Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила дозволити малолітньому [PERSON], [INFO] виїзд за межі України без згоди та супроводу його батька - [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від даного шлюбу в них народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. 24 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано та дитини постійно проживає разом із позивачкою. Також зазначила, що 27 вересня 2014 року вона зареєструвала шлюб із громадянином Ізраїлю [PERSON] та планує подорож до Ізраїлю разом із дитиною. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон, без мотивування підстав відмови, тому вона змушена звернутись до суду. Заявою від 24.02.2015 рокупозивачка уточнила позовні вимоги, просила надати їй дозві на вивезення малолітнього [PERSON], [INFO], виїзд за межі України у державу Ізраїль за адресою: [ADDRESS], без згоди та супроводу його [PERSON], [INFO] у період з 12 квітня 2015 року по 12 липня 2015 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, з участі її представника - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору-угоди № 88/08/2015 р., в судове засідання надав заяву, в якій підтримав уточнені позовні вимоги, просив справу розглядати за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлений телеграмою, підтвердження отримання якої є в матеріалах справи, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд розглянув справу за його відсутності на підставі ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.01.2014 року, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/128/14-ц. (а.с.8) За свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23.01.2013 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є громадяни України [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5) За рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17.01.2014 року, від 24.01.2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. (а.а.с10,11) Судом встановлено, що [PERSON], громадянка України уклала шлюб із [PERSON], громадянином Держави Ізраїль, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданий 27.09. 2014 року. Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначений Законом України ""Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України"" від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. "Правилами перетинання державного кордону громадянами України", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01. 1995 року № 57 (із змінами і доповненнями) встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На теперішній час позивачка має намір тимчасово виїхати до іншої держави разом із малолітньою дитиною, однак відповідач - батько дитини не надає згоди на проїзд дитини без будь-якого мотивування такої відмови. Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дітей та позивачки. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. За таких обставин, суд з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved