Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про зняття накладного постановою Любомльського районного відділу ДВС від 26 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 51587957 арешту із транспортного засобу "Рено Преміум", номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Заявлені вимоги обґрунтував тим, що на початку травня 2020 року мав намір розпорядитися належним йому на праві власності вищевказаним транспортним засобом, проте від працівників сервісного центру дізнався про накладення арешту на автомобіль. Як з`ясувалось, арешт був накладений постановою старшого державного виконавця Любомльського районного відділу ДВС у зв`язку виконанням виданого 13 травня 2016 року Любомльським районним судом виконавчого листа № 163/107/15-ц про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ "Приватбанк" 47 425,55 доларів США, що за курсом НБУ становить 746 478,16 гривень, заборгованості за кредитним договором. Оскільки не є стороною виконавчого провадження, як власник транспортного засобу, звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з автомобіля, до якої додав підтверджуючі його право власності документи. Проте відповідач, вказуючи на належність транспортного засобу іншій особі, з посиланням на ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" повідомив про відсутність підстав для зняття арешту та рекомендував звернутися до суду. Оскільки має місце порушення його права власності, звернувся до суду із цим позовом. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. У ньому позов не визнав та вказав, що арешт на автомобіль накладений на підставі отриманої у відповідності до затвердженого спільним наказом Мінюсту та МВС України від 30 січня 2018 року № 64/261/5 Порядку інформації, якою стверджено належність автомобіля боржнику [PERSON] . Позивач подавав відділу ДВС відповідь сервісного центру щодо його права власності на автомобіль, однак на неодноразово подані електронні звернення в такому ж Порядку незмінно отримувалась відповідь про належність автомобіля саме боржнику [PERSON] . Вважає, що постанова про накладення арешту на майно боржника, зокрема автомобіль "Рено Преміум", винесена з дотриманням діючого законодавства, тому просив у задоволенні позову відмовити. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача засобами електронного зв`язку надіслала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її та позивача відсутності. Відповідач двічі належним чином був повідомлений про розгляд справи по суті, але в судове не з`явився, про причини неможливості розгляду справи за відсутності його представника не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. На примусовому виконанні у Любомльському районному відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 51587957 за виданим Любомльським районним судом 13 травня 2016 року виконавчим листом № 163/107/15-ц про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ "Приватбанк" 47 425,55 доларів США, що за курсом НБУ становить 746 478,16 гривень, заборгованості за кредитним договором. В межах цього виконавчого провадження старший державний виконавець 26 травня 2020 року виніс постанови про розшук майна боржника та арешт майна боржника, якою наклав арешт на транспортний засіб "Рено Преміум", номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , оскільки було встановлено, що цей транспортний засіб належить боржнику [PERSON] . Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та інформаціями ТСЦ МВС № 0741 від 19 червня 2020 року № 31/3/1-1ад, ТСЦ МВС № 0742 від 04 листопада 2020 року № 31/3/2-620 стверджено, що цей транспортний засіб з 25 серпня 2009 року зареєстрований за позивачем [PERSON] , його попереднім власником був [PERSON] . Оскільки боржник [PERSON] не є власником транспортного засобу, позивач 08 липня 2020 року звернувся до Любомльського районного відділу ДВС з заявою про зняття арешту з автомобіля, додавши до заяви копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та відповідь територіального сервісного центру від 19 червня 2020 року. В.о. начальника Любомльського районного відділу ДВС надав позивачу відповідь від 16 липня 2020 року за вих. № 14996/3 про те, що стосовно нього у відділі відсутні виконавчі провадження, проте підстав для зняття арешту з автомобіля немає, оскільки відповідно до отриманої з реєстру МВС відповіді, яка надається в електронному вигляді згідно із затвердженим спільним наказом Мінюсту та МВС України від 30 січня 2018 року № 64/261/5 Порядком, даний транспортний засіб належить іншій особі. З наданих у такому Порядку неодноразових відповідей на електронні запити державного виконавця вбачається, що транспортний засіб "Рено Преміум", номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , дійсно зареєстрований за боржником [PERSON] . Отже, у справі встановлено, що фактичним і юридичним власником вище вказаного автомобіля є позивач [PERSON] , однак по електронній базі даних Головного сервісного центру МВС він значиться за іншою особою - боржником у виконавчому провадженні № 51587957 [PERSON] , що стало підставою для накладення на автомобіль як майна боржника арешту та відмови позивачу у його знятті. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Частиною 5 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. Пунктами 1-3 розділу ІІ затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 30 січня 2018 року № 64/261/5 Поряду взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Порядок № 64/261/5), визначено, що Державне підприємство "Національні інформаційні системи" забезпечує передачу від АСВП до ЄДР запитів про зареєстровані за боржником транспортні засоби, сформованих державними, приватними виконавцями. Головний сервісний центр МВС (далі - ГСЦ МВС) забезпечує передачу відповідей на запити про зареєстровані за боржником транспортні засоби від ЄДР до АСВП. Постанова про арешт майна боржника, винесена під час примусового виконання рішення, надсилається до ЄДР в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) державного, приватного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП. Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 64/261/5 визначено, що арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом. Постанова, на підставі якої припиняється арешт майна боржника, надсилається до ЄДР в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного, приватного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП. У статті 2 Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права та законності. Встановлені фактичні обставини по справі дають підстави для висновку, що дії старшого державного виконавця при винесенні постанови про арешт транспортного засобу "Рено Преміум", номерний знак [NUMBER] , відповідали вищенаведеним положенням Закону № 1404-VIII та Порядку № 64/261/5. Проте після звернення позивача із заявою про зняття арешту з майна та надання підтверджуючих документів про його право власності на транспортний засіб, відповідач не мав би обмежуватися виключно отриманою відповідно до Порядку № 64/261/5 інформацією, а скористатись наданими йому ст.18 Закону № 1404-VIII правами та вчинити запит відповідному компетентному органу з метою перевірки доводів позивача, встановлення дійсного юридичного власника транспортного засобу і за наявності підстав прийняти рішення у відповідності до пункту 4 розділу ІІ Порядку № 64/261/5. Згідно із ч.1 ст.59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Дослідженими у справі доказами судом достовірно встановлено, що зареєстрованим у встановленому порядку власником транспортного засобу "Ренаулт Преміум", номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , з 25 серпня 2009 року є позивач [PERSON] . Жодної правової причетності особи [PERSON] до даного транспортного засобу по справі не встановлено і відповідачем належними доказами не підтверджено. Отже, оскільки транспортний засіб на праві власності боржнику [PERSON] не належить, тому накладення на нього арешту не може бути заходом забезпечення реального виконання виконавчого листа Любомльського районного суду № 163/107/15-ц. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Осо-ба може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Встановлені у справі фактичні обставини, за яких позивач як власник транспортного засобу не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт, беззаперечно свідчать про порушення його права власності на це майно, що є неприпустимим в силу ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України. У зв`язку із цим права позивача підлягають захисту шляхом зняття накладеного на транспортний засіб арешту. Таким чином, заявлені позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір належить стягнути з відповідача. Наведені позивачем у попередньому розрахунку судові витрати у вигляді витрат на професійну правову допомогу орієнтовною сумою 8 000,00 гривень документально не підтверджені, заяви у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України позивач не зробив, тому підстави для стягнення цих витрат з відповідача по справі відсутні.

Outcome: approved