Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та співвідповідача 16 липня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, просить суд: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 63 424, 30 грн, судові витрати у розмірі 768, 40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2018 року о 13 год в м. Білгород-Дністровський по вул. Шкільна, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Grands» д/н [NUMBER] , перед початком руху, а саме: виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надав переваги в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , водій якого рухався по головній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-дністровського міськрайсуду Одеської області від 05.09.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Він є користувачем автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , а відтак у сенсі розуміння ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України має право відшкодування шкоди, завданої відповідачем цьому майну. Відповідно до звіту № 125/18 про оцінку колісного тз автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року становила 19\~197,82 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 42\~812,48 грн. Вартість експертного дослідження склала 1414 грн. Посилаючись на норми права, у яких звернено увагу, що спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі, наполягав, що має бути звернуто до цивільної відповідальності відповідача , який керував транспортним засобом «Mitsubishi Grands» д/н [NUMBER] та не надав переваги в русі автомобілю [PERSON] , який законно користувався автомобілем марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] . На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду з даним позовом. 29 серпня 2019 року відповідач [PERSON] надав до суду письмовий відзив проти позову, згідно якого він вказує, що [PERSON] не надає суду доказів вчинення адміністративного правопорушення, так само відсутні докази і того, що він є законним користувачем автомобіля марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , до того ж не вказує, хто є власником даного транспортного засобу, безпідставно зазначаючи, що володів на момент ДТП вищенаведеним авто на підставі свого посвідчення та технічного паспорту на нього, який зареєстрований на іншу особу. З наданих документів про реєстрацію тз «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] неможливо достовірно вказати, що дані документи є такими, що підтверджують реєстрацію автомобіля, чи саме цього автомобіля, адже вони викладені на іноземній мові без приєднаного перекладу. Тому вважає, що суд не може брати ці документи як належні докази по справі та посилатися на них у своєму рішенні. Крім того відповідач не погоджувався із розміром заявленої матеріальної шкоди, вказуючи, що спричинена шкода автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року становить 19\~197,2 грн. Надалі вказував на відмінності понять матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту. Також посилався на факті наявності у нього Полісу № АМ /5821220 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв з 24.03.2018 року до 24.03.2019 року, тобто на день ДТП 29.08.2018 року включно. Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого становив 100\~000 грн. Вказуючи на свій обов`язок повідомлення страховика про вчинення ним ДТП, стверджував, що виконав усі дії, передбачені договором страхування. Між тим, вимоги до страховика позивачем не заявлялись. З урахуванням усього вищевикладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник співвідповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» 12.03.2020 року на електронну адресу суду надав відзив проти позову [PERSON] , у якому співвідповідач, страхова компанія, з правовою оцінкою обставин справи, наданою позивачем не погоджується, позовні вимоги не визнає і вважає доводи, викладені у позові безпідставними. Так, стверджує, що виходячи із змісту позову [PERSON] важко розмежувати розмір майнових вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Також зазначив, що солідарна відповідальність страховика та особи, яка є винною у ДТП не передбачена чинним законодавством України. До того ж додав, що [PERSON] не дотримано порядку подання до страхової компанії документів, що підтверджують право власності на пошкоджене майно. Більш того, задля виплати страхового відшкодування до представника відповідача слід було подати затребувані документи, які станом на сьогоднішній день не отримані, що призвело до повної відсутності даних про наявність юридичних прав у [PERSON] на отримання страхового відшкодування замість власника пошкодженого транспортного засобу. З урахуванням усього вищевикладеного, просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. \~ Заяви,\~клопотанні,\~інші процесуальні\~дії у\~справі. 22 липня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2020 року, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА», код ЄДРПОУ:00034186, адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д . 29 березня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами не погодився, просив суд в їх задоволені відмовити, вказуючи на їх необґрунтованість та недоведеність. Представник співвідповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутність. Зі згоди представника позивача та представника відповідача, суд розглядає справу за відсутність представника співвідповідача, відповідно наданого клопотання та відзиву на позовні вимоги позивача. Фактичні обставини, встановлені судом. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно 29.08.2018 року о 13:00 годині в м. Білгород-Дністровський по вул. Шкільна, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за якої [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Grands» д/н [NUMBER] , перед початком руху, а саме: виїжджаючи на дорогу з житлової зони не надав переваги в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , водій якого рухався по головній дорозі. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2018 року по справі\~ №495/8113/18 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн на користь держави. Стягнуто з [PERSON] на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 352,40 грн.\~ У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту № 125/18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» , реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 19\~197 грн 82 коп. Вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля «Mercedes-Benz C270 CDS» , реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.08.2018 року становить 48\~812,48 грн. В приєднаних також позивачем документах, що стосуються транспортного засобу «Mercedes-Benz C270 CDS», реєстраційний номер [NUMBER] /також в ремонтній калькуляції/ йдеться про власника такого транспортного засобу - автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] як [PERSON] . Між тим, встановити правову підставність передачі власником автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] [PERSON] неможливо, адже з приєднаних копій документів дослідити їх достовірність не вбачається за можливе, оскільки їх приєднано на іноземній мові. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами,\~ хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб,\~ завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для\~ особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Тож, у системному аналізі статей 395, 396 ЦК України, головним критерієм для визначення спричинення шкоди користувачу майна є встановлення факту користування цим майном на достатній провій підставі. До аналогічного правового висновку дійшов і ВСУ у своїй постанові № 6-183цс14 від 03.12.2014 року. Натомість, в даних конкретних правовідносинах, виходячи із фактичних обставин справи, з достовірність вказати, що у момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] правомірно володів транспортним засобом неможливо. Більш того, згідно постанови, що береться за основу для вирішення питання відшкодування, як доказовість вини завдавача шкоди та наявність обставин у перебігу правопорушення, неможливо дослідити дійсність, що станом на момент вчинення ДТП, що мала місце 29.08.2018 року саме позивач був водієм автомобіля марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , яким спричинено шкоду. Також суд враховує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві НАСК «ОРАНТА», що підтверджується Полісом № АМ/5821220 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з\~тим,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~16\~Закону України\~«Про страхування»,\~договір страхування\~-\~це письмова\~угода між\~страхувальником і\~страховиком,\~згідно з\~якою страховик\~бере на\~себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до\~статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~ страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. У Постанові ВСУ від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц зроблено наступний правовий висновок: У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при зверненні до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було повідомлено листом за № 09-02-09/48-04 від 30.01.2019 року «Про порядок відшкодування шкоди», у якому вказано на необхідності надати наступні документи: копію легалізованого витягу власника ТЗ UAB DORNESA з торгового, банківського чи судового реєстру або посвідчення уповноваженого органу іноземної держави про реєстрацію відповідної юридичної особи /власника транспортного засобу/ завіреного печаткою уповноваженого реєстраційного органу з нотаріально засвідченим перекладом українською мовою; нотаріально засвідченого перекладу на українську мову свідоцтва про реєстрацію ТЗ; копію довіреності з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову довіреності, на підставі якої [PERSON] має право представляти інтереси власника транспортного засобу та отримувати страхове відшкодування; копію паспорту та коду [PERSON] .. Також у листі № 09-02-09/48-04 від 30.01.2019 року та у відзиві відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 12.03.2020 року йдеться про те, що [PERSON] зазначених документів до страхової компанії надано не було. Враховуючи вищевикладене, у ПАТ НАСК «ОРАНТА» були відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до\~реальної\~вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної\~ вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. В такому випадку, суд погоджується з відповідачем, яким вказується про невірно обрахований позивачем розрахунок матеріальної шкоди власнику ТЗ автомобілю марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року. З проведеного дослідження усіх фактичних обставин справи, з урахуванням норм чинного законодавства, та його правозастосування до даних правовідносин, неможливо визначити, що позивачу дійсно було завдано будь-якої шкоди, спричиненої ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року, адже з достовірністю неможливо вказати, що саме позивач станом на визначну дату керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] , що він був законним користувачем даного майна, тобто на правовій підставі експлуатував дане авто, що вже виключає можливість задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] . Більш того, судом враховується і факт, що у разі законності підстав для отримання відшкодування спричинених збитків, завданих пошкодженням автомобіля марки «Mercedes-Benz C270 CDS» д/н [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 29.08.2018 року, позивач мав би звернутися до страховика завдавача шкоди, а не безпосередньо самого винуватця ДТП, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, з урахуванням недотримання позивачем встановленої законом процедури отримання страхового відшкодування від страховика завдавача шкоди, та не виконання правових вимог страхової компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що викладені у листі № 09-02-09/48-04 від 30.01.2019 року про надання відповідних документів, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] завданої матеріальної шкоди / у розмірі, не визначеної в основу реального збитку/ не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими та не підтверджуються доказами по справі. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні\~вимоги позивача\~ [PERSON] \~є необґрунтованими,\~тому його\~вимоги щодо\~стягнення з\~відповідача на\~його корись\~витрат по\~сплаті судового\~збору також\~задоволенню не\~підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed