Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач ПАТ "Ідея Банк" 12.03.2014 року звернулось до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 61418,49грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 29.09.2011 року ВАТ "Плюс Банк", який перейменовано у ПАТ "Плюс Банк" (правонаступник ПАТ "Ідея Банк") та [PERSON] уклали Кредитний договір № С51.950.70766 (надалі Кредитний договір). Відповідно до Кредитного договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 11402,00грн. Відповідач зобов'язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках відповідач не виконує, на неодноразові претензії і повідомлення про сплату заборгованості не реагує та ігнорує законні вимоги банку. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину її неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що 29.09.2011р. ВАТ "Плюс Банк", який перейменовано у ПАТ "Плюс Банк" (правонаступник ПАТ"Ідея Банк") та [PERSON] уклали Кредитний договір № С51.950.70766. Відповідно до п. 1.1, 1.4 цього Договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 11402,00грн. строком на 24 місяці під 18% річних, за умовами визначеними цим Договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит щомісячно, та відсотки за користування кредитом за місяць сплачувати - до 1 дня/числа кожного місяця. Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно Ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту Банк надав [PERSON] кредит в сумі 10000грн.(а.с.20). Відтак, підстав стверджувати, що кредит надано в сумі 11402,00грн. немає. Також встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань за Кредитним договором № С51.950.70766 від 29.09.2011 року, у встановлений Кредитним договором строк не повернув кредиту, не сплатив відсотків та передбачених договором платежів. В результаті цього утворилась заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку станом на 08.01.2014р. загальна сума простроченої заборгованості за кредитом становить 61418,49грн., а саме: заборгованість по кредиту в сумі - 11017,56грн., заборгованість по відсотках в сумі - 11026,45грн., нарахована пеня - 39364,48грн., віндикаційні витрати - 10,00грн. (а.с.3). Суд вважає, що вимога про стягнення простроченої заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню в розмірі наданого кредиту - 10000грн. Позивач просить стягнути з відповідача і заборгованість по відсотках за укладеним Кредитним Договором. Однак вимога про стягнення заборгованості по відсотках також підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Кредитного Договору № С51.950.70766 від 29.09.2011 року, укладеного між сторонами, за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати 18% річних. Згідно п.1.2 Кредитного договору Банк надає кредит стоком на 24 місяці, тому кінцева дата повернення кредиту - 29.09.2013року. Отже, день повернення позики визначено договором - 29.09.2013р. Неповернення кредиту не є підставою для продовження дії договору. У цьому випадку позичальник вважається таким, що прострочив обов'язок повернути позику та відсотки. Таким чином, відсотки у визначеному Договором розмірі можуть бути стягнуті з відповідача лише за час дії договору - до 29.09.2013р. Станом на 29.09.2013року заборгованість по відсотках згідно Кредитного Договору становила 3600,00грн. Відсотки у визначеному договором розмірі після закінчення строку дії договору нараховані безпідставно. У стягненні відсотків, нарахованих після закінчення строку Кредитного договору слід відмовити. Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 39364,48грн. такі не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Кредитним договором передбачено сплату неустойки в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позикодавцю (позивачу) про порушення відповідачем умов кредитного договору, зокрема, прострочення термінів повернення боргу, стало відомо в листопаді 2011р., коли відповідач порушив графік щомісячних внесків за кредитним договором, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У позовній заяві позивач вказує, що сума пені 39364,48грн. нарахована за один рік, однак розрахунку пені, законності та обґрунтованості її розміру та нарахування не надано. Суд вважає що позивачем за вимогами про стягнення неустойки пропущено спеціальну позовну давність в один рік. Суд вважає, що у стягненні пені слід відмовити. Безпідставною є вимог про стягнення 10грн. віндикаційних витрат. Відтак, заборгованість за Кредитним договором - 10000грн.00коп., заборгованість по відсотках - 3600грн.00коп., а всього 13600грн.00коп. - підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідача перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. В зв'язку із частковим задоволенням позову із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі відповідно до частки задоволених позовних вимог в сумі 243грн.60коп.

Outcome: partial