Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 квітня 2013 року між підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" (правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна") та [PERSON] було укладено договір поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором поставки, 14 лютого 2014 року, між підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" (правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна") та [PERSON] укладено договір застави №14/149, предметом застави якого є транспортний засіб марки MAN, 1998 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER]. Позивач стверджує, що відповідач порушив умови договору поставки, в зв'язку з чим наявна заборгованість, а тому позивач просить звернути стягнення на предмет застави. 29 квітня 2015 року, від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій останній зазначив, що сума боргу складається із збитків від інфляції у розмірі 9 570,53 гривень, пені в розмірі 9 830,75 гривень, сума трьох відсотків річних 936,29 гривень, та штраф 8 140,18 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Третя особа в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року між підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна"(правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна") та [PERSON] було укладено договір поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором поставки від 30 квітня 2013 року, між підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" (правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна") та [PERSON] укладено договір застави №14/149 від 14 лютого 2014 року, предметом застави якого є транспортний засіб марки MAN, 1998 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER]. Також , 14 лютого 2014 року між підприємством з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" (правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна") та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753, відповідно до якої зазначено, що сума попередження встановлюється сторонами в розмірі мінус 50 000,00 гривень. 13 жовтня 2014 року [PERSON] надсилалася досудова вимога №4765 на суму 68 000,00 гривень. Згідно платіжних доручень №750 від 26 березня 2015 року, №754 від 28 березня 2015 року, №765 від 07 квітня 2015 року, №775 від 10 увітня 2015 року, №780 від 16 квітня 2015 року, №788 від 23 квітня 2015 року, №793 від 25 квітня 2015 року, №795 від 29 квітня 2015 року, №797 від 28 квітня 2015 року, [PERSON] сплатив суму основного боргу в розмірі 47 700,00 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753 від 30 квітня 2013 року наявна заборгованість, що складається із збитків від інфляції у розмірі 9 570,53 гривень, пені в розмірі 9 830,75 гривень, сума трьох відсотків річних 936,29 гривень, та штраф 8 140,18 гривень. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Враховуючи, що боржник [PERSON] продовжує виконувати умови договору поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753, та сплатив суму основного зобов'язання, а також враховуючи, що позивачем було порушено п. 2 додаткової угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів №КІ209002400/13/753, тобто позивач не попередив, що сума попередження, встановлена сторонами в розмірі мінус 50 000,00 гривень, була перевищена, тим паче, позивачем не надано доказів, що заставодавцю надсилалася вимога про дострокове виконання основного зобов'язання, про що зазначено в п. 7.1 договору застави, суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed