Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про стягнення неправомірно списаних грошових коштів з карткового рахунку у розміри 625,37 Євро, що еквівалентно 11 473, 59 гривень по курсу НБУ на 10.11.2014р., які несанкціоновано були списані з її рахунку; стягнути з відповідача пеню 228,26 Євро, що еквівалентно 4 187, 86 гривень по курсу НБУ на 10.11.2014р., та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 18,76 Євро, що еквівалентно 344,18 гривень по курсу НБУ на 10.11.2014р; стягнути з Публічного акціонерного товариства „УКРСОЦБАНК" на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00гривень. Позивачка пояснила суду, що 14 травня 2013 року між нею та ПАТ «Украсоцбанком» укладено договір №0694/005355-PR банківського поточного (карткового рахунку) [NUMBER] в Євро, та позивачці було видано картку [NUMBER] типу Visa Classic. 31 серпня 2013 року позивачка відбула до Риму для навчання в університеті.19 вересня 2013 року, користуючись Інтернет -банкінгом, позивачка виявила, що з її рахунку несанкціоновано списано кошти у сумі 779,43 Євро, про що позивачка сповістила оператора. Оператор підтвердив, що гроші дійсно зняті в Америці 18.09.2013 року, на цей момент знаходиться в блокуванні та будуть списані з рахунку. Картка була заблокована оператором. 20.09.2013р. держатель додаткової картки [PERSON], матір позивачки, звернулася до ПАТ „Укрсоцбанк" з стандартною заявою держателя картки, щоб дізнатися причини списання коштів. Як з'ясувалося, спочатку 18.09.2013р. була спроба зняти кошти у Гватемалі на суму 2016,00 кетсалів, яка була відхилена, в подальшому через годину в Америці було скоєно п'ять несанкціонованих позивачкою трансакцій, а саме: 204,00 дол. США у 06:25:29; 202,00 дол. США у 06:32:28; 202,00 дол. США у 6:33:30; 202,00 дол. США у 6:34:19; 202,00 дол. США у 06:35:06, тобто грошові кошти були зняті у банкоматі у продовж 9,5 хвилин, що підтверджується випискою з рахунку. З Риму позивачка нікуди не виїжджала, картка весь час була при позивачці, жодного разу нікому її не передавала, розраховувалася з її допомогою. СМС-повідомлення від банку позивачка не отримувала, картка весь, час була при позивачці, нікому її не передавала, нікому ні повідомляла її данник та ПІН -код, отже позивачка дотримувалася усіх загальних заходів безпеки, при листуванні карткою, для уникнення несанкціонованого доступу третіх осіб до її банківського рахунку. За таких обставин позивачка вважає, що кошти були несанкціоновано зняті невідомими особами, з використанням підробленої платіжної картки. Відповідач на заяву позивачки, як держателя картки від 20.09.2013р., повернув лише суму першої трансакції 154,06 Евро, та в порушення норм чинного законодавства та правил платіжної системи Vіsа не повертає решту несанкціоновано списаних з рахунку коштів, тому позивачка змушена була звернутися з позовом до суду. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки вважав, що позивачка не повідомила своєчасно банк про несанкціоновані дії щодо її картки, тому, на думку відповідача, клієнт несе повну відповідальність за можливі втрати коштів на рахунку. У судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Украсоцбанком» укладено договір №0694/005355-PR банківського поточного (карткового рахунку) [NUMBER] в Євро, та позивачці було видано картку [NUMBER] типу Visa Classic. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ч.1 ст.1071 ЦК України). Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки. Згідно п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, тримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Отже, платіжна картка, в тому числі карта Visa, яка була видана (емітована) позивачці відповідачем є спеціальним електронним платіжним засобом, функціонування та використання якого регулюється Постановою Правління НБУ від 30.04.2010р. №223 „Про здійснення операцій використанням спеціальних платіжних засобів". Згідно пп. 6.7., 6.8. Постанови Правління НБУ від 30.04.2010р. №223 „Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідальність еквайрів та емітентів у разі ініціації неналежного переказу передбачена також ст.37 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Згідно п.9.2. ст.9 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Правила платіжної системи мають установлювати організаційну структуру платіжної системи, умови участі, порядок вступу та виходу із системи, управління ризиками, порядок ініціювання та здійснення переказу і взаєморозрахунків за цим переказом у системі, порядок вирішення спорів учасників між собою та між учасниками і користувачами, систему захисту інформації, порядок проведення реконсиляції. У відповідності з Операційними правилами платіжної системи Visa Іпtегпаtіопаl, Visa покладає відповідальність за шахрайські операції на учасників платіжної системи. Відповідно до правил міжнародних платіжних систем операції зі зчитуванням магнітної смуги та отриманням коду авторизації не можуть бути оскаржені, тобто всі фінансові ризики в таких випадках покладаються на банки-емітенти. У відповідності з Правилами платіжної системи Visa Іпtегпаtіопаl учасник платіжної системи-Емітент зобов'язаний постійно контролювати підозрілі запроси авторизації, зокрема по такому показнику як авторизація платіжної карти в двох та більше країнах за певний період часу. Відповідно до вимог діючого законодавства України Банк зобов'язаний повернути позивачці кошти в повному обсязі, які не санкціоновано було знято з її рахунку у розмірі 626,37 євро (що еквівалентно 11 473,59 грн.). Пунктом 37.2 ст.37 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, елемент зобов'язаний перекладати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власників коштів, а також сплатити неналежну платнику пеню у розмірі 0,1 відсоток суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не буде обумовлений договором між ними. Розмір пені становить: 625,37 х 0,1% х 260 (кількість днів з 20.09.2013р. по 06.06.2014р.) = 162,60 Євро, що еквівалентно 4 187,86 грн. Відповідно ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми становить: 625,37 х 3% х365 х 260дн. = 13,36 -Євро, що еквівалентно 344,18 грн. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги про стягнення неправомірно списаних грошових коштів з карткового рахунку, пені та відсотків підлягають задоволенню. У задоволенні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» щодо відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. [PERSON] подана до суду позовна заява згідно Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі пункту 1 ст. 4 «Права та обов'язки споживачів», Закону України «Про захист прав споживачів» визначено підстави для відшкодування моральної шкоди: « відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством». Таким чином, суд вважає, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди) не можуть бути застосовані до досліджених правовідносин.

Outcome: partial