Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] (Позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] (Відповідачів) на її користь 370 000 грн.; та три відсотки річних від суми безпідставно отриманих грошових коштів 25 150, 00 грн., а також судові витрати у розмірі 3951,50 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.12.2013 року вона у порядку ст. 244 ЦК України надала Відповідачам довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бельтюковою Є.М., що зареєстрована в реєстрі за №3755, згідно якої кожен з них може діяти самостійно та незалежно один від одного, бути її представником та представляти її інтереси у всіх органах державної влади та місцевого самоврядування, установах, організація, підприємствах незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, у тому числі в органах Державної автоінспекції України, перед фізичними особами, в органах нотаріату, страхових компаніях, станціях технічного обслуговування з питань експлуатації та розпорядження від її імені (продажу, обміну, оренди тощо) транспортним засобом: тип: легковий універсал, марки Volkswagen моделі Touareg, 2009 року випуску, належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER], виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 16.04.2010 року, реєстраційний номер: [NUMBER], номер (шасі, кузова, рами) : [NUMBER], зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області і перебуває на обліку так само. Довіреність дійсна до 05.12.2014 року. Після підписання довіреності Позивач передала Відповідачу [PERSON] вище вказаний автомобіль. Довіреність була надана з метою продажу її автомобіля третім особам. За весь строк дії довіреності гроші за проданий автомобіль, як і сам автомобіль їй передані не були. На її звернення Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області повідомив, що автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано на іншу особу на підставі довідки-рахунку ВІА №485523 від 22.04.2014 року, що видана ТОВ «Глобал-Авто», сума становила 370 000 грн. Після закінчення дії довіреності, неодноразові намагання зустрітись та зв'язатись з Відповідачами виявились марними. Вважає, що Відповідачі мають повернути їй гроші, за проданий автомобіль, у зв'язку із чим Позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Вона розуміє, що не є власником автомобіля, однак гроші за реалізований автомобіль є її власністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, на виконання ухвали суду 03.10.2018 року надала письмові відповіді на запитання, в яких зазначила, що з Відповідачем [PERSON] познайомилась після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19.04.2012 року, під час якого вона допустила зіткнення з транспортним засобом Тойота Камрі, в результаті якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вона повністю компенсувала заподіяну йому матеріальну та моральну шкоду 12.07.2013 р., про що свідчить заява [PERSON], засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєліковою Є.М. Свій автомобіль "Фольксваген Туарег" нею було передано [PERSON] для подальшого продажу, оскільки він в ході спілкування переконав її, що має великий досвід з продажу автомобілів після ДТП. Передача її автомобіля ніяким чином не була пов'язана з компенсацією [PERSON] збитків, як наслідок. Підставою для надання довіреності, було її бажання продати її автомобіль з метою отримати за це гроші Відповідачі наполягали на видачі довіреності на їх обох, аргументувавши це тим, якщо [PERSON] буде у від'їзді та його дружина зможе продати авто, це необхідно, щоб не втратити клієнта. [PERSON] особисто була присутня у нотаріуса і надала свій паспорт помічнику нотаріусу, тому вважає, що вона була скоріше обізнана щодо вчинення нотаріальних дій. Вона не має спеціальних знань, та не може сказати в якому технічному стані був її автомобіль, але перед передачею авто [PERSON] пройшов діагностику на станції "Бош" в м. Одесі і був придатний до експлуатації. [PERSON] не узгоджував з нею питання щодо ремонту автомобіля, але її чоловік повідомляв, що [PERSON] неодноразово намагались виторгувати гроші на поточний ремонт автомобіля при йогопродажі. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року вона сплатила ПрАТ «СК Інгострах» витрати по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 32 900 грн. Підставою для видачі довіреності відповідачам було її бажання продати автомобіль та отримати за це гроші, чому [PERSON] використав гроші належні її родині на нужди своєї, їй невідомо (а.с. 171-712). Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, вважав позовні вимоги безпідставними. Відповідачі [PERSON], [PERSON], заперечували щодо задоволення позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] стосовно наданих відповідей на запитання Позивача, пояснив, що дані відповіді взагалі не відповідають дійсності, він ніколи не займався продажем автомобілів і ніяких навиків щодо продажу автомобілів після ДТП не має. У них з Позивачем були деліктні зобов'язання, внаслідок спричиненої йому шкоди вона передала автомобіль для реалізації, його дружина не була в курсі оформлення довіреності. Крім того, Відповідач [PERSON] суду пояснила, що їй не було відомо, що на неї з чоловіком була оформлена довіреність Позивачем. Фінансовими питаннями чоловіка вона не цікавились, їй було невідомо про продаж автомобіля, вона займалась вихованням дитини. Також, Відповідач [PERSON] допитаний у якості свідка, суду пояснив, що у 2011 році в його автомобіль в'їхав автомобіль під керуванням Позивача. В результаті чого він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Була порушена кримінальна справа, в ході розгляду якої позивач відмовилась від дачі показань та справа щодо неї була направлена до суду. Позивач не намагалась відшкодувати будь-які збитки. Лише після ДТП чоловік позивача оплатив йому операцію. Через 2-3 роки чоловік позивача подзвонив і запропонував в якості відшкодування шкоди їх автомобіль "Фольксваген Туарег". Після того, як він отримав автомобіль і перевіз його в м. Кривий Ріг, з'ясувалось, що він непридатний для користування, про що він повідомив позивача. На момент отримання автомобіля написав розписку про компенсацію йому шкоди, завданої внаслідок ДТП . Автомобіль знаходився під арештом, після отримання доручення на реалізацію автомобіля він зняв з нього арешт. На нього та його дружину [PERSON] за ініціативою позивача було складено генеральну довіреність. За продаж автомобіля отримав приблизно 230 000 грн. Позивачем автомобіль був оцінений у 40 000 дол. США. Після отримання автомобіля він його ремонтува - близько 4 000 дол. США витратив, чеки не збирав. На момент отримання довіреності вартість автомобіля він не знав, гроші на момент підписання він не отримав. Вважає, що розписка підтверджує, що він був введений в оману [PERSON], так як не знав про технічний стан авто. Продав машину у Харкові, кому не пам'ятає. Також надав письмові заперечення, згідно яких просить залишити позовну заяву без розгляду, з підстав викладених в запереченні, а саме, що позивачем додано копію листа №3115/258 від 09.02.2016 року Регіонального сервісного центра МВС Одеської області згідно якого зняття з обліку спірного транспортного засобу та його перереєстрацію на іншу особу вчинив [PERSON], на підставі довіреності від 05.12.2013 року. Саме [PERSON] вчинив дії від імені позивача з розпорядження від її імені транспортним засобом Volkswagen Touareg, що належав позивачу, а тому саме він є належним відповідачем і у позивача не було підстав для подання позову до кількох відповідачів. Тому вважає, що Позивачем безпідставно визнано відповідачами кількох осіб, невірно визначено склад осіб, що в свою чергу, привело до порушення ним положень ст. 109 ЦПК України, правил підсудності справи. А щодо доручення та повернення безпідставно отриманих коштів пояснив, що Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16.07.2013 року скасовано постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.04.2013 р. та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України з передачею колективу на поруки. Цією ухвалою встановлено, що [PERSON] 19.04.2012 року приблизно о 22-10 год., керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen Touareg, д.р.н. [NUMBER] на 109 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в Миколаївській області, в порушення п.п. 2.3 «б», 11.2, 11.3, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3, 14.2 «в» ПДР України, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем Тойота Камрі, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі. В результаті ДТП [PERSON], отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Він із 19.04.2014 р. по 23.04.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої допомоги в м. Миколаєва, з 23.04.202 року по 14.05.2012 р. в травматологічному відділенні Криворізької міської клінічної лікарні №2, та був прооперований 27.04.2012 року. Перебування у лікарні спричинило значні витрати на придбання лікарських засобів, медичних препаратів і предметів догляду, а також медичного обладнання, на проходження реабілітаційного лікування. Крім того, в результаті ДТП був значно пошкоджений автомобіль марки Тойота Камрі, ринкова вартість пошкодженого автомобіля згідно експертного авто-товарознавчого дослідження складає 147 153,72 грн. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Страхової компанія ГАСТ «Гарантія» та Позивач, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. По даній справі було відкрито провадження та вжиті заходи забезпечення позов , шляхом накладення арешту на автомобіль Volkswagen Touareg. Потім було досягнуто домовленісті з Позивачем [PERSON] про добровільне відшкодування шляхом передачі її автомобіля шляхом видачі довіреності [PERSON], та останній залишив без розгляду позов і було скасовано заходи йогозабезпечення. Фактично, довіреність від 05.12.2013 року, яка дала йому право на вчинення будь-яких дій від імені Позивача дій щодо розпорядження транспортним засобом, вчинена сторонами для приховання іншого правочину, який насправді вчинили. Сторони правочину заздалегідь знали, що він не буде виконаний, суперечить закону та є нікчемним. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Так, згідно довіреності від 05.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєльтюковою Є.М., зареєстрованої в реєстрі за №3755, [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON], кожного окремо, бути її представником та представляти її інтереси у всіх органах державної влади та місцевого самоврядування, установах, організаціях, підприємствах незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, у тому числі в органах Державної автоінспекції України, перед фізичними особами, в органах нотаріату , страхових компаніях, станціях технічного обслуговування з питань експлуатації та розпорядження від її імені ( продажу, обміну, оренди тощо) транспортним засобом: типу: легковий універсал, марки: Volkswagen, моделі: Touareg, 2009 року випуску, належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER], виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 16.04.2010 року, реєстраційний номер: [NUMBER], номер (шасі, кузова, рами): [NUMBER], зареєстрованого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області і перебуває на обліку. За цією довіреністю представникам було надано право керувати вищевказаним транспортним засобом з правом тимчасового виїзду за межі України право зняти ТЗ з обліку в органах Державної автоінспекції України, а у разі втрати реєстраційного документу на ТЗ отримати новий реєстраційний документ на ТЗ в органах Державної автоінспекції України, подавати від її імені будь-які заяви, у тому числі належність їй майна на праві особистої приватної власності та інші необхідні документи, укладати договори страхування, отримувати страховий поліс; у випадку спричинення вищевказаному ТЗ пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи пошкодження повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування ТЗ, укладати якщо в тому є необхідність, договори про відшкодування заподіяної шкоди, визначаючи умови цих договорів на власний розсуд, одержувати та сплачувати за вищевказаними договорами грошові кошти, укладати договори купівлі-продажу, обміну, оренди ТЗ, отримувати від продажу, обміну, оренди ТЗ грошові кошти, розписуватись за неї, проводити технічний огляд, ремонтувати, замінювати номерні знаки і агрегати, міняти колір ТЗ, вчиняти інші дії, які необхідні для виконання повноважень, наданих цією довіреністю. Довіреність видана строком на один рік, та дійсна до 05.12.2014 року, без права передоручення повноважень третім особам (а.с. 15). Згідно листа Регіонального сервісного центру в Одеській області від 09.02.2016 року за №31 15/-258 транспортний засіб «Volkswagen Touareg» н/з [NUMBER], 27.12.2013 року знято з обліку [PERSON] в ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків №1 ГУМВС України в Харківській області на підставі доручення серії ВТО №535835 від 05.12.2013 року видане нотаріусом Бєльтюковою Є.М.; 26.04.2014 року даний транспортний засіб зареєстровано на іншу особу на підставі довідки - рахунок серії ВІА №485523 від 22.04.2014 року видана ТОВ «Глобал-Авто» (а.с. 16, 19). На підставі цієї довіреності від 05.12.2013 року [PERSON] зняв з обліку зазначений автомобіль з метою подальшої його реалізації та 22.04.2014 року даний транспортний засіб було перереєстровано на підставі довідки - рахунок серії ВІА №485523 від 22.04.2014 року, виданої ТОВ «Глобал-Авто» на нового власника - [PERSON] Відповідно до довідки-рахунку від 22.04.2014 року вартість спірного автомобіля становила 370 тис. грн. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобівта мопедів, затвердженого Постановою від 07.09.1998 р. документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Форми бланків довідок-рахунків, актів приймання-передачі транспортних засобів підприємств - виробників таких засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, наведено в додатках 1 і 6. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. За змістом довіреності від 05.12.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] управляти та розпоряджатись (продавати, передавати в оренду, позичку) належним їй автомобілем [NUMBER], за ціною та на умовах за власним розсудом, в тому числі, одержувати кошти від продажу, обміну, оренди ТЗ та вчиняти інші дії, які необхідні для виконання повноважень за довіреністю. На підставі цієї довіреності 27.12.2013 року [PERSON] зняв з обліку зазначений автомобіль з метою подальшої його реалізації та 26.04.2014 вказаний транспортний засіб було перереєстровано на нового власника - [PERSON], обставина продажу авто визнається і самим Відповідачем, що у розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Відповідно до довідки-рахунку вартість автомобіля склала 370 тис. грн. Таким чином, отримання [PERSON] грошових коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обов'язку передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Зважаючи на те, що [PERSON] обов'язку щодо повернення належних позивачу коштів не виконав, слід задовольнити позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів від продажу автомобіля у розмірі 370 000 грн. Разом з тим, в частині солідарного стягнення з Відповідачів грошових коштів, слід відмовити, оскільки згідно із статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання, однак на Відповідачів такого обов'язку не покладено. Крім того, з наданих матеріалів справи, не вбачається якими саме діями Відповідача [PERSON] були порушені права Позивача, так як жодних дій з відчуження, продажу або інших дій [PERSON] не здійснювала, тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів з Відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. З огляду на те, що Відповідачем [PERSON] прострочено грошове зобов'язання по поверненню коштів [PERSON] у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України, у період з 26.04.2014 року (продаж автомобіля згідно довідки-рахунки) по 07.07.2016 року (в межах заявлених позовних вимог), що становить 24 328,77 грн. (370 000грн. сума боргу * 3% річних / 100 % / 365 днів) * 800 кількість днів). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3943,29 грн. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог 394 328,77 грн. сума задоволених вимог * сплачений судовий збір 3951,50 грн. / 395 150,00 грн. ) (а.с.1).

Outcome: partial