Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь 3% річних у сумі 59468,93 грн., інфляційні нарахування у розмірі 122186,13 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову посилався на те, що 10.01.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] був укладений Кредитний договір № CNL700/502/2007 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 88887,00 доларів США строком до 10.01.2022 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, зазначених в кредитному договорі. 10.01.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] був укладений договір поруки № SR- CNL 700/502/2007, відповідно до умов якого остання зобов`язалась солідарно зі [PERSON] відповідати за повне та своєчасне виконання умов Кредитного договору. Відповідачі в порушення умов Кредитного договору не здійснювали погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах визначених договором, у зв`язку із чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року, яке набрало законної сили, позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволено в повному обсязі та стягнуто зі [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за Кредитним договором № CNL700/502/2007 від 10.01.2007 року у розмірі 660163,38 грн. На час звернення позивача з позовом, відповідачі свої зобов`язання з повернення позивачу суми боргу за кредитним договором не виконали, у зв`язку із чим ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за період з 17.03.2018 року по 17.03.2021 року на заборгованість в розмірі 660163,30 грн. нараховані 3% річних у розмірі 59468,93 грн. та інфляційні витрати у розмірі 122186,13 грн., які позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Заочним рішенням Московського суду м. Харкова від 12.10.2011 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "ОТП Факторинг України" задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за Кредитним договором № CNL700/502/2007 від 10.01.2007 року у розмірі 660163,38 грн. та судові витрати. Згідно з п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року, що набрало законної сили, не потребують доведення у справах між тими ж сторонами. Так, судом встановлено, що з відповідачів на користь позивача було в солідарному порядку стягнуто заборгованість в розмірі 660163,38 грн. 29.06.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" (надалі - продавець) та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (надалі - покупець) укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у додатку до цього договору). а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь продавця винагороду. Таким чином, відповідно до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшло право вимоги в тому числі за Кредитним договором № CNL700/502/2007 від 10.01.2007 року. На час звернення ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до суду заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року не виконано, стягнута сума боргу в розмірі 660163,38 грн. за Кредитним договором № CNL700/502/2007 від 10.01.2007 року не повернута. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на стягнуту заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2011 року заборгованість в розмірі 660163,38 грн. за період з 17.03.2018 року по 17.03.2021 року нараховані 3% річних у розмірі 59469 грн. та інфляційні витрати у розмірі 122186,13 грн., які позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Зі змісту статті 526 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Позивачем наведено розрахунок 3 % річних за період з 17.03.2018 року по 17.03.2021 року в розмірі 59468,93 грн. та інфляційних витрат за період з 17.03.2018 року по 17.03.2021 року в розмірі 122186,13 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже вимоги позивача грунтуються на ст. 625 ЦК України та є обгрунтованими. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною п`ятою статті 12 ЦПК України закріплено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved