Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Представник позивача - Семенюк С.Я., в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просить задоволити. Із змісту позовних вимог ПАТ "Ідея Банк", вбачається, що 11.10.2011 р. між ПАТ "Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк" та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №С19.038.76180 від 11.10.2011 р. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 6218,00 грн., зі сплатою 29,98 % річних, з погашенням кредиту та процентів, у терміни встановлені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії кредитного договору, боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим йому було надіслано заявником листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги заявника не надав. Останній платіж боржником здійснено 26.10.2012 року. Всупереч нормам законодавства та умовам кредитного договору, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами. В цілому сума боргу відповідача, яка підлягає стягненню, за кредитним договором, станом на 08.01.2014 року, становить 21945,32 грн. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що згідно з кредитним договором № С19.038.76180 від 11.10.2011 р. (а.с. 9-10) укладеного між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем в справі - [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 6218.00 грн. на строк 18 місяців, за користування яким зобов'язувався сплачувати проценти в розмірі 29,98 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановлено, що Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 08.01.2014 року заборгованість по кредиту становить 21945,32 грн., з яких: 4698,49 грн. - заборгованість по простроченому боргу; 3146,26 грн. - заборгованість по прострочених процентах; 108,06 грн. - заборгованість по строкових процентах; а також 13922,51 грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів, що стверджується довідкою - розрахунком (а.с. 4) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні вимоги позивача. Окрім цього, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. На підставі наведеного ст.ст. 526, 610-612, 1054 ЦК України та

Outcome: approved