Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

14.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення коштів за договором банківського вкладу №651791/2013 від 23.09.2013 року в сумі 3295 євро, процентів за договором банківського вкладу в сумі 292,78 євро, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 5,96 євро, судові витрати в сумі 190,85 грн., витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. та 8000 грн. завданої моральної шкоди. До судового засідання позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду та зміст позовних вимог повідомлявся завчасно належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглядалась за його відсутності, суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 23.09.2013 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] укладений договір банківського вкладу № 651791/2013 (вклад "Швейцарський "Постійний" Здорова добавка" "Тринадцяти місячний") за умовами якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 3295 євро строком з 23.09.2013 року (Дата внесення) по 23.10.2014 року (Дата повернення) з виплатою вкладнику 8,5 % річних. За умовами вказаного договору позивач вніс, а відповідач прийняв на відкритий на ім'я позивача рахунок готівкові кошти у розмірі 3295 євро під 8,5 відсотків річних із датою вимоги вкладу - 23.10.2014 року. Після закінчення строку дії договору позивач неодноразово звертався до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" з вимогою про повернення вкладу, але 04.11.2014 року отримав відповідь, що повернення коштів здійснюється з урахуванням вимог Постанови Правління національного банку України № 540 від 29.08.2014 р. та з дотриманням лімітів, встановлених Банком. Вкладник за договором банківського вкладу є споживачем банківських послуг, тобто захист його як споживача регламентовано Законом України № 1023 від 12.05.91 р. "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї, на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03. 12. 2003 № 516). Статтею 1060 ч. 1 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу, або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строкового вкладу). Ця угода між банком та клієнтом є видом договірних зобов'язань і тому за порушення зобов'язання однією стороною вона повинна відповідати за нормами ЦК України. Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Абзацом 1 п. 3.5. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03. 12. 2003 № 516 (надалі Положення) встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03. 12. 2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - євро. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у євро (або ж в еквіваленті національної валюти відповідно до заяви вкладника). Таким чином, обмеження прав вкладника вільно розпоряджатися своїми коштами суперечать Конституції України та ЦК України. Постановами КМУ, зокрема і від 29.08.2014 № 540, закріплені Конституцією України та ЦК України права не можуть бути звужені, чи в інший спосіб обмежені. Тому позовні вимоги про стягнення суми вкладу та нарахованих відсотків підлягають задоволенню. Окремо слід зазначити, що відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо договір між фізичними особами містить посилання на використання як предмета договору іноземної валюти, то порядок розрахунку має здійснюватись в грошовій одиниці України - гривні. Це твердження узгоджене із правовою позицією Верховного Суду України, закріпленої у відповідних судових рішеннях (від 25 листопада 2009 року у справі № 6-19596 св 07, від 02 червня 2010 року у справі № 6-14192 єв 09 та інших). Крім того, така позиція Верховного Суду України закріплена у роз'ясненнях, що містяться у п. 14 Постанови його Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", в якому зазначається, що оскільки ст. 192 ЦК України визначає законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, грошову одиницю України - гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення суми, що підлягає стягненню, грошову одиницю України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти (яка була предметом позики) в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Неповернута сума вкладу та відсотків визначена в валюті "Євро" і складає: сума вкладу - 3295 євро, що з урахування курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі станом на 25.12.2014 р. 1927,0426 грн. за 100 евро. еквівалентно 63496,05367 грн., проценти за договором банківського вкладу - 292,78 євро, що з урахуванням курсу НБУ на день ухвалення рішення у справі станом на 25.12.2014 р. 1927,0426 грн. за 100 евро. еквівалентно 5642,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання, відповідно до ст. 614 ЦК України, повинна доводити особа, яка порушила зобов'язання. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу від 23.09.2013 року в сумі 3295 євро, що еквівалентно 63496,05 грн. (за курсом НБУ станом на 25.12.2014 р. 1927,0426 грн. за 100 євро.), проценти за договором банківського вкладу - 292,78 євро, що еквівалентно 5642,00 грн. (за курсом НБУ станом на 25.12.2014 р. 1927,0426 грн. за 100 євро.) та 3 % річних в сумі 5,96 євро, що еквівалентно 114,85 грн. (за курсом НБУ станом на 25.12.2014 р. 1927,0426 грн. за 100 євро.). Позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь завданої моральної шкоди в сумі 8000 грн., суд вважає такими, що підлягають задоволенню в сумі 2000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 490,85 грн. Також, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 936,13 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial