Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 08.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (актовий запис №195 від 08.06.2002 року); змінити її шлюбне прізвище "Біла" на дошлюбне "Корінна"; стягнути на її користь з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 08 червня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Питання про стягнення аліментів на утримання дітей між ними вирішено. З вересня 2016 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки, оскільки не могли знайти спільну мову у вирішенні багатьох питань сімейного життя. Кожен з них по-різному розуміє свої подружні права та обов'язки. Суперечки, які виникали між ними негативно впливали не тільки на їх з чоловіком психологічний стан, а і на загальний клімат сім'ї. Вважає, що їх сім'я розпалась і відновити подружні стосунки не можливо, так як вони втратили почуття любові один до одного, кожен з них живе окремим життям, так як тривалий час їх окремого проживання дає підстави вважати неможливим відновленя їх подружніх стосунків. Між ними не має суперечки про розподіл подружнього майна. Бажає повернути своє дошлюбне прізвище "Корінна". Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 червня 2002 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, запис за №195 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина, [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, актовий запис за №412 від 17 червня 2004 року та актовий запис за №06 від 03 січня 2013 року відповідно (а.с.10, 11), актом про проживання від 21.07.2017 року (а.с.16) та визнано сторонами у справі. Судом встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до\~ст.110 Сімейного Кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним\~\~з подружжя. Відповідно до\~\~ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини\~\~та\~\~інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно\~ст.61 ЦПК України,\~обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року попричині психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Абзацом 4 п.48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем наданий суду договір від 30 травня 2017 року, згідно якого адвокат [PERSON] надала правову допомогу у вигляді оформлення позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу в Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська, за що оплачено 500 гривень. З наданих позивачем документів не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, тому це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги бажання позивача змінити прізвище «Біла», яке було змінено при укладанні шлюбу, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу змінити позивачу шлюбне прізвище «Біла» на дошлюбне "Корінна". На підставі викладеного,

Outcome: approved