Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. Свої вимоги позивач обґрунтовують тим, відповідач [PERSON] працюючи касиром-оцінювачем відокремленого підрозділу № 35 у період з 06.02.2014 по 09.02.2014 року, з метою особистого збагачення, незаконно брав з сейфу кошти підприємства які в подальшому використовував на власний розсуд, чим наніс позивачу збитків на суму 11 735, 00 грн. Згідно із вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 по справі № 755/7598/14-к [PERSON], було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та затверджено угоду про примирення, укладену 27.03.2014 року, відповідно до якої відповідач повинен не пізніше 07.0007.2014 року відшкодувати у повному обсязі матеріальну шкоду на суму 9 435, 00 грн. Однак на момент укладення подання позову до суду відповідач суму боргу в повному обсязі не сплатив, у зв"язку із чим позивач звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути із відповідача 8000 грн. Із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог яка долучена судом до матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 6 000 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі. Через канцелярію суду надав заяву про зменшення позовних вимог, у зв"язку із тим що відповідач повернув частину боргу у сумі 2000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі, але надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, та вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року по справі № 755/7598/14 за обвинуваченням [PERSON] передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, що набрав законної сили [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2014 року [PERSON] згідно із наказом № 48/35 - К від 06.11.2013 року директора ПТ "Ломбард "Регіональний" ПП "Злато дар 585" і компанія" [PERSON] було призначено касиром-оцінювачем. 09.02.2014 року [PERSON] знаходячись на своєму робочому місці з метою особистого збагачення, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно брав з шухляди сейфу, встановленого в ломбардному відділенні на власні потреби використовував кошти підприємства. Дана обставина повторному доказуванню не підлягає у відповідності до вимог ч.3 ст. 61 КК України. Відповідно до акту інвентаризації від 10.02.2014 року перевіркою встановлено недостачу грошових коштів 11 735 грн. 00 коп.. що знаходились на відповідному зберіганні касира-оцінювача [PERSON] 27.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] зобов"язався відшкодувати матеріальну шкоду завдану підприємству ПТ "Ломбард "Регіональний" ПП "Злато дар 585" в розмірі 9 435 грн. Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно по положень ч.4 ст. 175 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, та враховуючи те що відповідач позов визнав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved