Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на належний їй житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] . Позовні вимоги вмотивував тим, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері [PERSON] , у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, з тих підстав, що ним не надано документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області подала до суду заяву про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. З наданих доказів встановлено такі обставини: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Із свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] встановлено, що його матір?ю є [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно паспортних даних, довідки про реєстрацію місця проживання особи видно, що позивач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи № 462/2019, заведеної відносно майна [PERSON] , встановлено, що спадкоємець за законом першої черги син [PERSON] , позивач у справі, прийняв спадщину після матері , згідно даних з місця проживання - постійно проживав з матір,ю. Листом від 17.09.2019р. за вих № 2639/02-14 Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що позивачем не надано документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на житловий будинок. Із довідки КП КОР "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" вбачається, що станом на 01.01.2013р. реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] за [PERSON] відсутня. Згідно із довідкою від 16.07.2019р. та актом обстеження домоволодіння від 01.02.2019р. [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , підтверджується випискою з погосподарської книги № 37, особовий рахунок № [NUMBER] , за якою головою домогосподарства [ADDRESS] є [PERSON] . Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 53,6 кв. м., житловою площею 18,0 кв. м. складається з таких приміщень: коридор "1", площею 4,7 кв. м., кладова "2" площею 5,1 кв. м., кухня "3" площею 17,1кв.. м., житлова "4" площею 18,0 кв. м., веранда "І" площею 8,7 кв. м. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом її сином [PERSON] . Таким чином позивач прийняв спадщину після матері і набув право власності на належний матері вказаний ним будинок в порядку спадкуваня, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов в обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved