Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В позовній заяві вказує на те, що він працював у відповідача починаючи з 01 вересня 2004 року на посаді інженера виробничого відділу № 3. Відповідно до заяви та наказу відповідача № 156-к від 30 вересня 2013року був звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В порушення вимог статті 116 КЗпП України, у день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому усю належну на день звільнення заробітну плату. Так, в квітні місяці 2013 року він з колегами отримали замовлення на виготовлення технічних паспортів на наступні об'єкти: замовлення № 1629 на ЗОШ № 24, що знаходиться в м. Рівне по вул. Струтинській, 15; замовлення № 1663 на ЗОШ № 11, що знаходиться в м. Рівне по вул. Д.Галицького, 14а. За виконання даної роботи замовниками було перераховано на рахунок підприємства аванс. Робота, передбачена цими замовленнями виконана у повному обсязі та документи передано зав. відділом, після чого було визначено повну вартість робіт за вказаними замовленнями. Частина заробітної плати за виконані роботи йому була виплачена у вигляді авансу, однак частина заробітної плати, а саме: за замовленням № 1629 - 1631,19 гривень та за замовленням № 1663 - 639,89 гривень залишилась неоплаченою до того часу. Окрім того, КП РМБТІ виконувало замовлення по інвентаризації РАЕС в м. Кузнецовську. У виконанні обмірних робіт він також приймав участь, зокрема, у вересні 2013 року двічі їздив та здійснював обміри об'єкта. Підтвердженням є відрядні листи, які оформляли на час відрядження. 30 грудня 2013 року він звернувся до начальника КП РМБТІ Давидчук Т.О., щоб дізнатись чи не були оплачені вищевказані замовлення, оскільки з ним по них не проведено повного розрахунку. Зі сторони начальника КП РМБТІ йому було запропоновано написати письмову заяву, що він і зробив. Листом № 42 від 23 січня 2014 року КП РМБТІ повідомило його, що підставою для проведення розрахунку за виконанні роботи був особисто поданий ним звіт за виконанні роботи за вересень 2013 року. Окрім того, його повідомляли про те, що КЗпП України та Колективним договором не передбачено проведення будь-яких виплат особам, які не перебувають у трудових відносинах з підприємством. Вважає дії відповідача по невиплаті йому заробітної плати незаконними. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] заробітну плату, належну йому на день звільнення у розмірі 2271,08 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що наказом по підприємству № 156-к від 30 вересня 2013 року позивача було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням з посади інженера першої категорії виробничого відділу № 3. В цей же день, відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України [PERSON] було письмово повідомлено про нараховані суми (930,56 грн.), належні йому при звільненні шляхом видачі розрахункового листка по заробітній платі за вересень 2013 року. В подальшому, в цей же день, [PERSON] було ознайомлено з наказом про звільнення, видано йому трудову книжку та перераховано на платіжну банківську картку 930,56 гривень розрахунку, які включали в себе заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Підставою для нарахування саме цієї суми розрахунку був поданий особисто [PERSON] звіт про виконану роботу та підрахунок інспектором з кадрів кількості днів невикористаної відпустки. Вказує, що відповідно до ст. ст. 94, 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", 10 вересня 2013 року було прийнято Колективний договір між адміністрацією та Уповноваженим представником трудового колективу Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" на 2013-2015 роки, яким встановлені права та обов'язки як адміністрації так і трудового колективу. Зокрема, додатком № 2 до Колективного договору затверджено «Положення про оплату праці працівників підприємства». Як вбачається з Преамбули положення, робота, яка оплачується за нормами положення, повинна бути підтверджена польовими та камеральними документами, якісно і вчасно виконана, перевірена і оплачена замовником. Пунктом 1.1 розділу І "Виробничий персонал" Положення визначено, що інженерам виробничих відділів заробітна плата нараховується в розмірі 25 % від кошторисної вартості виконаних безпосередньо працівником робіт, що були оплачені замовником, без врахування ПДВ. Із зазначеного вбачається, що підставою для нарахування та виплати заробітної плати є виконання робіт та їх оплата замовником. На момент звільнення позивача такі підстави були відсутні, а на даний час він не перебуває у трудових відносинах з КП РМБТІ і виплата йому будь-яких коштів не сумісна із законодавством. У зв'язку з чим просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази надані сторонами та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що наказом Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 156-к від 30 вересня 2013 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням з посади інженера першої категорії виробничого відділу № 3. 30 вересня 2013 року, відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України [PERSON] було письмово повідомлено про нараховані суми, в сумі 930,56 гривень, належні йому при звільненні, шляхом видачі розрахункового листка по заробітній платі за вересень 2013 року. В цей же день, [PERSON] було ознайомлено з наказом про звільнення, видано йому трудову книжку та перераховано на належну йому платіжну банківську картку 930,56 гривень розрахунку, які включали в себе заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Дані обставини визнані сторонами і тому, у відповідності до ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають. Крім того, судом встановлено, що підставою для нарахування суми розрахунку був поданий особисто [PERSON] звіт про виконану роботу та підрахунок інспектором з кадрів кількості днів невикористаної відпустки. Під час проведення розрахунку при звільненні, [PERSON] погодився з даними виплатами, отримав дані кошти і жодних зауважень не висував. Суд вважає доведеними обставини, що [PERSON] частково виконував замовлення № 1629 на ЗОШ № 24, що знаходиться в м. Рівне по вул. Струтинській, 15; замовлення № 1663 на ЗОШ № 11, що знаходиться в м. Рівне по вул. Д. Галицького, 14а. Крім того, КП РМБТІ виконувало замовлення по інвентаризації РАЕС в м. Кузнецовську. У виконанні обмірних робіт [PERSON] також приймав участь, зокрема, у вересні 2013року двічі їздив та здійснював обміри об'єкта. Незважаючи на встановлені обставини, суд погоджується з доводами представника КП РМБТІ стосовно того, що КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в день звільнення працівника з роботи повністю розрахувалось з [PERSON] Відповідно до ст. 94 КЗпП України, питання регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються КЗпП України, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", 10 вересня 2013 року між адміністрацією та Уповноваженим представником трудового колективу Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" було укладено Колективний договір на 2013-2015 роки, яким встановлені права та обов'язки як адміністрації так і трудового колективу. Зокрема, додатком № 2 до Колективного договору є «Положення про оплату праці працівників підприємства». Як вбачається з Преамбули положення, робота, яка оплачується за нормами положення, повинна бути підтверджена польовими та камеральними документами, якісно і вчасно виконана, перевірена і оплачена Замовником. Пунктом 1.1 розділу І "Виробничий персонал" Положення визначено, що інженерам виробничих відділів заробітна плата нараховується в розмірі 25 % від кошторисної вартості виконаних безпосередньо працівником робіт, що були оплачені замовником, без врахування ПДВ. Із зазначеного вбачається, що підставою для нарахування та виплати заробітної плати є виконання робіт та їх оплата замовником. На момент звільнення позивача такі підстави були відсутні, а на даний час він не перебуває у трудових відносинах з КП РМБТІ. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що на момент звільнення [PERSON] вона виконувала обов'язки керівника виробничого відділу № 3 КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» де працював [PERSON] Згідно колективного договору, робота, яка оплачується повинна бути підтверджена польовими та камеральними документами, якісно і вчасно виконана, перевірена і оплачена замовником. На момент звільнення, [PERSON] подав звіт на суму 750,00 гривень, які і йому були перераховані і ним отримані. Інших робіт, які він виконував і за які йому необхідно було нарахувати заробітну плату [PERSON] в звіті не вказав. Крім того, зазначила, що [PERSON] під час виконання замовлення по технічній інвентаризації РАЕС в м. Кузнецовську, проводив обміри об'єктів нерухомого майна, а не виготовляв технічну документацію на ці об'єкти. За дні які він перебував у відрядженні (три дні) йому було нараховано середньоденний заробіток в сумі 409,92 гривень, і відрядні кошти були виплачені при розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено, що на момент звільнення існувала заборгованість по заробітній платі перед [PERSON], яку КП РМБТІ мало йому виплатити, таким чином суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за недоведеністю. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 94, 97, 116 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", ст. ст. 10, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed