Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, який неодноразово уточнювала в процесі розгляду справи та остаточно просила визнати виконавчий напис № 406 виданий 28.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, шо не підлягає виконанню, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.06.2007 року між нею та "Платинум Банк" було укладено договір про іпотечний кредит № 1.07061325, згідно якого вона отримала кредит на суму 77 000 доларів США, строком користування 240 місяців, під 10,50 % річних для придбання квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, що укладений між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 20.06.2007 року. 05.05.2014 року відповідач направив їй листа в котрому зазначив про неналежне виконання умов вказаного кредитного договору та необхідність протягом трьох днів погасити виниклу заборгованість у разі не виконання якої буде здійснено виконавчий напис нотаріуса по реалізації предмету іпотеки, коли вже 28.04.2014 року такий виконавчий напис нотаріуса по зверненню стягнення на предмет іпотки було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Тобто, такий вчинено з порушенням норм ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», який визначає, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги і тільки у разі її не виконання, здійснюється таке стягнення, тоді як відповідач направив їй таку вимогу після вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, в порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України такий виконавчий напис нотаріуса вчинено не на підставі безспірної заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав у ньому зазначених. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, зазначаючи, що 18.03.2014 року позивачем особисто було отримано відповідну вимогу "Платинум Банк" від 17.03.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить її особистий підпис на ній, у якій було зазначено, що у випадку невиконання [PERSON] боргових зобов'язань протягом тридцяти днів від дня її отримання банк вимушений буде розпочати процедуру звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, для задоволення своїх вимог та нарахованих штрафних санкцій за договором про іпотечний кредит. Оскільки, протягом тридцяти днів позивач кредитної заборгованості так і не погасила, на підставі безспірного розміру такої кредитної заборгованості 28.04.2014 року приватним нотарісом і було вчинено відповідний напис. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, в порядку виконання ухвали суду про забезпечення доказів направив суду матеріали провадження по здійсненню вказаного виконавчого напису. Третя особа Відділ державної виконавчої служби Святошинскього районного управління юстиції у м. Києві до суду явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв»язку з чим, суд, враховуючи передбачені ЦПК України строки розгляду справи, вважає за можливе роглядати справу без їх участі, на підставі наданих суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20.06.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "Платинум Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" було укладено договір про іпотечний кредит № 1.07061325, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 77 000 доларів США, строком користування 240 місяців, під 10,50 % річних для придбання квартири [ADDRESS]. 20.06.2007 року в якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договорм між ними було укладено ще Іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку Банку належну їй згідно договору купівлі-продажу від 20.06.2007 року вказану вище квартиру. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Тоді як, у [PERSON] перед відповідачем "Платинум Банк" виникла кредитна заборгованість внаслідок її неналежного виконання умов вказаного договору, що ніким із сторін не заперечується у судовому засіданні та підтверджується наданими суду доказами, що наявні в матеріалах цієї справи, а саме відповідними розрахунками і випискою по особовим рахункам. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» у відповідній редакції, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» у відповідній редакції, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусу надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Статтею 4 Договору про іпотечний кредит № 1.07061325 від 20.06.2007 року, який укладався між сторонами, передбачено дострокове виконання зобов»язань за цим договором та відповідно порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, який також передбачає направлення позичальнику, у разі порушення ним своїх кредитних зобов»язань, письмової вимоги про усунення порушення та виконання порушеного зобов»язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, якщо протягом тридцяти днів позичальник її не задовольнить у повному обсязі. Так, у судовому засіданні з»ясовано та відповідними доказами підтверджується, що 18.03.2014 року позивачем особисто було отримано письмову вимогу "Платинум Банк" від 17.03.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить її особистий підпис на ній. В зазначеній вимозі було зазначено, що [PERSON] неналежним чином виконуються умови кредитного договору, оскільки станом на 17.03.2014 рік виникла прострочка у розмірі 758,21 доларів США, у зв»язку з чим їй необхідно протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги погасити загальну суму заборгованості у розмірі 67 243,81 доларів США, а також нараховані штафні санкції, які станом на 17.03.2014 рік становлять 6 470,19 грн., у разі не виконання якої банком буде розпочато процедуру примусового звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, така вимога [PERSON] не була виконана в тридцяти денний термін, зокрема кредитна заборгованість не була погашена, тому "Платинум Банк" і звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] про здійснення відповідного виконавчого напису. Так, 28.04.2014 року, тобто після спливу тридцяти днів з моменту отримання [PERSON] письмової вимоги, яка мала місце 18.03.2014 року, вказаним приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. Отже, оскільки виконавчий напис нотаріусом, вчинений на ту суму заборгованості за кредитом, яка була зазначена у письмовій вимозі, яка отримана позивачем 18.03.2014 року, і боржник отримавши вказану вимогу жодних виплат для погашення заборгованості не здійснила, що не оспорювалось представником позивача в судовому засіданні, суд вважає, що виконавчий напис був вчинений на погашення безспірної кредитної заборгованості, тобто є правомірним. Посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що розмір заборгованості зазначений в виконавчому написі не є безспірним, не відповідає дійсному розміру заборгованості, є недоведеними, оскільки суду не були надані відповідні розрахунки, та документи, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису, розмір заборгованості був іншим ніж той, що вказаний нотаріусом. Крім того, нотаріус вчиняючи виконавчий напис не зобов'язаний перевіряти правильність нарахування заборгованості, а перевіряє лише її безспірність. Так, як у виконавчому написі, зазначено про стягнення заборгованості, відповідно до умов кредитного договору і боржнику, який одночасно виступав іпотекодавцем, направлялась вимога про стягнення заборгованості, яка ним невиконана, відповідно нотаріусом при вчиненні такого напису не були порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Враховуючи вище викладене та те, що будь-яких доказів, які б свідчили про порушення приватним нотаріусом ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про іпотеку» та відповідного Порядкув ході розгляді справи не встановлено, що не знайшло свого підтвердження обґрунтування позову на яке посилається позивач, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed