790 від 22.06.2011, а також ухвала про забезпечення позову по вказаній справі, жодним чином не порушує прав позивача. Так, відповідна судова справа, ще не розглянута судом, відсутнє рішення суду, яке набуло законної сили, яке б встановлювало чи скасовувало ті чи інші права його сторін (відсутні будь-які юридичні наслідки для позивачки). Предметом розгляду відповідної судової справи є законність набуття [PERSON] прав власності на свою земельну ділянку і у випадку навіть задоволення такого позову, рішення суду, яке набуде законної сили є легітимним (законним) способом судового захисту порушених прав [PERSON] , а не його діями щодо порушення прав [PERSON] . Щодо питання застосування судом у справі № 305/312/19 засобу забезпечення цивільного позову, таке застосовано судом на підставі ухвали, яка набула законної сили, вважається законним процесуальним способом дії суду з метою досягнення цілей, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України. Питання щодо відповідного забезпечення позивач має право вирішувати у межах справи, в якій воно застосовується. Вважає, що договір дарування чи його нотаріальне посвідчення, жодним чином не стосується позивача та не може порушувати її прав. Разом з тим, позивач не довела, ні факту наявності законного права чи інтересу, ні факту порушення такого відповідачем, що є окремою підставою для відмови у позові. Також вважає, що Рахівська ДНК є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивач звертаючись із позовом до суду просить скасувати правочин [PERSON] . У зв`язку з наведеним саме [PERSON] повинен виступати відповідачем по справі. Поряд з цим, позивач при зверненні з позовом до суду ні під час підготовчого засідання не зверталась до суду з відповідним клопотанням про визнання [PERSON] відповідачем по справі, що також є окремою підставою для відмови у позові. Також вважає, що позивачем та її представником невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Будь-який договір, в тому числі договір дарування, не може бути скасований судом. Просила суд взяти до уваги ту обставину, що предмет та підстави позову стосуються різних правовідносин між різними суб`єктами та не пов`язані між собою. При цьому позивач не вказує, яке вона має законне відношення до цих правочинів. На підставі викладеного просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 16 червня 2017 року, державним нотаріусом Рахівської ДНК, [PERSON]. посвідчено договір дарування житлової квартири, зареєстрованого в реєстрі за №1-451. Згідно вказаного договору, [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , дарувальник подарував [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , обдаровуваному квартиру [ADDRESS] . Пред`являючи позов до суду, позивач [PERSON] посилається на те, що державний нотаріус Рахівської ДНК, [PERSON]. при посвідченні вказаного договору порушила вимоги ст.ст. 5, 7, 46-1, 47, 51 Закону України «Про нотаріат» 02.09.1993 за № 3425-ХІІ (далі Закон), вимог розділу І: глави 7, пункту 1, глави 8, пункту 1, 2, глави 13, пункту 1,2, глави 15, пункту 1, розділу II: глави 2, пунктів 1.1., 1.2., 1.7 «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги до правочину, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей Згідно із ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, нотаріальна дія щодо посвідчення договору дарування полягає у перевірці та засвідченні відповідності правочину вимогам ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.55 ЗУ «Про нотаріат», угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, крім випадків, встановлених статтею 38 Закону України "Про іпотеку", посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що державним нотаріусом Рахівської ДНК, [PERSON]. під час посвідчення договору дарування житлової квартири перевірено ту обставину, що [PERSON] (дарувальнику) на праві приватної власності, в цілій частині) належала квартира [ADDRESS] та сарай, на підставі слідуючих документів: - свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] , виданого 12 грудня 2016 року, державним нотаріусом Рахівської ДНК, [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №2-1678; - свідоцтва про право власності на житло на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , виданого 11 січня 1994 року Фондом комунального майна Рахівської районної ради народних депутатів, право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано 25 березня 2014 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речовх прав на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Рахівського РУЮ Закарпатської області. Позивачем та її представником не надано жодних доказів того, що на момент посвідчення правочину на вищевказане майно були, які-небудь заборони, накладено арешт, або будь-які інші обмеження, які б унеможливлювали [PERSON] , як власнику майна, розпорядитись ним у спосіб, передбачений законом. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що державний нотаріус Рахівської ДНК, [PERSON]. під час посвідчення договору дарування житлової квартири діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» дано в рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ст.5 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес). Поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 5 ЦПК України та інших законах України у логічно - смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Зокрема, відповідно до: п. 3.1 Рішення КСУ у справі про охоронюваний законом інтерес «зміст слова «інтерес» включає: а) увагу до кого-, чого-небудь, зацікавлення кимось, чимось; цікавість, захоплення; б) вагу; значення; в) те, що найбільше цікавить кого-небудь, що становить зміст чиїхось думок і турбот; г) прагнення, потреби; д) те, що йде на користь кому-, чому-небудь, відповідає чиїмось прагненням, потребам; вигоду, користь, зиск»; п. 3.6 Рішення КСУ у справі про охоронюваний законом інтерес «законний інтерес відбиває легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимсь конкретним матеріальним або нематеріальним благом»; п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ у справі про охоронюваний законом інтерес «поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам». Як зазначено в ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність - це визнана за фізичною особою можливість мати цивільні права і нести цивільні обов`язки. Серед основних прав можна відзначити наступні: мати майно на праві власності; спадкувати і заповідати майно; займатися підприємницькою діяльністю; створювати юридичні особи; укладати будь-які правочини, що не суперечать закону; обирати місце проживання; мати права творів науки, літератури, мистецтва, винаходів та інших результатів інтелектуальної діяльності; мати інші майнові та особисті немайнові права. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду за захистом своїх прав, позивач зазначає, що охоронюваний законом інтерес полягає в тому, що дії державного нотаріуса Рахівської ДНК [PERSON]. по посвідченню договору дарування та реєстрації на підставі нього права власності обдаровуваного [PERSON] , так і сам правовстановлюючий документ порушують її права. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Позивачем та її представником не надано жодних доказів того, що договір дарування чи його нотаріальне посвідчення яким-небуть чином її стосується та можуть порушувати її права чи охоронювані законом інтереси. Саме по собі звернення до суду [PERSON] із позовною заявою чи навіть наявність такої судової справи у провадженні, ніяким чином не порушує прав позивача, з огляду на наступне. Судова справа ще не розглянута судом, відсутнє рішення суду, яке набуло законної сили, яке б встановлювало чи скасовувало ті чи інші права його сторін (відсутні будь-які юридичні наслідки для позивачки); предметом розгляду відповідної судової справи є законність набуття [PERSON] прав власності на свою земельну ділянку і у випадку навіть задоволення такого позову, рішення суду, яке набуде законної сили є легітимним (законним) способом судового захисту порушених прав [PERSON] , а не його діями щодо порушення прав [PERSON] . Щодо питання застосування судом у справі № 305/312/19 засобу забезпечення цивільного позову, таке застосовано судом на підставі ухвали, яка набула законної сили, вважається законним процесуальним способом дії суду з метою досягнення цілей, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України. Питання щодо відповідного забезпечення позивач має право вирішувати у межах справи, в якій воно застосовується. На підставі наведеного, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги, про визнання протиправними і незаконними дії державного нотаріуса, державного реєстратора Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] щодо безпідставного виготовлення, посвідчення та видачі 16.06.2017 договору дарування, житлової квартири та сараю за номером: 1-451 громадянином [PERSON] на ім`я [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст.262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Судомне виявлено порушення вимог чинного законодавства у діях державного нотаріуса Рахівської ДНК, [PERSON]. під час посвідчення договору дарування квартири, як і не виявлено таких в діях державного реєстратора [PERSON]. , директора КП "БТІ" Рахівської районної ради [PERSON]., державного нотаріуса Рахівської ДНК, [PERSON] , громадянина [PERSON] . У зв`язку з наведеним у задоволенні вимоги [PERSON] про постановлення окремої ухвали стосовно вказаних осіб, слід відмовити. Що стосується позовної вимоги про скасування договору даруванняза № 1-451 від 16.06.2017 та державної реєстрації в Державному реєстрі прав на не нерухоме майно та їх обтяжень за індексним номером рішення: 35802582 від 22.06.2017, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у Постанові від 28 листопада 2018р у справі № 2-1201/2005, Цивільний кодекс України, зокрема його 55 глава (дарування), не передбачає скасування договору дарування судом. Договір дарування є правочином, а будь-який правочин, не може бути скасований судом. Правочин може бути визнаний судом недійсним, нікчемним, удаваним, фіктивним, тощо, правочин може бути розірвано чи укладено судом, проте суд не має права скасовувати правочин. Відповідно до положень ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, нерухоме майно: квартира [ADDRESS] та сарай належать на праві власності третій особі [PERSON] . Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту вищенаведених норм права, випливає, що потреба в такому способі захисту порушеного права, як позбавлення особи права власності на нерухоме майно виникає лише тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] не являвся власником нерухомого майна, держану реєстрацію якого просить скасувати. Більше того, нею не надано жодних доказів того, що має яке небуть відношення до вказаного майна. Тобто у неї відсутні правові підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що поивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] звертаючись з позовом до суду, при цьому мотивуючи порушення свого права процесуальними діями [PERSON] , відповідачем зазначає Рахівську державну нотаріальну контору, а [PERSON] надає лише статус третьої особи без самостійних вимог. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). Суд за клопотанням позивача, до закінчення підготовчого провадження, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина 1,2 статті 51 ЦПК України). Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України лише за клопотанням позивача на стадії підготовчого провадження. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (17 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, ЄДРСРУ № 73469613) Водночас, суд констатує, що позивач звернулась до суду із вимогами скасувати правочин [PERSON] , мотивуючи порушенням останнім її прав, але не визначила його відповідачем у справі ні при поданні позову, ні шляхом подання відповідного клопотання на підготовчому судовому засіданні, Рахівська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем за цими вимогами, що є окремою підставою для відмови у позові. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed