Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Розумницької сільської ради житловий будинок [ADDRESS], 1950 року побудови належав до майна колгоспного двору. Членами двору були і з двору не вибували і не втратили права на частку в його майні були: [PERSON] та вона (позивач), які станом на 15 квітня 1991 року відповідно до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" набули право власності на майно колгоспного двору . В 1991-1992 роках з будинку вибули в місто Біла Церква і в двір більше не повернулися їх діти [PERSON] та [PERSON]. 5 жовтня 2011 року в Розумницькій сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого спадщину прийняла вона (позивач) як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті. Розумницька сільська рада свідоцтва про право власності за життя на ім'я померлого не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Житловий будинок загальною площею 56,0 кв. метри житловою площею 38,9 кв. метри вартістю 97657 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину вказаного будинку як за членом колгоспного двору та право власності в порядку спадкування за законом на ? частину даного будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила факти на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача Розумницької сільської ради в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої сільська рада позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника сільської ради. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечили. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, перевіривши заяву відповідача Розумницької сільської ради про визнання позовних вимог та письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Розумницької сільської ради, житловий будинок [ADDRESS], 1950 року забудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні [PERSON] (голова двору), його дружина [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] Треті особи після вибуття із вказаного двору в 1991, 1992 роках не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і через сплив трирічного строку давності втратили право на її витребування. [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина позивач [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 3 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Третя особа [PERSON], як спадкоємцець за заповітом, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк спадщину після смерті батька не прийняла. Третя особа [PERSON] (як спадкоємець за законом) також спадщину після смерті батька не прийняла у встановлений ч. 2 ст. 1270 ЦК України тримісячний строк з моменту неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом. Житловий будинок загальною площею 56,0 кв. метри житловою площею 38,9 кв. метри вартістю 97657 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя, як голова колгоспного двору, та [PERSON], як член колгоспного двору, набули право власності на вищевказаний житловий будинок, кожен на 1/2 його частину, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), а після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] позивачка [PERSON], крім того, набула право власності в порядку спадкування за законом на ? частину даного будинку, і оскільки Розумницькою сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Розумницька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності, визнання права на спадщину за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved