Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 04 червня 2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 250 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - в сумі 229,62 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 6627,06 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 3726,71 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 529,17 грн., всього - 11612,56 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 11612,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 02 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. В установленому законом порядку відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову. Так, відповідач вважає, що між сторонами не укладався кредитний договір, а Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, він не підписував. Крім того, відповідач заявив про застосування позовної давності. В установленому законом порядку позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" подав відповідь на відзив, яким просить задовольнити позов. Так, позивач наполягає на тому, що 04 червня 2010 року між сторонами був укладений кредитний договір. Крім того, позивач вважає, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення зобов'язання триває. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - просить суд розглядати справу за його відсутності, з врахуванням поданого ним відзиву на позовну заяву. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору від 04 червня 2010 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 250 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що між ним та позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не укладався кредитний договір у встановленому законом порядку. Так, укладення договору між сторонами здійснено за принципом укладення договору приєднання, що передбачено ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], складається із анкети-заяви позичальника від 04 червня 2010 року (л/с 7), Умов та правил надання банківських послуг (л/с 9-32), а також Тарифів банку по обслуговуванню кредитних карт "Універсальна" (л/с 8). Відповідач [PERSON] своїм підписом на анкеті-заяві позичальника засвідчив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач засвідчив, що він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згодний з його умовами. Одночасно відповідач прийняв на себе зобов'язання виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк" www.privatbank.ua. Таким чином суд робить висновок, що кредитний договір між сторонами був укладений належним чином. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" від 20 липня 2018 року № 30.1.0.0/2-20180423/15 (л/с 72) вбачається, що згідно кредитного договору від 04 червня 2010 року відповідач [PERSON] отримав картку № 5457082993825533 строком дії по травень місяць 2014 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором (л/с 5-6) та виписки по картковому рахунку відповідача [PERSON] (л/с 70-71) вбачається, що останній отримав кредитні кошти, користувався ними та певний час добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі кредиту відповідачеві [PERSON] Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та правил надання банківських послуг - мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань клієнта, які щомісячно підлягають сплаті клієнтом протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в пам'ятці клієнта, виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Відповідно до Тарифів банку - розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від суми заборгованості. Відповідно до п.1.1.2.5, п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг - у випадку невиконання зобов'язань за договором клієнт зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Починаючи з листопада місяця 2010 року відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: кредит - в сумі 229,62 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 6627,06 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" застосував до боржника неустойку: пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 3726,71 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 529,17 грн. Відповідно до п.1.1.7.14 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт зобов'язаний сплачувати комісії та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнтів у відповідності до Тарифів. Відповідно до Тарифів банку - за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник сплачує комісію (пеню), розмір якої становить: (базова процентна ставка по договору / 30) + 1 % від суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Комісія (пеня) нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам більше ніж на 5 днів та сумі простроченої заборгованості понад 50 грн. Відповідно до п.1.1.5.20, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2010 року. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні встановлено, що умовами кредитного договору, укладеного 04 червня 2010 року між сторонами, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником частинами. Строк дії кредитного договору визначено сторонами як останній день травня місяця 2014 року, відповідно до строку дії кредитної картки № 5457082993825533, виданої 04 червня 2010 року відповідачеві [PERSON] (л/с 72). З розрахунку заборгованості за договором (л/с 5-6) вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась у відповідача [PERSON] з листопада місяця 2010 року, а останній платіж за кредитним договором був здійснений 26 вересня 2011 року в сумі 0,11 грн. З того часу більше не здійснювалось жодних платежів по погашенню кредитної заборгованості, а тому немає підстав для переривання перебігу позовної давності, відповідно до положень ст.264 ЦК України. Про факт невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору позивачеві ПАТ КБ "ПриватБанк" було достовірно відомо. Таким чином, суд робить висновок, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом лише 19 квітня 2018 року, пропустив строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2010 року. При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 червня 2010 року задоволенню не підлягає, у зв'язку із спливом позовної давності. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed