Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

В листопаді 2020 року Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 18 087,07 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (надалі - Правила надання послуг), Комунальним підприємством "Компанія "Вода Донбасу" (позивачем) надавались послуги з водопостачання та водовідведення [PERSON] (відповідачеві). Зокрема, для розрахунку за надані послуги відповідачу було відкрито особистий рахунок № [NUMBER] . Згідно п.18 Правил надання послуг, розрахунковим періодом оплати послуг з водопостачання та водовідведення є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Проте, вартість отриманих послуг з водопостачання та водовідведення відповідач своєчасно не оплатив, в результаті чого за період з 01.06.2016 року по 01.11.2020 року у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 18 087,07 грн. Наведене стало приводом для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18 087,07 грн. та 2 102,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, щодо винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судового повідомлення разом з копіями відповідних документів за адресою офіційної реєстрації. Заяву про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подано. З огляду на наведене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд дійшов до висновку щодо наявності правових підстав для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 274 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані, зокрема своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Судом встановлено, що позивачем КП «Компанія «Вода Донбасу», в особі Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, відповідачу надавались послуги з водопостачання та водовідведення. Для розрахунку за надані послуги відповідачу, що офіційно зареєстрований за адресою: місце проживання: [ADDRESS] , було відкрито особистий рахунок № 196. 07.03.2019 року відповідачеві особисто вручено претензію про наявність заборгованості послуги з водопостачання та водовідведення. Однак, станом на час звернення із позовом відповідач існуючу заборгованість в розмірі 18 087,07 грн. за період з 01.06.2016 року по 01.11.2021 року не сплатив, договір про погашення заборгованості (реструктуризацію) не склав (а.с. 3). Розмір заборгованості підтверджений наданим позивачем розрахунком станом на 17.11.2020 року (а.с.5). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, доказів на спростування викладених в позові вимог, у тому числі доказів повного чи/або часткового погашення спірної заборгованості, чи/або доказів невиконання/неналежного виконання позивачем обов`язків з надання послуг водопостачання та водовідведення відповідачем суду не надано. З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved