Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON], треті особи: Гаражно-будівельний кооператив "Космос-66"; Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В.; Реєстраційна служба головного управління юстиції у місті Києві, Управління державної автомобільної інспекції головного управління міністерства внутрішніх справ в місті Києві; про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності (на 1/4 частки) гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS] від 18 квітня 2005 року, виданого на ім'я відповідача [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 08 квітня 2005 року за № 616-С/ГК, зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11 травня 2005 року за реєстровим № 42714; визнання частково недійсним договору дарування (на 1/4 частки) гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. від 16 жовтня 2013 року за реєстровим № 1047, зареєстрованого Реєстраційною службою головного управління юстиції у м. Києві за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 162439480000; визнання частково недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (на 1/4 частки) легкового автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], зареєстрованого в 2006 році на ім'я [PERSON]; визнання частково недійсним свідоцтва [NUMBER] від 27.07.2013 року про реєстрацію транспортного засобу (на 1/4 частки) - легкового автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON]; визнання за нею права на спадщину за законом на 1/4 частку гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS], вартість якої складає 37.968 грн. 50 коп.(тридцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят вісім грн. 50 коп.); визнання права на спадщину за законом на 1/4 частку на легковий автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], вартість якої становить 12.953 грн. 80 коп. (дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 80 коп.) та стягнення з відповідачів солідарно в рівних частках на її користь грошової компенсації вартості за належні частки у гаражному боксі [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS] в розмірі 37.968 грн. 50 коп.(тридцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят вісім грн. 50 коп.) та легковому автомобілі ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], в розмірі 12.953 грн. 80 коп. (дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 80 коп.), а всього в загальній сумі 50.922 грн. 30 коп. (п'ятдесят тисяч дев'ятсот двадцять дві грн. 30 коп.). В подальшому у зв'язку з проведенням судових будівельно-технічної товарознавчої та автотоварознавчної експертиз, позивач уточнила свої позовні вимоги, також просила зобов'язати суд стягнути відповідачів солідарно в рівних частках на її користь понесені судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач [PERSON] зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], 1954 року народження, який з 1997 року вдруге перебував спочатку у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] та 09 березня 2007 року з останньою офіційно було зареєстровано шлюб. Після смерті батька залишилось наступне спадкове майно: двокімнатна квартира [ADDRESS]; садове будинковолодіння [ADDRESS] гаражний бокс [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS]; і легковий автомобіль марки автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER]. Щодо спірного спадкового майна: гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по [ADDRESS] і автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], то дане спадкове майно фактично було придбано внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON] як сім'ї. Грошові кошти її батька та [PERSON] були об'єднані внаслідок чого було придбано спірне майно, та лише формально оформлене на ім'я відповідача. Початково гаражний бокс за [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66", по просп. Червонозоряному, 8 "а" в м. Києві, належав подружжю [PERSON] і [PERSON], які 26 квітня 2003 року за дорученням посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 квітня 2003 року за реєстровим № 128, фактично зробили відчуження-продажу даного гаражного боксу на користь [PERSON] та відповідача [PERSON], зі змісту якої насамперед вбачається, що останні мають право оформлення права власності, отримання і реєстрацію правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, з правом продажу цього гаражного боксу за ціною і на умовах за своїм розсудом, отримання грошей, а також мають право розписуватись та виконувати всі інші дії, пов'язані з даним дорученням тощо, оскільки на той час правовстановлюючі документи на вказаний гаражний бокс не були оформлені на будь-кого з подружжя [PERSON] чи [PERSON], також ще за життя батько надав позивачу копії цього доручення і свідоцтво про право власності на гаражний бокс, та повідомив, що таким чином фактично за даним доручення відбувся правочин купівлі-продажу цього гаражного боксу і, що грошові кошти сплачувались особисто ним, тобто батьком позивача, але в наступному так як членом гаражно-будівельного кооперативу може бути тільки одна особа з подружжя, за наполяганням відповідача [PERSON], правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на гаражний бокс за вищезазначеною адресою від 12 квітня 2005 року було оформлено на останню. Майже за аналогічних обставин було придбано в кредит також і легковий автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], однак договір купівлі-продажу автомобіля і кредитний договір, відповідач [PERSON] з міркувань власної зацікавленості знову ж таки переконала батька оформлювати всі документи лише на її ім'я. Одразу після смерті батька позивача, відповідач [PERSON] спочатку визнавала за позивачем [PERSON] часткове право власності спадкування за законом на дане спірне майно і навіть власноручно письмово склала перелік всього спадкового майна з визначенням за її розсудом його вартості, де фактично визнавала за позивачкою право спадкування на 1/4 частки гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66" по [ADDRESS] загальною вартістю 6.000 доларів США (шість тисяч доларів США), з якої 1/4 частки становила 1.500 доларів США (одна тисяча п'ятсот доларів США) та право спадкування на 1/4 частки автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], вартістю 4.500 доларів США (чотири тисячі п'ятсот доларів США), з якої відповідно 1/4 частки становить 1.125 доларів США (одна тисяча сто двадцять п'ять доларів США), а потім відповідач [PERSON] відмовилась від своєї власної пропозиції щодо розподілу зазначеного спадкового майна, таким чином. В наступному відповідач [PERSON] 12 грудня 2013 року, щоб запобігти і уникнути поділу зазначеного спірного майна: гаражного боксу [NUMBER] в ГБК "Космос-66", по [ADDRESS] і легкового автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], на підставі правочину дарування здійснила відчуження вказаного спірного майна - гаражного боксу [NUMBER] в ГБК "Космос-66", по [ADDRESS] на користь своєї дочки - відповідача [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. від 16 жовтня 2013 року за реєстровим № 1047, зареєстрованого реєстраційною службою головного управління юстиції у м. Києві за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 162439480000 та за іншим правочином і автомобіль ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], також на користь останньої. Відповідно умов договору дарування від 16 жовтня 2013 року, відповідач [PERSON], як "Дарувальник" стверджує, що гаражний бокс на момент укладення цього договору в спорі, в тому числі в судовому і під забороною (арештом) не перебуває, прав щодо відчужуваного гаражного боксу у третіх осіб немає, та в наслідок дарування не буде порушено прав і законних інтересів будь-яких інших осіб, а також, що сторони "Дарувальник" і "Обдаровувана" - співвідповідач [PERSON], розуміють правову природу цього правочину, свої права і обов'язки, та що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення і були свідомо приховані ними, та визначення умов не має зловмисної домовленості сторін. Також, що "Дарувальник" - відповідач [PERSON], доводить до відома "Обдаровувану" - співвідповідачку [PERSON], що на момент набуття права власності на та сплати грошових коштів за гаражний бокс, відповідач [PERSON] не проживала без реєстрації шлюбу з жодним чоловіком, особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на гараж відповідно до ст.ст. 65, 74 і 97 СК України відсутні та, що сторони сумісної власності і "Обдаровувана") заявляють про відсутність заперечень щодо кожної з умов цього договору, подали нотаріусу правдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням цього договору та заявили про відсутність осіб прав чи інтересів яких може стосуватися посвідчення цього договору. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд про задоволення позову. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими і безпідставними, в зв'язку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що оспорюване майно було придбано за особисті кошти [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направивши до суду замість себе представника яка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих же підстав, що і відповідач [PERSON], просила суд відмовити в задоволенні позову. Треті особи: ГБК "Космос", Приватний нотаріус КМНО Гончар Т. В., Реєстраційна служба Головного управління у м. Києві, Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно власноручно складеним відповідачем [PERSON] письмовим переліком всього спадкового майна із визначенням за її розсудом його вартості, де фактично остання визнала за позивачем право спадкування на 1/4 частки гаражного боксу [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі "Космос-66" по [ADDRESS] загальною вартістю 6.000 доларів США (шість тисяч доларів США), з якої 1/4 частки становила 1.500 доларів США (одна тисяча п'ятсот доларів США) та право спадкування на 1/4 частки автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], вартістю 4.500 доларів США (чотири тисячі п'ятсот доларів США), з якої відповідно 1/4 частки становить 1.125 доларів США (одна тисяча сто двадцять п'ять доларів США), підтверджується факт визнання останньою права спадкування позивача за законом на дане спадкове майно. Факт зловмисного відчуження спірного спадкового майна між співвідповідачами [PERSON] і [PERSON] в процесі розгляду цивільних справ також підтверджується договором дарування від 16 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончар Т.В. від 16 жовтня 2013 року за реєстровим № 1047, та свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер № [NUMBER], зареєстрованого в 2006 році на ім'я [PERSON], а в наступному на ім'я [PERSON]. Фактичні обставини щодо не лише часу перебування відповідача [PERSON] з померлим чоловіком [PERSON] в цивільному шлюбі, а й ведення спільного господарства, побуту та бюджету, майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї та щодо спільних зусиль об'єднаних для набуття оспорюваного майна є встановленими та доведеними звукозаписом повного фіксування судового засідання по цивільній справі № 2-88/2012 року, по якій Обухівським районним судом Київської і постановлено судове рішення від 30 вересня 2014 року, яке набрало законної сили та постановлене з приводу спору у якій брали участь ті самі особи та особа, щодо якої встановлено ці обставини, тобто з приводу спору між тими самими особами, з того самого предмету спору та фактично з тих самих підстав, саме де відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], не упереджено стверджують перебування [PERSON] з померлим чоловіком [PERSON] в цивільному шлюбі з вересня 1997 року, тобто на протязі 14 років та ведення спільного господарства, побуту та бюджету тощо, а також свідками [PERSON] і [PERSON], безпосередньо підтверджується факт придбання спірного майна гаражного боксу за вказаною адресою та даного автомобіля під час цивільного шлюбу тощо, і таким чином суд ставиться до пояснень останніх в процесі даної цивільної справи критично, вважає їх навмисно упередженими, неправдивими і з цієї причини не приймає їх до уваги. Відповідно до висновків проведених судових експертиз: висновку незалежної судової будівельно-технічної експертизи за № СЕ-1-1-284/14 від 12.02.2015 року, дійсна ринкова вартість гаражного боксу [NUMBER], що розташований в ГБК "Космос-66", по [ADDRESS], на момент проведення експертизи становить 151.874 грн.(сто п'ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят чотири грн.), або 5.942 долари США (п'ять тисяч дев'ятсот сорок два долари США), вартість 1/4 частки даного гаражного боксу складає - 39.648 грн. (тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок вісім грн.), сумі еквівалентній 1.485,50 доларів США(одна тисяча чотириста вісімдесят п'ять доларів 50 центів США) та висновку судової автотоварознавчної експертизи за № СЕ-1-2-285/14 від 01.12.2014 року, дійсна ринкова вартість легкового автомобіля ВАЗ-21114, 2006 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], становить 51.815 грн. 18 коп.(п'ятдесят одна тисяча вісімсот п'ятнадцять грн. 18 коп.) та відповідно вартість 1/4 частки даного автомобіля на вказаний термін - 12.953 грн. 80 коп.(дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 80 коп.). У відповідності з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, щодо підстав звільнення від доказування передбачається, якщо обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації. Таким чином, проживання однією сім'єю без реєстрації у органах РАГСу і є цивільним шлюбом. Статтею 74 СК України, щодо права на майно жінки і чоловіка, приживаючих однією сім'єю, але не перебуваючих у шлюбі між собою, визначається, якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, придбане ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, а також на майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, не перебуваючих у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 дійсного Кодексу, щодо права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", чітко визначені права фактичного подружжя, які повинен мати на увазі суд при розгляді спорів про майно: "…При застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю" та зазначене означає, що майно, набуте цими особами під час спільного проживання, належить жінці та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, якщо один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, догляд за тяжко хворими батьками тощо) самостійного заробітку (доходу), і також одночасно вважається, що кожна річ, набута під час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та фактичне подружжя має однакові права, як і зареєстроване подружжя, на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Також відповідно до висновків Верховного Суду України від 01 березня 2013 року, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 року, щодо спорів, які виникають із сімейних правовідносин, п. 1 (останнього розділу висновків) визначено, що згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними та на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 розділу ІІ (Шлюб, права та обов'язки подружжя) цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України, слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені (встояні) відносини, які притаманні подружжю. Проте для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. (Постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 і Постанова Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12). Відповідно зі ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця та якщо місце спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутністю нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч.ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 230 ЦК України, щодо правових наслідків вчинення правочину під впливом обману передбачається, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування та сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. У відповідності до вимог ч.ч. 1-2 ст. 364 ЦК України, щодо виділу частки із майна, яке є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, а також компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вини підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем були доведені обставини на які позивач посилався при зверненні до суду з даним позовом, належними та допустимими доказами, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно в рівних частках на користь [PERSON] судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в загальній сумі 739 грн. 05 коп., вартість витрат за проведення судових експертиз в розмірі 2.000 грн. і 1.800 грн., а також витрати за надання правової допомоги в розмірі 12.000 грн., а всього витрат в загальній сумі 16.539 грн. 05 коп.

Outcome: approved