Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що за час шлюбу з відповідачем у них народились донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір»ю та перебуває на її утриманні, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв»язку із чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, відповідач не відвідує свою дитину та не цікавиться її навчанням та вихованням, станом здоров»я, не надає жодної допомоги, при цьому вона, як мати дитини жодних перешкод позивачу у спілкуванні із дитиною не здійснювала. З наведених підстав позивач вважає, що діючи в найкращих інтересах дитини, з метою захисту її прав та охоронюваних законом інтересів, відповідача необхідно позбавити батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по її вихованню, у зв»язку із чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали пред»явлений позов та просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Повідомлений належним чином відповідач - [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 - 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обов'язковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов'язком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить про те, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами (передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Представник третьої особи Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дуже добре знають позивача та її доньку [PERSON], вихованням дитини займається лише позивач, батько дитини не приймає жодної участі у житті дитини та не піклується про неї, прицьому дитина зовсім не згадує про свого батька. Згідно статті 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Дитина проживає разом із матір»ю, що підтверджується Довідкою про склад сім»ї (а.с. 8). Рішенням Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, починаючи з 18 березня 2013 року (а.с. 30). Станом на 01 лютого 2017 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів розмірі 28072,17 грн., згідно Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів (а.с. 55). З висновку Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15 березня 2017 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 52). Згідно частини 1, 2 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно статті 59 Закону України "Про освіту" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистост і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані: постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків, захищає права сім'ї. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи ту обставину, що відповідачем жодних заперечнь на позовну заяву не було подано та доказів на спростування необгрунтованості та безпідставності позовних вимог щодо необхідності позбалення її батьківських прав, саме через те, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, разом із тим позивачем надані докази на підтвердження обгрунтованості своїх позовних вимог, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню своєї дитини, тому позов підлягає задоволенню. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved