Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить, на підставі ст. 23 ЦПК та ст. ст. 28, 295 ЦК України, зобов`язати Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області зареєструвати зміну прізвища [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач, [PERSON] , звернувся до Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області із заявою про реєстрацію зміни імені, а саме зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 11 вересня 2019 року [PERSON] отрима відповідь №5606/48-21 за підписом начальника Малиновського районного у місті відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області Ракович В.В ., згідно якого було роз`яснено наступне: «У зв`язку з тим, що Вами був наданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про прийняття на консульський облік у посольстві України в Австралії». У Позовній заяві зазначив, що ним дійсно надавався разом із заявою про реєстрацію зміни імені Паспорт громадянина України для віїзду за кордон № [NUMBER] виданий 13 лютого 2017 року, орган, що видав 5101, та вказаному паспорті дійсно наявна відмітка про прийняття на консульський облік у посольстві України в Австралії. На даний час позивач знаходиться в Україні, проживає за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, на підставі нижченаведеного. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 49 ЦК України). Разом з цим, аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі по тексту - Закон №2398-VI). Згідно чч. 1 та 3 ст. 28 ЦК України, визначено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Ім`я здавна є засобом індивідуалізації людини в суспільстві та належить до особистих немайнових благ фізичної особи. Значення цього блага в цивільному обігу полягає в тому, що фізична особа набуває прав і створює для себе цивільні обов`язки, а також здійснює ці права і виконує ці обов`язки від свого імені. Фізична особа має право на ім`я, яке не може бути відчужене. Ім`я необхідно людині для реалізації цивільних прав і обов`язків, що нормативно закріплено в статті 28 Цивільного кодексу України. Одночасно у частині третій цієї статті зазначено, що ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. За своїм змістом право на ім`я фізичної особи включає наступне: право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм ім`ям; право вимагати від інших осіб звертатися до особи відповідно до її імені; право на псевдонім; право вимагати припинити незаконне використання свого імені, а також будь-які інші його порушення. Власне реалізація права на володіння ім`ям (прізвищем, власним ім`ям, по батькові) здійснюється внаслідок реалізації батьками (усиновлювачами) опікунами, а в передбачених законодавством випадках також і органами опіки та піклування або ж судом іншого особистого немайнового права, а саме - права на надання імені. Відповідно до чинного законодавства батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше ніж через один місяць з дня народження дитини зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану, і одночасно дати їй прізвище, ім`я та по-батькові. Однією із складових права на ім`я є право розпорядження ім`ям, одним з його найпоширеніших видів є право на зміну імені. Право на зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи передбачено статтею 295 Цивільного кодексу України. Зміна імені (прізвища, власного імені, по батькові) здійснюється відповідно до Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915. З метою зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) подається заява. Громадяни України, які проживають на її території подають заяви до відділів реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання; громадяни України, які постійно проживають за кордоном, до дипломатичного представництва або консульської установи України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку. Зазначена заява подається у письмовій формі разом з паспортом громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, - з пред`явленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Однак однієї заяви про зміну імені недостатньо, одночасно до неї додаються наступні документи: -свідоцтво про народження заявника; -свідоцтво про шлюб (у разі, коли заявник перебуває у шлюбі); -свідоцтво про розірвання шлюбу (у разі, коли шлюб розірвано); -свідоцтва про народження дітей (у разі, коли заявник має малолітніх або неповнолітніх дітей); -свідоцтва про зміну імені заявника, батька чи матері, якщо воно було раніше змінено; -фотокартка заявника. Відділ реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України, які прийняли заяву про зміну імені, перевіряють відомості, зазначені у заяві та в документах, що додаються до неї. Під час подання заяви про зміну імені відділ реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України попереджає заявника про встановлену законодавством відповідальність за повідомлення неправдивих відомостей і необхідність обміну паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інших документів у разі зміни імені. Строк розгляду заяви про зміну імені відділом реєстрації актів цивільного стану розглядається у тримісячний строк з дня її подання. За наявності поважних причин цей строк може бути продовжений, але не більш як на три місяці, з письмового дозволу керівника відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції в Автономній Республіці Крим, Головного управління юстиції в області, мм. Києві та Севастополі. Заява про зміну імені дипломатичним представництвом або консульською установою України розглядається у шестимісячний строк з дня її подання. Відділ реєстрації актів цивільного стану надсилає необхідні матеріали до органу внутрішніх справ за місцем проживання заявника для надання висновку про можливість зміни імені, а дипломатичне представництво або консульська установа України надсилає через Міністерство закордонних справ до Міністерства внутрішніх справ для подальшого пересилання до органу внутрішніх справ за останнім місцем проживання заявника в Україні. Орган внутрішніх справ за результатами відповідної перевірки, яка проводиться безоплатно, у місячний строк готує та надсилає висновок про можливість зміни разом з усіма матеріалами до відділу реєстрації актів цивільного стану чи через Міністерство закордонних справ до відповідного дипломатичного представництва або консульської установи України. Відділ реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво або консульська установа України на підставі документів про зміну імені та висновку органу внутрішніх справ про можливість зміни імені готує висновок про надання дозволу на зміну імені або відмову в його наданні та надсилає заявникові. Відмова у наданні дозволу на зміну імені здійснюється з наступних підстав: -перебування заявника під слідством, судом, адміністративним наглядом; -наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку; -офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника; -подання заявником неправдивих відомостей. Відмова у наданні дозволу на зміну імені може бути в установленому порядку оскаржена у суді. Протягом трьох місяців заявник, якому надано дозвіл на зміну імені може звернутися для реєстрації зміни імені до відділу реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України, які складають актовий запис про зміну імені. Якщо заявник без поважних причин у зазначений строк не звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України для реєстрації зміни імені, дозвіл на зміну імені втрачає силу. Реєстрація зміни імені громадян України, які проживають на території України, проводиться відділом реєстрації актів цивільного стану після сплати заявником державного мита, громадян, які постійно проживають за кордоном, проводиться дипломатичним представництвом або консульською установою України після сплати заявником консульського збору. Відповідно до частини першої та другої статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, фактично позивач на даний час постійно знаходиться в Україні, проживає за адресою: [ADDRESS] . У той самий час [PERSON] знаходиться на консульському обліку у Посольстві України в Австралії, хоча відмінності у процедурі зміни імені складаються лише з наступного: - у органі до, якого подається відповідна заява; - у строках розгляду вказаної заяви; - у різних формах платежів за реєстрацію. Усі інші процедурні питання є тотожними, основним місцем, де виконуються усі вищевказані дії проходять на території України, тож насправді немає потреби виїжджати до Австралії аби змінити прізвище. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом. Суд нагадує, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (<…>) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ). Нагадуємо, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому (див. вищезазначене рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 38, та рішення від 6 вересня 2007 року у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland), заява № 10163/02, п. 29). Таким чином, Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області повинен зареєструвати зміну прізвища [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». П. 32 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17 зазначено, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 807/45/17. Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті, що передбачено ч. 1 ст. 23 ЦПК України. Приписами частини другої статті 27 ЦПК України визначено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved