Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» ( далі - ПАТ «[PERSON] Аваль») 30.03.2018 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку достроково заборгованість за Кредитним договором 014/2836/82/108158\~від 13.06.2008\~року, у сумі 5888,50\~доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 156023,89\~грн.), яка складається\~:заборгованості за кредитом 4519,11\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 119740,02\~грн.), заборгованості по сплаті відсотків 1369,39\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 36283,87\~грн.); солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь банку достроково заборгованість за Кредитним договором 014/2836/82/108158\~від 13.06.2008\~року, у сумі 5888,50\~доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 156023,89\~грн.), яка складається\~:заборгованості за кредитом 4519,11\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 119740,02\~грн.), заборгованості по сплаті відсотків 1369,39\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 36283,87\~грн.); солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку достроково заборгованість за Кредитним договором 014/2836/82/108158\~від 13.06.2008\~року, у сумі 5888,50\~доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 156023,89\~грн.), яка складається\~:заборгованості за кредитом 4519,11\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 119740,02\~грн.), заборгованості по сплаті відсотків 1369,39\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 36283,87\~грн.); судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що від 13.06.2008\~рокуміж ВАТ «[PERSON] Аваль» ,\~правонаступником якого\~є ПАТ «[PERSON] Аваль»,\~ та [PERSON] укладено кредитний договір №014/2836/82/108158\~ , відповідно до умов якого він отримав 20000 доларів США зі сплатою 14% , які зобовязався повернути не пізніше 13.06.2018 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищеназваним кредитним договором між банком та [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки №014/2836/82/108158 та №014/2836/82/108158 /1 від 13.06.2008 року, зобовязавшись у разі невиконання кредитором [PERSON] своїх зобовязань за договором, сплатити суму кредиту та відсотки. У звязку з тим, що [PERSON] не виконував свої зобовязання за договором належним чином, станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5888,50\~доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 156023,89 грн.), тому позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства "[PERSON]\~Аваль"\~ в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити /а.с.77,117/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти позову, зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з позовом до поручителів; позивачем не надано документів на підтвердження заборгованості відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; в порушення кредитного договору не укладено окремого договору на відкриття та ведення банківського рахунку; банком не надано генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України; до позовної заяви додано роздруківку документів з електронного архіву банку, що не дає можливості встановити їх автентичність. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася у звязку з закінченням терміну зберігання. Заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не був, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася у звязку з закінченням терміну зберігання. Заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом надання відзиву на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.06.2008\~рокуміж ВАТ «[PERSON] Аваль» ,\~правонаступником якого\~є ПАТ «[PERSON] Аваль» /а.с.65-67/,\~ та [PERSON] укладено кредитний договір №014/2836/82/108158\~ , відповідно до умов якого він отримав 20000 доларів США зі сплатою 14% , які зобовязався повернути не пізніше 13.06.2018 року /а.с.16-27/. У забезпечення виконання зазначеного договору №014/2836/82/108158\~ від 13.06.2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] 13.06.2008 року укладено договір поруки №014/2836/82/108158\~/а.с.31-36/\~ та з [PERSON] - №014/2836/82/108158/1 /а.с.37-42/. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, надавши йому кредит в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З виписки по рахунку ПАТ «[PERSON] Аваль» від 16.11.2017 року по особовому рахунку №203687122 - 17.06.2008 року банком перераховано [PERSON] 20000 ( код валюти USD) (курс валюти 485.43 грн. за 100 USD) /а.с.30/. Відповідно до умов Договору кредиту (п.п.1.3.3) погашення щомісячних ануїтетних платежів 13-го числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту 310,53 долара США /а.с.20,28,29/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], як поручителі зобовязалися всі зобовязання боржника перед банком по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору, як це визначено кредитним договором, в тому числі щодо повернення суми кредиту, а саме 20000 доларів США, сплати процентів за його користування , комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі , строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодування можливих збитків та виконання інших умов кредитного договору в повному обсязі /а.с.34,40/. Відповідачі підтвердили\~свою згоду\~з умовами\~кредитного договору\~та договору\~поруки,\~що підтверджується\~їхними підписами\~/а.с.\~16-27, 31-36, 37-42/. Згідно з наданим банком розрахунком, позичальник порушив зобов'язання щодо порядку погашення кредиту, належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, станом на 15.11.2017 утворилась заборгованість у сумі 5888,50\~доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 156023,89\~грн.), яка складається\~:заборгованості за кредитом 4519,11\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 119740,02\~грн.)\~ в\~тому числі\~прострочена 3262,67\~дол. США(в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 86448,92\~грн.), заборгованості по сплаті відсотків 1369,39\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 36283,87\~грн.)-\~в тому\~числі прострочена\~заборгованість за\~відсотками 1319,12\~дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 34951,89 грн.) /а.с.10-15/. Позивачем 18.07.2017 року позичальнику та поручителям направлено вимоги про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором та про виконання грошових зобов'язань за договорами поруки , які відповідачі отримали 04.08.2017 року /а.с.43-47/, однак заборгованість не погашено. Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано , власних розрахунків суду не надано. Відповідач [PERSON] не погоджується з документами, що підтверджуються наявність заборгованості, посилаючись на те, що належними доказами є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також, відповідач посилається на неукладення окремого договору на відкриття та ведення банківського рахунку, проте клопотання\~про витребування\~у банку\~таких доказів\~ним не\~заявлялося,\~не зазначено, які саме обставини мають підтвердити чи спростувати ці докази. Не заслуговують\~на увагу\~зауваження відповідача\~[PERSON]щодо надання банком роздруківок документів з електронного архіву, оскільки зазначені копії завірено позивачем відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК України. Посилання відповідача [PERSON] на відсутності у сторін зобовязання індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так, позивачем до позовної заяви додано дозвіл Національного банку України №10-4 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пунктом 1 частини другої якого (чинного на день видачі ліцензії) передбачено, що банк має право здійснювати операції та угоди з валютними цінностями /а.с.62/. Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, гарантують виконання ним основного зобов'язання з урахуванням інтересів кредитора. Порядок забезпечення виконання зобов'язання у вигляді поруки врегульовано нормами ст.\~554, ст.\~559 ЦК України. Відповідач [PERSON] вважає, що позивач звернувся до суду з позовом до поручителів після спливу шестимісячного строку на предявлення позову до поручителів. У відповідності до ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з матеріалів справи, боржник [PERSON], а відтак і поручителі [PERSON], [PERSON] первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами у строк до 13.06.2018 року, сплачуючи її частинами не менш як 310,53 дол. США до 13-го число кожного місяця. Таким чином, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Отже, виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до\~статті 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої\~статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з графіку погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 13 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до\~статті 261 ЦК України\~починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою\~статті 559 ЦК України шестимісячного\~строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої\~статті 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта\~статті 559\~ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення " пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту\~статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно роз'яснень, наданих у п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої\~статті 559 ЦК\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, з розрахунку суми заборгованості за договором кредиту наданим суду позивачем, видно, що відповідач останній платіж по кредиту в розмірі 167,84 дол. США, здійснив 12.10.2015 року /а.с.13/. Окрім того, з листа вимоги позивача, надісланого на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо дострокового погашення ними заборгованості за договором кредиту, вбачається, що ця вимога надіслана відповідачам 18.07.2017 року /а.с.18/, тоді, як з позовом до суду до обох відповідачів, позивач звернувся 30.03.2018 року /а.с.2/. Отже, позовні вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] подано з порушення встановленого законодавством строку, оскільки з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням 13.11.2015, а також з моменту надіслання листа вимоги про дострокове погашення відповідачами заборгованості за договором кредиту - 18.07.2017 року та строком подання позову до суду - 30.03.2018 року минуло більше шести місяців. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача до [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ним своїх зобов'язань. В частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь відповідача судовий збір в сумі 2340,36 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial