Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернувся в суд з позовом до [PERSON], фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2006 року між ВАТ КБ "Надра" правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ФОП [PERSON] укладено договір кредитної лінії за № 6МРТ/2006/980-МКЛ/266 з додатковими угодами до нього, за яким останньому наданий кредит в розмірі 750 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 18,9 % на 84 місяці до 25.07.2013 року. З 29.08.2008 року згідно дотикової угоди №4 до зазначеного кредитного договору на суму кредиту в розмірі 180 000 грн. встановлено процентну ставку у розмірі 20,4 % річних В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, укладено договір поруки б/н від 26.07.2006 р. з [PERSON], відповідно до умов якого остання поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем усіх його зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами до нього. Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідач ФОП [PERSON] належним чином не виконав, а тому станом на 01.08.2013 р. заборгованість останнього перед ПАТ КБ "Надра" за всіма траншами становить 1 148 422 грн. 08 коп., з яких заборгованість за кредитом - 600 589,71 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 392 758,88 грн., індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 41 149,76 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 64 256,30 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 49 667,43 грн.. На підставі наведеного, просить суд, стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі - 1 148 422 грн. 08 коп. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача Борщ Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов до свого довірителя не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, зазначила, що порука її довірителя припинена на підставі ст..559 ЦК України. Просила суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог до її довірителя. В судове засідання відповідач ФОП [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися по невідомим суду причинам, хоч належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників процесу, що не з?явилися, по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодаваця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено,що 26.07.2006 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Надра», та ФОП [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 6МРТ/2006/980-МКЛ/266 (далі - кредитний договір), за яким останньому наданий кредит в розмірі 750 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 18,9 % на 84 місяці з 26.07.2006 року по 25.07.2013 рік (а.с. 6-8). В подальшому згідно укладених між сторонами додаткових угод №№1, 2, 4 від 26.07.2006 року, 25.10.2006 року, 29.08.2008 року відповідно, кредитні кошти ФОП [PERSON] надавалися окремими траншами: 600 000 грн. під 18,9 % річних строком погашення до 25.07.2011 року (далі - транш №1), 150 000 грн. під 18,9 % річних строком погашення до 18.07.2013 року (далі - транш №2), 180 000 грн. під 20,4 % річних строком погашення до 25.07.2013 року (далі - транш №3) (а.с.10, 11, 13, 14, 16, 17). Позивач згідно меморіальних ордерів №5 від 26.07.2006 року, № 5 від 25.10.2006 року, №374 від 29.08.2008 року видав відповідачу через касу дані грошові кошти (а.с.12, 15, 18). Відповідно до умов п. 5.1.2 кредитного договору відповідач зобов'язувався забезпечити повне повернення кредиту та відсотків по ньому у строк, а також сплатити у випадках, передбачених договором, неустойку та відшкодувати завдані банку збитки. Згідно п. 8.1. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня (а.с. 6 зворот). Відповідно до п. 8.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня (а.с. 6 зворот). Судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв?язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 01.08.2013 р. заборгованість ФОП [PERSON] перед ПАТ «КБ "Надра» по усім траншам становить 1 148 422 грн. 08 коп. з яких заборгованість за кредитом - 600 589,71 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 392 758,88 грн., індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 41 149,76 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 64 256,30 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 49 667,43 грн. (а.с. 24-29). Зокрема, по траншу №1 борг становить: 568 209,45 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 294 329,11 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 188 241,50 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 34 820,96 грн. індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 26 689,35 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 24 128,53 грн. (а.с.24-25). По траншу №2 борг становить: 255 213,88 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 137 018,73 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 87 643,64 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 12 953,81 грн. індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 6364,58 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 11 233,12 грн. (а.с.26-27). По траншу №3 борг становить: 324 998,75 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 169 241,87 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 116 873,74 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 16 481,53 грн., індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 8095,83 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 14 305,78 грн. (а.с.26 зворот- 29). Вищенаведені розрахунки банку відповідачами в судовому засіданні не оспорені та не спростовані. Крім того, заяву про застосування позовної давності щодо стягнення пені в користь позивача відповідачі не подавали. Тому, відсутні підстави для застосування судом позовної давності в цій частині позову в частині позовних вимог про стягнення боргу. Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом встановлено, що позивачем надсилалися відповідачам письмова вимоги про повернення боргу (а.с. 22, 23). Отже, відповідач ФОП [PERSON] істотно порушив вимоги ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 550, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, умови кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому з ФОП [PERSON] в користь банку слід стягнути зазначену суму боргу в повному обсязі. Щодо позовних вимог про солідарне стягнення зазначеної суми боргу з відповідача [PERSON], то суд вважає такі вимоги частково підставними щодо суми боргу по траншам №№1, 2 виходячи з наступного. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, укладено договір поруки б/н від 26.07.2006 р. з [PERSON] відповідно до умов якого остання поручалася перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання відповідачем усіх її зобов'язань за кредитним договором, а саме: повернути кредит у сумі 750 000 грн. до 25.07.2013 року, сплатити відсотки по кредиту з розрахунку 18,9 % річних та усі можливі штрафні санкції (штраф, пеня) (а.с. 9). Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 22 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. В даному випадку, шляхом укладення додаткової угоди №4 від 29.08.2008 року до кредитного договору про надання траншу №3 в розмірі 180 000 грн. відбулося збільшення розміру відсотків за користування цими коштами з 18,9 % річних до 20,4 % річних, яке у порушення умов договору поруки відбулося без згоди відповідача [PERSON], як поручителя. Внаслідок таких дій банку відбулося збільшення обсягу відповідальності [PERSON] по траншу №3 з відсотковою ставкою 20,4 % річних, а тому, на думку суду, порука [PERSON] щодо заборгованості в сумі 324 998,75 грн. по траншу №3 підлягає припиненню в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України. При цьому суд вважає, що солідарна відповідальність [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо заборгованості по траншам №1, 2 на загальну суму 823 423,33 грн. збереглася, так як вказані транші згідно додаткових угодо до кредитного договору надавалися боржнику без зміни істотних умов кредитного договору щодо розміру відсотків, строків кредитування тощо, а тому обсяг відповідальності [PERSON], як поручителя, в цій частині не збільшився. За таких обставин, на думку суду, порука [PERSON], встановлена згідно вищезазначеного договору поруки припинилася на підставі ч.1 ст.559 ЦК України в частині зобов?язань погасити борг по траншу №3 на загальну суму 324 998,75 грн., оскільки банк, як кредитор, не узгодив з [PERSON], як поручителем, збільшення її відповідальності в цій частині. Із матеріалів справи вбачається, що банком розраховувалася сума заборгованості по кожному траншу окремо, а тому, відповідачі солідарно відповідають перед позивачем за погашення боргу по траншам №1, 2, яка в даному випадку становить 823 423,33 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту - 431 347,84 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 275 885,14 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 47 774,77 грн., індекс інфляції на прострочену заборгованість по траншу - 33 053,93 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 35 361,65 грн.). Решту суму заборгованості, зокрема вищезазначений судом борг по траншу №3, слід стягнути лише з відповідача ФОП [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та у відповідності до вимог ст..88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial