Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990,1991-1995 роки житловий будинок №17 по вулиці Берегова в селі Торчицькии Степок Ставищенського району Київської області, 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживала мати позивача [PERSON] колгоспниця колгоспу «Дружба» села Юрківка Ставищенського району Київської області та позивач [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору. Слід зазначити, що [PERSON] вибув з двору в 1982 році в місто Київ, що підтверджується записом в погосподарській книзі. Позивач - [PERSON] вибув з будинку в 1986 році на навчання, потім - в армію, а остаточно в 1992 році, Вважаю в силу статті 71 ЦК УРСР (1963 року) він пропустив строк давності щодо витребування частки з майна колгоспного двору. 05 березня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON]. Заповіт посвідчено [PERSON] сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №1. 12 травня 2010 року в селі Юрківка Ставищенського району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщину після її смерті прийняв спадкоємець за заповітом, позивач - [PERSON], що підтверджується спадковою справою щодо майна померлого заведеною в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Осіб, які мали право на обов'язкову частку в спадщині матері не було. Брат позивача [PERSON] помер 01 вересня 1996 року. Вважаю, що [PERSON] за життя набула права власності на житловий будинок №17 по вулиці Берегова в селі Торчицький Степок Ставищенського району Київської області, 1960 року побудови як на майно колгоспного двору, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 12 травня 2010 року внаслідок смерті останньої. Як вбачається з повідомлення, [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видавала, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Житловий будинок загальною площею 57.4 кв. метри, житловою площею 39,7 кв. метри, вартістю 74616 гривень (з врахуванням інфляції вартість будинку становить 74616х104,6%х99,8%х100,5%х124,9% = 97746,96). На земельній ділянці розташовані житловий будинок «А-1», погріб з шийкою «Г/пг», жомова яма «Д-1», тамбур «а», літня кухня «Б-1», сарай «В-1», ганок «а1», колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. Земельна ділянка, для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №067092, виданого 20.02.2001 року [PERSON] сільською радою за реєстром №000167, проте позивач оформив на неї свої спадкові права. Позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 12 травня 2010 року матері [PERSON] на житловий будинок №17 по вулиці Берегова в селі Торчицький Степок Ставищенського району Київської області, загальною площею 57,4 кв. метри, житловою площею 39,7 кв, метри, вартістю 97746 гривень 96 копійок. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, [PERSON] сільська рада направила до суду лист, в якому позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без участі її представника. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарської книги [PERSON] сільської ради за 1986-1990 роки житловий будинок № 17 по вул. Берегова в с. Торчицький Степок Ставищенського району Київської області, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали [PERSON] М та позивач [PERSON], які набули права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. (а.с.16-17). 12 травня 2010 року мекка Г. М. померла що підтверджується свідоцтвом про смерть( а. с. 7) Згідно заповіту [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] ( а. с. 9). 12 травня 2010 року [PERSON] померла, спадщину після смерті якого прийняв [PERSON], спадкоємець за заповітом, посвідченим 05 березня 2003 року секретарем Юрківської сільської ради [PERSON], отримавши в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 7, 9, 39, 40). Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 57,4 кв. метри, житловою площею 39,7 кв. метри, вартістю 97746 гривень 96 копійок. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована.(а.с.18-21). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на житловий будинок № 17 по вул. Берегова в с. Торчицький Степок, а позивач [PERSON]. набув право на спадщину за заповітом після смерті, 12 травня 2010 року, матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved