Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У грудні 2015 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені [PERSON] (далі \- СТОВ ім. Б. Хмельницького) звернулося в суд із позовом до [PERSON], фермерського господарства "Побережник", реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області, в якому зазначено що 1 жовтня 2007 року між ним (орендар) та [PERSON] (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,4791 га, в тому числі ріллі 1,9503 га та сіножаті 0,5288 га, строком на сім років. Після закінчення строку дії договору орендар продовжував відкрито та безперешкодно користуватися зазначеними орендованими земельними ділянками, які використовував за цільовим призначенням. В липні 2015 року СТОВ ім. Б. Хмельницького направило орендодавцю заяву про поновлення договору оренди землі разом з проектом додаткової угоди, однак, [PERSON] відмовила в пролонгації вищезазначеного договору. 30 вересня 2014 року [PERSON] уклала договір оренди тих самих земельних ділянок з фермерським господарством "Побережник" (далі ФГ "Побережник"). Посилаючись на те, що [PERSON] укладаючи договори оренди землі з фермерським товариством "Побережник", порушила переважне право СТОВ ім. Б. Хмельницького на оренду земельних ділянок, позивач просить: - визнати договір оренди землі від 01.10.2007 року, укладений між СТОВ ім. Б. Хмельницького та [PERSON], що зареєстрований 30.01.2008 року поновленим на новий строк до 01.10.2021 року; - змінити договір оренди землі від 01.10.2007 року щодо строку його дії до 01.10.2021 року шляхом зобов"язання [PERSON] укласти додаткову угоду до даного договору; - визнати недійсними договіри оренди землі від 30.09.2014 року, що укладені між [PERSON] та ФГ "Побережник" на ділянки з площами 1,9503 га та 05288 га; - скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції Житомрської області [PERSON] про реєстрацію права оренди між [PERSON] та ФГ " Побережник". В судовому засіданні представник позивача підтримала позов повністю з підстав викладених в позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача, а також дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову СТОВ ім. Б. Хмельницького слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої на території Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області, загальною площею 2,4791 га, в тому числі ріллі 1,9503 га та сіножаті 0,5288 га, що підтверджується відповідним державним актом на право власності на земельну ділянку. 1 жовтня 2007 року між СТОВ ім. Б. Хмельницького та [PERSON] було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на сім років. 30 січня 2008 року даний договір було зареєстровано Житомирською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Держкомзему України. В липні 2015 року, тобто через дев"ять місяців після закінчення строку дії договору оренди землі, СТОВ ім. Б. Хмельницького звернулося до [PERSON] з пропозицією його поновлення, додавши до заяви відповідний проект додаткової угоди. 17 серпня 2015 року [PERSON] надіслала позивачеві лист, у якому повідомила про відмову від поновлення договору оренди землі, укладеного 1 жовтня 2007 року. Також судом встановлено, що 30 вересня 2014 року [PERSON] уклала договори оренди земельних ділянок, власником яких вона є, з новим орендарем - ФГ " Побережник". Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладання договору оренди земельної ділянки) визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частинами першоюпятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-146цс16, яка згідно статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Встановивши, що для способу пролонгації договору, передбаченого частиною 6 статті 33 Закону України " Про оренду землі", СТОВ ім. Б [PERSON], маючи намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі від 01.10.2007 року на новий строк, не виконав свого обов"язку щодо повідомлення про це орендодавця у строк, встановлений договором та законом, тобто до 31 серпня 2014 року, суд прийшов до висновку, що вказане право орендаря відповідно до статті 3 ЦПК України захисту не підлягає.

Outcome: dismissed