Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 15210,25 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила , що [PERSON] при призначенні пенсії подав в управління Пенсійного фонду України в м. Рівне довідку про заробітну плату від 30.07.2014 року № 5 за період роботи із січня 1990 року по грудень 1994 рік, що видавалась ліквідатором СП " ПМК №4". Вказана довідка була врахована при призначенні останньому розміру пенсійної виплати. Відповідальність за достовірність у довідці даних, ніс її ліквідатор [PERSON], який і підписував вказану довідку. Однак в процесі перевірки виплати пенсійної допомоги було встановлено, що на момент видачі вищевказаної довідки у [PERSON] були відсутні повноваження щодо видачі такої довідки, так як із 05.07.2013 року підприємство припинило свою діяльність, про що внесено відповідний запис до реєстру. При зверненні до архіву, на підтвердження вказаних у довідці даних, встановити правомірність заробітної плати не представилось можливим, оскільки первинні документи не збереглись, що підтверджували б правильність вказаних у довідці даних. Просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача 15210,25 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову, і в обгрунтуванні своєї позиції пояснив, що при прийнятті довідки про заробітну плату, Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне ніяких зауважень не заявляло. На підставі даної довідки йому було нараховано пенсійну допомогу. Він не знав, що СП ПМК №4 , де він працював, і звільнився у 2008-2009 роках, в 2013 році припинило свою діяьність. При отриманні даної довідки , він звернувся до керуючого - ліквідатора СП ПМК № 4 , і той в 2014 році видав довідку про заробітну плату. При отриманні довідки він не звернув уваги, що там стояв 2013 рік. При цьому, останній також вказав, що умислу на подання завідомо неправдивих даних, що нібито були у довідці про заробітну плату у нього не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявлявся , хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, і суд вважав за можливе провести розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника та допитавши свідка, всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст..ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених ст.. 61 цього Кодексу. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подани відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне та отримує пенсію за віком згідно із Законом України " Про загальнопенсійне обов"язкове державне страхування". На призначення пенсії [PERSON] подав довідку про заробітну плату від 30.07.2014 року № 5 за період роботи із січня 1990 року по грудень 1994 року, що видавалась ліквідатором СП " ПМК № 4" [PERSON]. Вказана довідка була врахована позивачем при обчисленні розміру пенсійної виплати [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був ліквідатором СП " Пересувна механізована колона № 4", що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ " Про загальнообов"язкове пенсійне страхування " для обчислення пенсії враховується заробітна плата ( дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата ( дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 рорку № 22-1, і зареєстрованого в МЮУ 27.12.2005 року за № 1566\\11846 довідка про заробітну плату ( дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. Відповідно до ч. 18 ст. 106 ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" посадові особи суб"єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, несуть адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Згідно із пунктом 3 ст. 24 ЗУ " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції, що діяла на момент прийняття ухвали про припинення юридичної особи) ліквідатор ( ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, ліквідатор [PERSON] здійснював своє повноваження, як керівник підприємства до 05.07.2013 року. На момент видачі вищевказаної довідки про заробітну плату [PERSON], у [PERSON] були відсутні повноваження щодо видачі такої довідки, так як із 05.07.2013 року підприємство припинило свою діяльність, про що внесено відповідний запис до реєстру. Ст. 101 ЗУ " Про пенсійне забеспечення" регламентує, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і повинні відшкодовувати таку шкоду. Як вбачається з ст. 50 ЗУ " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. З розрахунку Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне слідує, що переплата пенсії [PERSON] за період з 14.05.2014 року по 31.05.2015 року становить 15210,25 грн., внаслідок безпідставного, без належного на те повноваженнь видання [PERSON] довідки про заробітну плату та подання вказаної довідки до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що документи СП " ПМК № 4" на державному зберіганні трудового архіву Рівненського району та Державного архіву Рівненської області відсутні. Таким чином, довідка про заробітну плату СП " ПМК №4" від 03.07.2013 року № 5 не містить назви первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, що унеможливлювало проведення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Рівне перевірки відповідності змісту довідки первинним документам, як того вимагає чинне пенсійне законодавство. Суд приходить до переконання, що [PERSON] отримуючи довідку СП " ПМК № 4" № 5 від 03.07.2013 року не вносив у неї неправдиві відомості про заробітну плату, яку не представилось можливим перевірити відповідними первинними документами, а тому у нього відсутній умисел на подачу завідомо неправдивих відомостей. Виходячи з з вищевикладеного, суд вважає, що завдану шкоду повинен відшкодовувати бувший ліквідатор СП " ПМК № 4" [PERSON], оскільки він підписував вищевказану довідку і ніс відповідальність за внесення достовірних даних у неї. Відповідно до ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Суд вважає, що [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не довів, що завдана шкода, виникла не його вини. Згідно ст.. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.. 4 цього Кодексу). З ст..ст. 57-59 ЦПК України вбачається, що доказами, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими доказами доказування. Таким чином, позовні вимоги Управління пенсійного фонду України в м. Рівне підлягають до задоволення, і необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача 15210,25 грн. Крім того, з [PERSON] необхідно стягнути за користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. При винесенні рішення , суд також виходить з вимог справедливості, як одного з чинників загальнолюдського виміру права, як відображено в рішенні Конституційного суду України, а висновок якого є обов»язковим для виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial