Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

У травні 2019 року Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої кошти за навчання в сумі 58 114, 00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] в порушення умов договору № 58/к-П-2011 про навчання студента в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця від 01.09.2011 за спеціальністю "педіатрія", яке здійснюється відповідно до Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров`я міста Києва на 2011-2017 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 № 9/5396 "Про затвердження Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров`я міста Києва на 2011-2017 роки", укладеного між ним та Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в порушення умов договору № 2009/П-1-11503 від 9.08.2009 року, укладеного між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] , договору №94/к-П-2015 від 16.07.2015 року про проходження інтернатури випускників Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, не виконала умов довогорів та не приступила до відпрацювання трьох років до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Подільського району м. Києва. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Судом встановлено, що 1.09.2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та відповідачем було укладено договір №58/к-П-2011 про навчання відповідача з 3 курсу в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця за спеціальністю "педіатрія". Відповідно до пунктцу 2.2.1 вказаного договору Управління сплачує Університету вартість навчання студента протягом 4 років (8 навчальних семестрів) відповідно до Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров`я міста Києва на 2011-2017 роки, яка затверджена рішеннямКиївської міської ради від 17.02.2011 року №9/5396 "Про затвердження Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров`я міста Києва на 2011-2017 роки" в розмірі 43 960, 00 гривень та в межах виділених на виконання заходів вказаної програми асигнувань з міського бюджету на кожен рік. Відповідно до п. 2.2.3 договору, студент зобов`язаний після закінчення навчання в університеті, за направленням Управління, пройти інтернатуру за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки або період, пропорційний періоду оплати Управлінням за навчання в університеті. Відповідно до п. 2.2.4 договору, у разі якщо студент відмовляється за направленням Управління пройти інтернатуру за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки, чи його відраховано з університету, Управління має право на відшкодування студентом, у встановленому законодавством порядку, до бюджету м. Києва коштів за весь період його навчання в університеті. Пунктом 2.2.5 цього ж договору передбачено, що Управління має право на відшкодування коштів за навчання студентом у разі, серед іншого, відмови від проходження інтернатури за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва, відмови від відпрацювання в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я міста Києва не менше трьох років. 16.07.2015 року між Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) та відповідачем було укладено договір №94/к-П-2015 про проходження інтернатури випускників Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, які навчались за Міською цільовою програмою підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров`я міста Києва з подальшим працевлаштуванням. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, сторони домовилися про проходження інтернатури за спеціальністю "педіатрія" за навчальним планом та програмою, затвердженими для даної спеціалізації МОЗ України, з 1.08.2015 року по 1.08.2017 року. Крім цього, відповідно до п. 1.2 зазначеного договору відповідач після закінчення навчання в інтернатурі зобов`язалася відпрацювати за спеціальністю "педіатрія" три роки в ЦПМСД №1 Подільського району м. Києва. Відповідно до п. 3.1 договору у разі, якщо виконавець відмовляється за направленням замовника пройти інтернатуру за відповідною спеціальністю та відпрацювати три роки, чи його відраховано з інтернатури, замовник має право на відшкодування виконавцем в установленому законодавством порядку, до бюджету м. Києва коштів за весь період навчання. Наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.07.2015 року №842/к "Про працевлаштування лікаря [PERSON]", останню було направлено для проходження заочного розділу інтернатури за спеціальністю "педіатрія" в Київську міську дитячу клінічну лікарню №1 та КНЧ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Деснянського району м. Києва з подальшим направленням на очний цикл навчання до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця та працевлаштування відповідача після закінчення навчання в інтернатурі до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Подільського району м. Києва з 1.08.2017 року. Згідно листа від 24.10.2018 року №1065651-409 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Подільського району м. Києва відповідач після закінчення інтернатури з педіатрії для працевлаштування на посаду лікаря-педіатра дільничного до центру не зверталась та до роботи не приступила. Таким чином, по закінченню інтернатури, відповідач не приступила до відпрацювання трьох років до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Подільського району м. Києва, а відтак заборгувала позивачеві 58 117, 00 гривень за навчання. Позивач листом від 9.01.2019 року №061-348/10 направляв відповідачу вимогу щодо повернення коштів за навчання, проте така вимога відповідачем була проігнорована. Відповідач подала відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю та неоюґрунтованістю. В обґрунтування відзиву вказала, що позивач не проводив по договору від 1.09.2011 року №58/к-П-2011 жодних оплат навчання відповідача, а у договорі від 16.07.2015 року №94/к-П-2015 не зазначено жодних сум, вартості навчання в інтернатурі. Крім цього, зазначила, що договір №58/к-П-2011 від 1.09.2011 року було укладено з Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а позивачем у даній справі є Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповіддю на відзив представник позивача заперечив проти викладених відповідачем у відзиві обставин та просив позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено наступне. Щодо відсутності вартості навчання в договорі від 16.07.2015 року № 94/к-П-2015 зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 632 ЦК України, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Щодо перейменування Головного управління охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначено, що відповідно до п. 2 Положення про Департамент хорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2017 року №2254, Департамент перейменовано з Головного управління охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до рішення Київської міської ради від 15.03.2012 року №198/7535 "Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради "Київської міської державної адміністрації". Відтак, перейменування юридичної особи є зміною назви, а не зміною організаційно-правової форми та не впливає на існуючі права та обов`язки сторін. Крім цього, представником відповідача надано суду копії договорів про закупівлю послуг за державні кошти як підтвердження витрат на навчання відповідача. Заперечень на відповідь на відзив відповідач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов укладених між сторонами договорів та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Відповідачем не дотримано зобов`язань по сплаті коштів за надані освітні послуги згідно договору від 1.09.2011 року №58/к-П-2011, що потягнуло за собою появу заборгованості. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення коштів за навчання з відповідача за договором №94/к-П-2015 від 16.07.2015 року, оскільки такий договір не містить ціни (вартості) навчання та між сторонами не було досягнуто домоленості щодо такої ціни (вартості) навчання, як істотної умови договору. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 921, 00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial