Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Братської районної державної адміністрації Миколаївської області, [PERSON] сільської ради Братського району миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та виділення її в натурі. Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року замінено первісного відповідача на належного - відділ Держгеокадастер в Братському районі Миколаївської області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд, визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, після смерті її батька, оскільки він за життя повинен був отримати земельний пай під час розпаювання земель КСП "ім. Крупської" та виділити їй земельну частку (пай) в натурі. Представник відповідача відділу Держгеокадастру під час судового засідання не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Братського району Миколаївської області у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку на звернення до суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" N 720/95, від 8 серпня 1995 р. установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно п. 2 зазначеного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб за умови: 1) вони є членами колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі і пенсіонери; 2) вони є включеними до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю; 3) КПС одержало акт на землю. Сам по собі факт перебування особи в трудових відносинах з таким підприємством не є підставою для виділення йому земельної частки (паю). Рішенням загальних зборів членів КСП "ім. Крупської" від 19.09.1985 року, протокол № 3, [PERSON] прийнятий до членів колгоспу. Рішенням правління КСП "ім. Крупської" від 25.01.1996 року, протокол № 1, [PERSON] виключений з членів колгоспу за власним бажанням. 16 листопада 1995 року КПС "ім. Крупської" отримало Державний акт на право колективної власності на землю серія МК № 010. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Братському районі Миколаївської області, в додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю, прізвища [PERSON] відсутнє ( арк. с. 8). 20 квітня 2005 року [PERSON] помер. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що за життя [PERSON] до суду з позовом про виділенні йому земельної частки (паю) не звертався. Питання щодо поновлення порушеного його права на земельну ділянку ним не вирішувалося. Згідно ст. 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Прийняття спадщини здійснюється в порядку передбаченому ст. 1268 ЦК України. Отже, оскільки батько позивача за свого життя не був внесений в список, що додається до акта про право колективної власності на землю, тому не набув права на земельну частку (пай), який згідно із законодавством може бути успадкований. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не доведено обгрунтовність позовних вимог, тому вимоги позивача є безпідставними, а його право на спадкування земельної частки (пай) не порушено. У випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, постановлюється рішення про відмову в задоволенні позову саме із цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. Оскільки правила про позовну давність застосовуються лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права.

Outcome: dismissed