Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що внаслідок ДТП, що сталася 04.01.2021 року о 07.50 год. в м.Рівне по вул.Соборна, 398А, автомобіль, що належить їй на праві власності - Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень внаслідок зіткнення з автомобілем Ford Transit Connect, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . У подальшому відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивачці завдано матеріальних збитків на суму 94780,74 грн. Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплатила позивачці шляхом перерахунку на рахунок ТзОВ "Агат Авто" кошти в сумі 58934,57 грн. У подальшому позивачці було відшкодовано ще 5507,22 грн. Разом з тим, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 11120 від 05.07.2021), різниця між перерахованими коштами страховою компанією та витраченими позивачкою на відновлювальний ремонт складає 30338,95 грн. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача також вартість огляду транспортного засобу з метою встановлення суми збитків, що становить 1171,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 8000 грн. 14.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 08.07.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. 12.07.2021 року позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву. 14.09.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" (код ЄДРПОУ 22945712, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 77, 01033). 30.09.2021 року третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" подала пояснення по справі. В судовому засіданні позивачка зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задоволити. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ліміт страхової відповідальності складає 130 000 грн., які підлягають стягненню з страхової компанії, а не з відповідача, а завдання відповідачем позивачці моральної шкоди, яку просить стягнути остання, нею не доведено. Що стосується суми, витраченої позивачкою на огляд автомобіля з метою встановлення суми збитків, що становить 1171,00 грн., то такий огляд проводиться страховою компанією безкоштовно. Від представника третьої особи ПрАТ "УТСК" Степушенко П.М. до суду надійшло клопотання (вх.ЕП 3187/21-вх. від 28.10.2021) про проведення судового засідання за відсутності представника ПрАТ "УТСК", в якому просить врахувати позицію страхової компанії, викладену у письмових поясненнях. Вислухавши думку учасників процесу, спеціаліста [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2021 року о 07.50 год. в м.Рівне по вул.Соборна, 398А, сталася ДТП, в якій автомобіль, що належить позивачці [PERSON] на праві власності - Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень внаслідок зіткнення з автомобілем Ford Transit Connect, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . У подальшому відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22.01.2021 року. За таких обставин, факт винуватості відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є встановленим. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачка [PERSON] є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] . Транспортний засіб Ford Transit Connect, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , був застрахованим в ПАТ "Українська транспортна страхова компанія". Про настання страхового випадку було повідомлено третю особу ПАТ "Українська транспортна страхова компанія". Після чого, із залученням представника СК ТзОВ "Агат Авто" було оглянуто транспортний засіб Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , про що складено акт виконаних робіт № 19357 від 15.01.2021, а також встановлено перелік пошкоджень, отриманих даним автомобілем, про що вказано у рахунку-фактурі № АА00000239 від 26.01.2021, а всього матеріальний збиток автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, визначено на загальну суму 95 111,88 грн. Вартість послуг огляду автомобіля становить 1171 грн., які оплачено позивачкою (акт виконаних робіт № 19357 від 15.01.2021 та квитанція від 15.01.2021). Вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla, д.н. [NUMBER] складає 94780,74 грн., згідно актів виконаних робіт № 20239 від 26.04.2021 та № 20055 від 26.04.2021. Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» виплатила позивачці шляхом перерахунку на рахунок ТзОВ "Агат Авто" кошти в сумі 58934,57 грн. згідно акту виконаних робіт № 20239 від 26.04.2021. У подальшому позивачці було відшкодовано ще 5507,22 грн., що підтверджується випискою з рахунку позивачки у АТ КБ "Приватбанк", у зв`язу з чим позивачкою була подана заява про зменшення позовних вимог (вх. 11120 від 05.07.2021). Разом з тим, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 11120 від 05.07.2021), різниця між перерахованими коштами страховою компанією та витраченими позивачкою (згідно акту виконаних робіт №20055 від 26.04.2021 р. на підставі договору №20055 від 05.04.2021 р. та квитанцією від 22.04.2021 р. у розмірі 35 846,17 грн.) на відновлювальний ремонт складає 30338,95 грн. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача також вартість огляду транспортного засобу з метою встановлення суми збитків, що становить 1171,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 8000 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюються факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 58 934,57 грн. та 5 507,22 грн. (потягом травня-червня 2021 р.), що разом становить 64 441,79 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачці розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось. У період з 25.02.2021 по 05.03.2021 р. ПрАТ "УТСК" було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ "Агат Авто" у розмірі 58 934,57 грн. У подальшому відкоригованим Звітом дослідження спеціаліста автотоварознавця № 1827Е_1-21 від 24.05.2021 р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіціенту фізичного зносу склала 64 941,79 грн. ПрАТ "УТСК" було здійснено доплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 5507,22 грн. За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки становить 30 338 грн. 95 коп. за заподіяну шкоду та витрати, пов`язані з оглядом транспортного засобу після ДТП в розмірі 1171 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п.9 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 31 березня 1995року №4 «Про судову рактику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода полягає: - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Аналогічні роз`яснення містяться у постанові ПВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та 81 ЦПК України. Позивачка посилається на те, що вона внаслідок дорожньо-транспортної пригоди перенесла стрес, нервувала та перебувала у моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням її майна. Крім того, внаслідок цього також були порушені життєві плани. Оскільки суд прийшов до висновку, що неправомірними діями відповідача була заподіяна позивачці матеріальна шкода, тому суд вважає, що заподіяння матеріальної шкоди як наслідок спричинило заподіяння моральної шкоди відповідачці, що виразилося у глибокому емоційному переживанні, розумінні нанесення шкоди майну через що позивачці довелося змінювати звичний спосіб життя. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір, визначений позивачкою у сумі 8000 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди. Враховуючи характер, обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд визначає розмір відшкодування з відповідача на користь позивача в сумі 3 000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved