Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

18.05.2017 р. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до МТСБУ, [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю « ТК « Альбіон» про стягнення солідарно з ТОВ « ТК «Альбіон», [PERSON], МТСБУ матеріальну шкоду в розмірі 43 091, 23 грн. ; стягнення солідарно з ТОВ « ТК «Альбіон», [PERSON], МТСБУ витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000, 00 грн.та витрати щодо сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що 13.10.2016 року о 19 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Соборному м. Запоріжжя, навпроти буд. № 93 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER], яким 13.10.2016 р. керувала [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 107358, є [PERSON] Власником транспортного засобу «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], яким 13.10.2016 р. керував [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ТОВ «ТК «Альбіон». Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок. На підставі полісу № АЕ/6962140 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТОВ «ТК «Альбіон» та [PERSON] «СТ «Іллічівське», цивільна відповідальність ТОВ «ТК «Альбіон» за забезпеченим транспортним засобом «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], перед третіми особами була застрахована. З офіційного сайту Моторного ( транспортного) страхового бюро України позивачеві стало відомо, що з 06 грудня 2016 року [PERSON] «СТ «Іллічівське» позбавлено членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України через заборгованість до фондів МТСБУ. Враховуючи вимоги ст..ст. 20, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно виконати зобовязання з виплати страхового відшкодування за страховим полісом № АЕ/6962140 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку судового експерта автотоварознавця № 92 від 04 лютого 2017 року розмір відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER], складає 43091 гривень 23 копійок. Вважає, що ТОВ «ТК «Альбіон», [PERSON], Моторне (транспортне) страхове бюро України повинні в солідарному порядку відшкодувати йому матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП. Також, крім матеріальних збитків, позивач вважає, що ТОВ «ТК «Альбіон», [PERSON] повинні відшкодувати понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.. На підставі викладеного, просив суд стягнути солідарно з ТОВ «ТК «Альбіон», [PERSON], Моторне (транспортне) страхове бюро України на його користь суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 43091,23 грн..; стягнути солідарно з ТОВ «ТК «Альбіон», [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти ухвалення рішення за його відсутності не заперечує та просить суд повідомити його про результати розгляду справи.(а.с. 166) В матеріалах справи наявна заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та його представника, із зазначенням того, що він позов підтримує та просить суд його задовольнити. (а.с. 136) Представник відповідача - Моторного ( транспортного) страхового бюро України у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши про не можливість бути присутньою у судовому засіданні з поважних причин. (а.с . 164) Представник відповідача [PERSON] «Страхове товариство « Іллічевське» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2017 року провадження у справі відкрито (а.с. 17-18). 8.06.2017 р. від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення на позов (а.с. 25-27). 15.06.2017 р. від відповідача по справі - ТОВ « ТК «Альбіон» до суду надійшли письмові заперечення на позов (а.с. 30-31). 29.06.2017 р. від відповідача - МТСБУ до суду надійшли письмові заперечення на позов (а.с. 44-45). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та ТОВ « ТК «Альбіон» про стягнення солідарно з ТОВ « ТК «Альбіон», [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 43 091, 23 грн. ; стягнення солідарно з ТОВ « ТК «Альбіон», [PERSON]витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн., витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 000, 00 грн.та витрати щодо сплати судового збору в розмірі 640,00 грн., залишені без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 43 091, 23 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн., витрат на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 000, 00 грн.та витрат щодо сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с. 107-108) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ПАТ « СТ « Іллічевське» (а.с. 121-122) Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року зазначена справа призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 138-139) Ухвалою суду від 21 березня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 147-148) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги обставини, наведені по тексту позовної заяву, заяву представника позивача від 12.02.2018р., заяву представника відповідача МТСБУ, його письмові заперечення, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що 13.10.2016 року о 19 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Соборному м. Запоріжжя, навпроти буд. № 93 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу «Ford Mondeo», державний номер [NUMBER], яким 13.10.2016 р. керувала [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 107358, є [PERSON] Власником транспортного засобу «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], яким 13.10.2016 р. керував [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ТОВ «ТК «Альбіон». Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок. (а.с. 12-13) Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обовязок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці обєктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Зазначений аналіз також підтверджується і розясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого на володільця джерела підвищеної небезпеки покладено відповідальність та обовязок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, навіть якщо вони завданв не з його вини. Також судом встановлено, що на підставі полісу № АЕ/6962140 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТОВ «ТК «Альбіон» та [PERSON] «СТ «Іллічівське», цивільна відповідальність ТОВ «ТК «Альбіон» за забезпеченим транспортним засобом «Fiat Doblo», державний номер [NUMBER], перед третіми особами була застрахована. (а.с. 110) Згідно із п. 4 зазначеного Полісу, ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого складає 100000,00 грн. Згідно із п. 5 зазначеного Полісу, сума франшизи (страхове відшкодування зп шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) становить 1000,00 грн. Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обовязковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обовязковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозвязок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обовязковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Згідно висновку судового експерта автотоварознавця № 92 від 04 лютого 2017 року, проведеною за власною ініціативою [PERSON], розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 43091 гривень 23 копійок. Також за проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 1000,00 грн., за квитанцією № 0702 від 04.02.2017р. (а.с. 6-11) Відповідно до п. 9.1. Закону «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування». Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору Згідно статті 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до положень ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Отже, оскільки автотранспортний засіб застраховано в межах 100 000,00 грн., то сума заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП, шкоди в розмірі 43091, 23 грн., покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на [PERSON] «СТ «Іллічівське», яка взяла на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої [PERSON] діями третіх осіб. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] «СТ «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 43091 гривень 23 копійок та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 гривень 00 копійок. Стосовно позовних вимог [PERSON] до Моторного ( транспортного) страхового бюро України про солідарне стягнення разом з [PERSON] «СТ «Іллічівське» матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Так, в даному випадку позивач обґрунтовує свої вимоги до Моторного (транспортного) страхового бюро України про солідарне стягнення разом з [PERSON] «СТ «Іллічівське» матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тим, що з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України йому стало відомо, що з 06 грудня 2016 року [PERSON] «СТ «Іллічівське» позбавлено членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України через заборгованість до фондів МТСБУ. Враховуючи вимоги ст..ст. 20, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно виконати зобовязання з виплати страхового відшкодування за страховим полісом № АЕ/6962140 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Аналізуючи зазначені позивачем та його представником підстави позовних та надані суду докази, суд приходить до наступного. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності страхування власників наземних транспортних засобів". Моторне (транспортне) страхове бюро України МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно пункту 41.1 статті 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: "МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який невідповідає вимогам пункту 1.7 (забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована) статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі". Згідно ст.49.1. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ. Згідно ст.51.10 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов'язаннями, втрачає статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ. За результатами запиту отримано інформацію про те. що з 06 грудня 2016р. [PERSON] «СТ «Іллічівське» втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України. Підставою припинення членства [PERSON] «СТ «Іллічівське» стала заборгованість понад два місяці по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ. Припинення повного та асоційованого членства в МТСБУ не звільняє страховика - [PERSON] «СТ «Іллічівське» від виконання зобов'язань за укладеними раніше договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги сторони позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини спростовують їх. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатив судові витрати при розгляді справи, а саме: судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2), а тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн.. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування зазначеної позовної вимоги стороною позивача надані докази щодо витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн., а саме: договір про надання правової допомоги № б/н від 01.12.2016р., укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON]; акт виконаних робіт № 03.07.2017 від 23.07.2017р..(а.с. 15, 49) Як на доказ щодо суми витрат на правничу допомогу позивач посилається на акт виконаних робіт № 03.07.2017 від 23.07.2017р., яким встановлено, що адвокатом [PERSON] виконані наступні роботи: 1) консультація стосовно предмету спору (1 година роботи) становить 150 грн.; 2) адвокатський запит від 01.12.2017р. становить 500 грн.; 3) представництво інтересів при проведенні огляду транспортного засобу 17.01.2017р. (1 година роботи) становить 500 грн.; 4) підготовка нормативно-правових документів (1 година роботи) становить 500 грн.; 5) складання та подання до суду позову (3 години роботи) становить 1500,00 грн. Зазначений розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства України, стороною відповідача зазначений розрахунок не спростований, а тому у суду не має підстав не приймати його до уваги. Із зазначеного слідує, що витрати на правову допомогу по зазначеній справі в сукупності становлять 3000,00 грн.. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: partial