Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач через свого уповноваженого представника 18.01.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначив, що відповідно до Кредитного договору №2203954187 від 07.04.2008 р. (далі - Кредитний договір) ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль", було надано [PERSON] кредит у розмірі 136 800,00 гривень строком до 07.04.2014 року із сплатою 15,5% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, що підтверджується квитанцією № SVI/1097-54 від 07.04.2008 року та Меморіальним ордером №12 від 07.04.2008 року З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена Додаткова угода №1 від 20.01.2009 року, з укладанням даної Додаткової угоди Сторони домовились пункт 10.1. Кредитного договору викласти у наступній редакції: «за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,0 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки». Отже, з укладенням Кредитного договору та Додаткової угоди у Позичальника виник обов'язок повернути кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених новою редакцією Графіка погашення, у разі прострочення якого Кредитор має право дострокового стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. Однак, відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється місячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 28.11.2016 р. заборгованість по кредиту становить 95376,09 гривень. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. Таким чином, через невиконання відповідачем умов щодо сплати відсотків, станом на 28.11.2016 р. заборгованість по сплаті відсотків становить 107891,71 гривень. З огляду на вказане позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитом та відсотками, а також відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Разом з подачею позову до суду надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її присутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечувала. Відповідно до вимог ст. ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 07.04.2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № [NUMBER] (а.с.9-14). Відповідно до даного Кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 136 800,00 гривень строком до 07.04.2014 року із сплатою 15,5% річних. 20.01.2009 року до Кредитного договору № [NUMBER] від 07.04.2008 року було укладено Додаткову Угоду № 1 (а.с.15). Відповідно до даної Додаткової угоди сторони домовились пункт 10.1. Кредитного договору викласти у наступній редакції: «за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,0 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки». Виконання Банком своїх зобовязань щодо надання відповідачу кредитних коштів підтверджується квитанцією № SVI/1097-54 від 07.04.2008 року та Меморіальним ордером № 12 від 07.04.2008 року (а.с.16-17). Сума заборгованості відповідача станом на 28.11.2016 року становить 203267,80 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.5-8). Однак, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Банк звертався до відповідача з повідомленням про неналежне виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.18). Однак, як встановлено, відповідач ухиляється від виконання зобовязання і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашає. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наслідками порушення зобов'язання за змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України є: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В звязку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 95376 грн. 09 коп. та по відсоткам в сумі 107891 грн. 71 коп., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved