Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шаболтасівської сільської ради, третьої особи Сосницької районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року померла баба позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2006 року, актовий запис про смерть №25), після смерті якої залишилося спадкове майно, що знаходиться на території Шаболтасівської сільської ради, зокрема, будинок по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу у спадок. Даний заповіт до цього часу ніким не змінювався і не оспорювався, і знаходиться в матеріалах спадкової справи державного нотаріуса Сосницької районної нотаріальної контори Пацюка С.М. Тому позивач має право спадкувати майно баби за заповітом. Спадщину після смерті баби [PERSON] позивач прийняв. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, обґрунтовуючи відмову відсутністю правовстановлюючих документів. Комунальним підприємством «Зодчий» бюро технічної інвентаризації виготовлена технічна документація. Згідно з довідкою-характеристикою №2 від 27.01.2014 року Сосницького районного комунального підприємства «Зодчий» бюро технічної інвентаризації житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], та складається з житлового будинку А-1, сараю Б-1, погребу п/г. Загальна вартість будівель та споруд складає 32647 (тридцять дві тисячі шістсот сорок сім) грн. Те, що будинок згідно з погосподарською книгою належав померлій, підтверджується довідкою Шаболтасівської сільської ради №06/03-34. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Від представників позивача за довіреністю [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, з яких вбачається, що позовні вимоги вони підтримують. Представник відповідача Шаболтасівської сільської ради у судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника, з якої вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Сосницької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2006 року. З матеріалів справи видно, що після померлої [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа №96/2002. Із заповіту, посвідченого 03.03.1993 року секретарем виконкому Шаболтасівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Із довідки Шаболтасівської сільської ради за №06/03-34 від 09.01.2014 року вбачається, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] дійсно належав померлій [INFO] року [PERSON]. З технічного паспорту та довідки характеристики від 27.01.2014 року, виданих Сосницьким районним комунальним підприємством "Зодчий", вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями (житловий будинок А-1, сарай Б-1, погреб п/г), що знаходяться по [ADDRESS], становить 32647 грн. Рік забудови житлового будинку - 1970. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому, враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державна реєстрація права власності на будинки не залежала від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; дійсно належав померлій [PERSON], а позивач є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями за заповітом. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; за спадкоємцем [PERSON].

Outcome: approved