Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/3651/147255/74, за умовами якого останньому було надано грошові кошти у сумі 118 000 грн. строком на 240 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] було укладено Договір поруки №014/08/04-01/038/08, відповідно до умов якого у випадку не виконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі у відповідності до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України. В подальшому, 12 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №014/3651/147255/74 від 10 квітня 2008 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди про зміну умов погашення кредитну, а саме тимчасово на період з 10 червня 2009 року до 10 травня 2010 року зменшили розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів. Однак, відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належними чином не виконував, проценти за користування кредитом не сплачував, повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до графіку погашення кредиту, не здійснював. У зв'язку з цим станом на 11.11.2013 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 348 863 грн. 47 коп., з яких: непогашена суму кредиту - 134 064 грн. 71 коп., несплачені проценти - 79 967 грн. 06 коп., пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів - 134 841 грн. 70 коп., та яку позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь в рахунок погашення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором. Також позивач просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх відсутності суду невідомі. Разом з тим, в процесі розгляду справи представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду подана заява про застосування строків позовної давності, відповідно до змісту якої, представник вказаного довірителя зазначає, що оскільки умовами кредитного договору №014/3651/147255/74 від 10 квітня 2008 року, встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тобто, оскільки за умовами цього договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту не виконання позичальником кожного з цих зобов'язань, у зв'язку цим він просить суд застосувати до вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 134 841 грн. 70 коп. строк позовної давності у один рік та зменшити вказану суму до сум, що підлягає нарахуванню за період прострочення виконання зобов'язань. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райфайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/3651/147255/74, за умовами якого останньому було надано грошові кошти у сумі 118 000 грн. строком на 240 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних відповідно до графіку погашення кредиту (а.с. 5-10). В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, 10 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Договір поруки №014/08/04-01/038/08, відповідно до умов якого у випадку не виконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі у відповідності до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України (а.с. 13-15). Крім того, 12 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №014/3651/147255/74 від 10 квітня 2008 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди про зміну умов погашення кредитну, а саме тимчасово на період з 10 червня 2009 року до 10 травня 2010 року зменшили розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів (а.с. 11-12). В свою чергу встановлено, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 року, назву Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" змінено на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", який є правонаступником за всіма правами та обов'язками ВАТ"Райффайзен Банк Аваль" (а.с. 25). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належними чином не виконував, проценти за користування кредитом не сплачував, повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до графіку погашення кредиту, не здійснював, у зв'язку з цим станом на 11.11.2013 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 348 863 грн. 47 коп., з яких: непогашена суму кредиту - 134 064 грн. 71 коп., несплачені проценти - 79 967 грн. 06 коп., пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів - 134 841 грн. 70 коп. (а.с. 16-19). Відповідно до змісту ст. ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 9 кредитного договору №014/3651/147255/74 від 10 квітня 2008 року визначено, що у разі не виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в повному обсязі із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, в тому числі прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до цього договору. Враховуючи зазначені умови договору, суд вважає, що оскільки відповідачем [PERSON] порушені строки сплати чергових платежів, передбачених договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 16-19), то відповідно до ч. 1,2 ст. 554, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, солідарно з відповідачів на користь позивача належить стягнути непогашену суму кредиту в розмірі 134 064 грн. 71 коп. та несплачені проценти в сумі 79 967 грн. 06 коп. Також суд вважає, що заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені та у зв'язку з цим її зменшення, не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм Закону, позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до змісту вимог про усунення порушень умов кредитного договору №014/3651/147255/74 від 10 квітня 2008 року, що фактично є претензіями Банку до відповідачів, вони були надіслані позивачем 10.11.2009 року, а отже суд вважає, що з цього дня і обчислюється позовна давність щодо нарахування та стягнення пені за кредитним договором. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, суд приходить до висновку, що оскільки пеня нарахована за останні 12 місяців з дня коли позивач дізнався про порушення свого права (а.с. 18), то солідарно з відповідачів на користь позивача належить стягнути пеню за порушення строків сплати кредиту та процентів в сумі 134 841 грн. 70 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 348 863 грн. 47 коп. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved