Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить поділити та визнати за ним набуте за час шлюбу з [PERSON] майно, а саме: ? частину 45/100 частин житлового будинку, що становлять площу 70,38 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. В подальшому уточнив позовні вимоги та остаточно просив поділити майно, набуте ним за час шлюбу з [PERSON], виділивши йому ? частину 58/100 частин житлового будинку, тобто 29/100 частин будинку [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 29/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 103-104, т.1). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 01.09.2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] На підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 03.08.2015 р. шлюб було розірвано. В червні 2015 року дружина з дитиною виїхали на відпочинок до м. Кременчук, де постійно мешкають її батьки. В липні 2015 року від дружини він дізнався, що вона таємно від нього подала позов до суду про розірвання шлюбу, залишається жити разом з дитиною у місті Кременчук, батько дружини придбав їй та онуку квартиру для проживання, де вони мешкають зараз. Він повністю утримував свою сім'ю до липня 2015 р. У період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано 58/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. На земельній ділянці площею 944 кв. м. є прибудови зазначені на плані А-1; гараж - літ. П, сарай - літ. Б, В, Д, К, С, літній душ - літ. Н, вбиральня - літ. Р, Г, льох - літ. Е, Ж, огорожа 2-6, 9, 10, зливна яма - 7, 8, 11. Вказане домоволодіння було придбано виключно за сумісні кошти подружжя. Жодних інших грошових коштів, в тому числі особистих коштів відповідача [PERSON], а також її батьків на придбання цього домоволодіння не залучалось та не витрачалося. [PERSON] зазначив, що грошові кошти взяв зі свого зі свого бізнесу, а те, що йому не вистачало займав. В інтересах сім'ї договір купівлі-продажу будинку було укладено за наявності нотаріально посвідченої його заяви на згоду другого з подружжя згідно ст. 65 СК України та оформлено на [PERSON] З моменту придбання домоволодіння він провів за власний рахунок капітальний ремонт, узгодив технічні умови на газо- та водопостачання. Він веде безперервно підприємницьку діяльність з 21.04.2005 р., тобто почав її за 2,5 роки до одруження. На час укладення шлюбу мав власні кошти у розмірі 1 262 801 грн., що підтверджується звітами суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2005 рік, 2006 рік, та І півріччя 2007 року. Його власні кошти до цього часу знаходяться в обороті його підприємницької діяльності. Ці кошти не підлягають поділу між подружжям, оскільки є його особистою приватною власністю, як чоловіка, що набуті ним до шлюбу відповідно до ст. 57 СК України. Для поповнення оборотних коштів своєї підприємницької діяльності 03.12.2013 року [PERSON] було укладено Договір поворотної фінансової допомоги на суму 1 000 000,00 грн. строком на 18 місяців з ФОП [PERSON] Ці кошти він повернув 30.05.2015 року, згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, для чого зняв їх зі свого банківського рахунку підприємця. Також, для поповнення оборотних коштів своєї підприємницької діяльності 29.12.2013 року ним було укладено Договір поворотної фінансової допомоги на суму 1 000 000,00 грн строком на 18 місяців з ФОП [PERSON] Ці кошти він повернув 10.06.2015 року, згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, знявши їх зі свого банківського рахунку підприємця. 2 000 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги не підлягають поділу між подружжям. [PERSON] посилався на банківську виписку ПАТ «Перший український міжнародний банк» за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р., з якої вбачається, що грошовими коштами підприємця він сплачував за отриманий товар, податки та єдиний соціальний внесок, банківську комісію. [PERSON] вказував, що задекларований ним в ІІ кварталі 2015 р. дохід у розмірі 2 783 117 грн. не підлягає поділу між подружжям, оскільки сума 2 351 124,00 грн. була використана ним для виконання умов господарських договорів в рамках його підприємницької діяльності, а решта грошових коштів є його особистою приватною власністю, які він набув до укладення шлюбу. У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, визнання права приватної власності, поділ майна подружжя та стягнення компенсації. В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати об'єктом особистої приватної власності та право приватної власності за [PERSON] на домоволодіння - 58/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями за [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на холодильник («распашные двери») "BEKO" Side-by-side 615-625л., вартістю 8000 грн.; пральну машину "LG" 6 кг. Direct Drive, вартістю 3500 грн.; телевізор "LG" плазма 49-50", вартістю 16000 грн.; телевізор "LG" плазма 21,5", вартістю 2629 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 6245 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 4900 грн.; диван розкладний з чорного шкіряного замінника, вартістю 8000 грн.; ліжко двоспальне с каркасом з чорного шкіряного замінника, вартістю 3150 грн.; мікрохвильову піч "SAMSUNG", вартістю 1200 грн.; комп'ютер "ASUS" c Ж/К монітором 19", вартістю 2000 грн.; очищувач води «AQUASTRONG» з насосом, вартістю 3600 грн., а всього майна на сумму 59 224 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію у розмірі 1 171 887,29 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. та витрати на оплату проведеної судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4 608,00 грн. (а.с. 116-119, т. 2). В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] куплене за грошові кошти, отримані від продажу [PERSON] та її батьком [PERSON] власної квартири [ADDRESS]. Грошові кошти від ? частки проданої квартири та додаткові грошові кошти в сумі 3 500 доларів США, а всього в сумі 21 250 доларів США батько передав [PERSON] за договором дарування грошових коштів від 08.06.2012 р., який не був нотаріально оформлений. Привели розрахунок часток, в якому вказали, що частка [PERSON] складає 82,23 %, що дорівнює 1 153 546,29 грн, а частка [PERSON] складає 17,77 %, що дорівнює 249 282,71 грн. Також [PERSON] зазначила, що побутова техніка та меблі мають бути залишені у власності [PERSON] та розмір компенсації за це майно має сплатити їй [PERSON] в сумі 29 612 грн. Згідно поданих податкових декларацій [PERSON] до Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області дохід фізичної особи-підприємця [PERSON] за ІІ квартал 2011 р. склав 2 783 117,00 грн. Враховуючи, що [PERSON] використав зазначений дохід на власні потреби не здійснював матеріальне утримання спільного малолітнього сина, вважає, що розмір компенсації має складати ? частину від отриманого доходу, що дорівнює 1 391 558,50 грн, які [PERSON] повинен їй сплатити. З урахуванням взаємозаліку зустрічних вимог щодо компенсацій при поділі спільного майна подружжя вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 1 171 887, 29 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] визнали частково - лише в частині вимог щодо поділу меблів та побутової техніки, придбаної [PERSON] за рахунок кредитних коштів, зазначивши, що йому має бути залишено у власність наступне майно: холодильник («распашные двери») «BEKO»; Side-by-side; 615-625 л. вартістю 8000 грн., телевізор «LG», плазма, 49-50» вартістю 16000 грн. та диван розкладний з чорного шкір. замінника вартістю 8000 грн., а всього майна на суму 32000 грн. В іншій частині зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях а.с. 147-149 т. 1, а.с. 1-7 т. 2, а.с. 120-122 т. 2. Відповідач [PERSON] за первісним позовом, а також її представники [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Остаточний зустрічний позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та експерта, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 01 вересня 2007 року в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був укладений шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 612. Вищезазначене встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2015 року, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] встановлено «[PERSON]». Рішення набрало законної сили (а.с. 38-39 т. 1). Відповідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Від шлюбу народився син, [PERSON], [INFO], що встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2015 року (а.с. 93 т. 1). За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони 28 листопада 2001 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. 08.06.2012 р. за реєстровим № 3499, [PERSON] набула право власності на 58/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 133 т. 1). Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 27.06.2012 р. прийнято рішення про державну реєстрацію, про що внесено запис в Реєстр прав власності на нерухоме майно (а.с. 105 т. 1). Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірна частка домоволодіння [ADDRESS] була придбана у період перебування сторін у шлюбі. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Досліджуючи джерело походження грошових коштів, за рахунок яких було придбано спірний будинок в судовому засіданні було встановлено наступне. Частина грошових коштів, а саме 142 000 грн., що станом на 08 червня 2012 року за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) становило 17 750 доларів США були особистими грошовими коштами [PERSON], які не були спільною власністю подружжя, та які вона витратила на придбання спірного будинку. Зазначені грошові кошти [PERSON] отримала від продажу спільної з її батьком, [PERSON], квартири [ADDRESS], тобто дана квартира була придбана до укладення шлюбу з [PERSON] і не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя (а.с. 139 т. 1). Вищевказана квартира була продана [PERSON] разом з батьком 08 червня 2012 року о 10:55 годині, а спірну частку житлового будинку вона придбала в цей же день о 15:09 год., в тому числі і за кошти, які вона виручила разом з батьком за продаж вказаної вище квартири (а.с. 134, 140 т. 1). Таким чином, продаж квартири, яка належала [PERSON] та [PERSON], та придбання 58/100 частин житлового спірного будинку [ADDRESS], відбулося в один і той же день з різницею у часі 4 години. Також судом встановлено, що частина грошових коштів, зокрема, 21 250 доларів США, що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 170 000 грн., згідно договору дарування грошових коштів від 08.06.2012 року, який було укладено між [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON], батьки подарували [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 250 доларів США, які складалися з 17 750 дол.США, які були виручені за продаж квартири [ADDRESS], та додаткових 3500 доларів США, які належали батькам [PERSON] Даний факт підтверджується копією Договору дарування грошових коштів від 08 червня 2012 року, а також показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що у день придбання спірної частини житлового будинку всі гроші, які були отримані від продажу однокімнатної квартири [ADDRESS], у сумі 284 000 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 35 500 доларів США, а також додатково 3500 доларів США, які вони особисто надали доньці [PERSON], а всього 39 000 доларів США були витрачені [PERSON] для купівлі спірної частини домоволодіння (а.с. 141 т. 1). Таким чином, на день придбання спірного будинку, [PERSON] було внесено особистих коштів у розмірі 312 000,00 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 39 000 доларів США. Остаточна частина грошових коштів у розмірі 172 000 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 21 500 дол. США, була сплачена подружжям за рахунок позичених коштів, зокрема: 1) 9 000 дол.США [PERSON] взяв у борг у [PERSON] згідно розписки від 05.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 09.05.2015 р. (а.с. 21 т. 1); 2) 3 000 дол. США [PERSON] взяв у борг у [PERSON] згідно розписки від 07.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 05.10.2014 р. (а.с. 22 т. 1); 3) 2 000 дол. США [PERSON] взяв у борг у [PERSON] згідно розписки від 08.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 01.10.2014 р. (а.с. 19 т. 1); 4) 8 000 дол.США [PERSON] взяв у борг у [PERSON] згідно розписки від 01.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 28.05.2013 р. (а.с. 20 т. 1). Вищевказані грошові кошти [PERSON] брав у борг на придбання спірної частини житлового будинку, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні та було підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частина 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Виходячи з того, що позичені [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000 дол. США у громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], були використані в інтересах сім'ї, зокрема, на придбання 58/100 частин житлового спірного будинку [ADDRESS], а також враховуючи той факт, що усі позичені грошові кошти були повернуті [PERSON] до розірвання шлюбу з [PERSON] та до припинення фактичних шлюбних відносин, є усі підстави стверджувати, що зазначені грошові кошти поверталися за рахунок спільних коштів подружжя. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що кошти їм були повернуті [PERSON] після продажу мікроавтобуса, який був у власності відповідача [PERSON], що не заперечувалося і самим [PERSON] Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] повертав грошові кошти за рахунок спільних коштів подружжя та за рахунок продажу спільного майна подружжя (мікроавтобуса, який був у власності [PERSON]) вбачається, що позичені грошові кошти, витрачені на придбання спірного житлового будинку, є також спільною сумісною власністю, а тому в цій частині житловий будинок підлягає поділу між подружжям. Доказів того, що повернення позичених коштів [PERSON] здійснював за рахунок особистих коштів, останнім не надано та суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що спірне домоволодіння було придбано саме за особисті кошти [PERSON], оскільки дані свідки не були присутні під час купівлі та укладання договору на купівлю спірної частки житлового будинку. Показання свідків грунтуються лише на власних припущеннях. Не надано суду й доказів того, що ремонт спірної частини житлового будинку був здійснений протягом 2012-2014 років саме за власні кошти [PERSON] На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова, 06.05.2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса було складено висновок судової будівельно-технічної експертизи № 11416/2414. Відповідно до висновків, судовий експерт визначив, що ринкова вартість домоволодіння з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], в цілому 58/100 частки станом на травень 2016 року складає 1 402 829,00 грн. З технічної точки зору надати варіанти поділу спірного домоволодіння між власниками та можливість виділити частку [PERSON] у зазначеному спірному домоволодінні не надається можливим (а.с. 174-184 т. 1). З урахуванням викладеного, та

Outcome: partial