Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач 31.03.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивовано тим, що 30.11.2007 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11261487000, відповідно до умов якого позивачем було отримано кредит на придбання домоволодіння №175-а по вул. Береговій в м. Гола Пристань Херсонської області. 03.12.2007 року з метою забезпечення виконання грошового зобовязання по кредитному договору між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого стало вищевказане нерухоме майно. Станом на 31.07.2008 року кредит достроково погашений, домоволодіння №175-а по вул. Береговій в м. Гола Пристань Херсонської області було відчужене іншій особі за згодою банку. На даний час триває судовий розгляд цивільної справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. В апеляційну інстанцію представником банку надано копію договору іпотеки від 28.10.2009 року, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку належний йому житловий будинок №173-б по вул. Береговій в м. Гола Пристань Херсонської області для забезпечення виконання своїх зобовязань по кредитному договору №11261487000 від 30.11.2007 року. Про існування даного договору іпотеки позивачу відомо не було. В будинку №173-б по вул. Береговій в м. Гола Пристань зареєстрований та проживає його малолітній син [PERSON], [INFO], який не забезпечений іншим житлом. Дозволу органу опіки та піклування на передання даного нерухомого майна не отримано. На підставі викладеного просив визнати недійсним договір іпотеки від 28.10.2009 року, укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк» в особі [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], предметом якого є домоволодіння №173-б по вул. Береговій в м. Гола Пристань Херсонської області. В судовому засіданні 11.05.2016 року представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, що у ньому викладені. 27.05.2016 року надав до суду заяву, якою відмовився від підстави позову введення позивача в оману з приводу природи правочину, залишивши в якості обґрунтування позову невідповідність правочину вимогам статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 Сімейного кодексу України. В судове засідання 05.08.2016 року позивач, представник позивача не зявились, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу без участі представника АТ «УкрСиббанк», надіслав до суду заперечення, які зводяться до наступного. При укладанні договору іпотеки від 28.10.2009 року за реєстровим номером 4275 позивач [PERSON] надав довідку, видану виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області, згідно якої за адресою: м.Гола Пристань, вул.Берегова, 173-б, ніхто не зареєстрований. Також [PERSON] надав власноруч написану заяву, якою підтвердив, що будь-які діти, що мають право власності або користування житловим будинком, за вказаною вище адресою, який передано в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань перед банком за кредитним договором відсутні. Тобто при укладанні оспорюваного договору іпотеки було дотримано вимог чинного законодавства. Посилання позивача на норми Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» є необґрунтованими, оскільки вказаний закон не регулює спірні правовідносини. Крім того житловий будинок, розташований за адресою: м.Гола Пристань, вул.Берегова, 173-б, станом на момент укладення договору іпотеки між АТ «УкрСиббанк» вже перебував в іпотеці АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПуАТ СЕБ Банк. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила при вирішенні даного спору врахувати права дитини. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Під час судового розгляду встановлено, що 28 жовтня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований в м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Берегова, 173-б (а.с. 5-6). Даний договір посвідчено нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області 28.10.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №4275. Позивач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ №003347 (а.с. 10). Згідно даних, що містяться в домовій книзі, в будинку №173-б по вул. Береговій в м. Гола Пристань Херсонської області з 10.09.2008 року зареєстрований позивач та його малолітній син [PERSON] (а.с. 11-13). Згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування. Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак, місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини. Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування. Так, судом встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори як іпотекодавець з метою укладення договору іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований в м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Берегова, 173-б. З матеріалів, які надані приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] щодо посвідчення договору іпотеки від 28.10.2009 року за реєстровим номером №4275, вбачається, що [PERSON] надала свою згоду на укладання її чоловіком [PERSON] договору про передачу в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Берегова, 173-б (а.с. 96). Позивач [PERSON] надав нотаріусу заяву, якою стверджував той факт, що будь-які діти, які б мали право власності або користування вказаним житловим будинком, який передає в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» для забезпечення виконання своїх зобовязань перед банком за кредитним договором відсутні, заява нотаріально посвідчена. Також [PERSON] надав нотаріусу довідку виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області №3635 від 28.10.2009 року, згідно якої в будинку за адресою м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Берегова, 173-б особи не зареєстровані (а.с. 99). Тобто у нотаріуса не було необхідності звертатись до органів органу опіки та піклування за дозволом. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування. Саме таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року N 6-384цс15. Суд критично ставиться до довідки виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області №3635 від 28.10.2009 року, яка міститься в матеріалах нотаріальної справи, згідно якої в будинку за адресою м. Гола Пристань Херсонської області, вул. Берегова, 173-б, особи не зареєстровані, оскільки згідно відомостей домової книги у вказаному будинку з 10.09.2008 року зареєстрований позивач та його малолітній син [PERSON] Іпотекодавець не визнавав право проживання дитини в жилому приміщенні та взагалі вказав на відсутність будь-яких дітей, які б мали право власності або користування вказаним житловим будинком, про що повідомив іпотекодержателя. Дружина позивача також надала письмову згоду на укладення договору іпотеки. [PERSON] звернувся до суду з позовом у власних інтересах, а не в інтересах неповнолітнього сина. Передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" та статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Підставою позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним позивач зазначив факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, проте не посилалася на факти порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору. З огляду на наведені обставини та правовий висновок Верховного Суду України, зроблений за результатами розгляду справи № 6-384цс15, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Outcome: dismissed