Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

21.05.2019 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про реальний розподіл будинку та земельної ділянки, із змісту якого вбачається, що вона - [PERSON] позивачка у справі та [PERSON] - відповідачка у справі [PERSON] є рідними сестрами. [INFO] померла їхня мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 06.06.2018 року, виданому держаним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Охріменко О. І. , копія якого надається, позивачка та відповідачка у справі є спадкоємцями у рівних частках - по 1/2 частині майна, належного [PERSON] - земельної ділянки загальною площею 0,0503 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Матері земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, копія якого та копію плану меж земельної ділянки надається. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2018 року, виданого держаним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Охріменко О. І. , копію якого надається, позивачка та відповідачка у справі є спадкоємцями у рівних частках - по 1/2 частині майна, належного [PERSON] - жилого будинку "А-1" з прибудовами, жила площа якого 37,2 м ? , загальна площа 55,6 м ? , з надвірними, господарчими та побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічному паспорту на будинок, на земельній ділянці знаходяться: жилий будинок "А-1" , прибудови "а, а? , б" , погріб "пг" , літня кухня "Б" , сараї "В" , "Д" , убиральня "Е" , навіс "Ж" , огорожа "1-3" . Ще за життя матері між ними склався певний порядок користування будинком. Так, позивачка з мамою проживали у жилому будинку. Відповідачка у справі зі своєю сім`єю постійно, й до цього часу, проживає у літній кухні "Б" , яка переобладнана під жилий будинок. За життя мами та після її смерті позивачка особисто за свої кошти підтримує будинок, здійснює ремонтні роботи. Відповідачка будь-якої участі в цьому ніколи не брала, оскільки постійно проживала та проживає в кухні. Останнім часом між ними почали виникати сварки з приводу спадкового майна, відповідачка постійно вимагає від неї реального розподілу будинковолодіння та земельної ділянки. У добровільному порядку вони не можуть дійти згоди з цього питання, а тому,вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України; ст. ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а, відтак, правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Ч. 1 ст. 356 ЦК України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ст. 367 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ч. 4 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 року одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Згідно ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Підпунктом "е" п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року передбачено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що у випадках, передбачених ст. ст. 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників, учасників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками. Для вирішення по суті справи, позивачка клопоче перед судом про призначення судової будівельно-технічної експертизи для виявлення можливості розділу в натурі жилого будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. У відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачка повідомляє про те, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися. У відповідності до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачка підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Згідно ст. 175 ЦПК України при подачі позову позивач має зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Судові витрати становлять: витрати по сплаті судового збору, витрати по оплаті правової допомоги, всього близько 10000 грн. . Оригінали документів, копії яких позивачка долучає до позовної заяви, знаходяться у неї. Враховуючи викладене,

Outcome: partial