Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

27.06.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вимоги якого в подальшому уточнив та згідно редакції від 12 липня 2017 року просив суд ухвалити рішення, яким: зобовязати відповідачів виконати певну дію списати заборгованість за комунальні послуги за адресою [ADDRESS], а саме: ЖКС «Вузівський» у сумі 4724, 42 гривень, ТОВ «Інфокс» у сумі 4\~976, 48 гривень, ТОВ «Одесагаз-Постачання» у сумі 2\~445, 29 гривень, КП «Теплопостачання міста Одеса» у сумі 30\~589 гривень, що у загальній сумі складає 40\~290 гривень, за спливом строків давності та у звязку з відмовою від комунальних платежів. В обґрунтування свого позову посилається на те, що боргова сума за комунальні платежі нараховується приблизно з 2000 року, що є порушенням ст. 257 ЦК України. Крім того, останні три роки йому нараховують борг за комунальні послуги, при цьому він звертався до відповідачів з завами про відмову від комунальних послуг у зв`язку з виїздом за кордон. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сервісу «Вузівський» - Купрашвілі [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» - [PERSON] та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» - [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Теплопостачання міста Одеса» у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги у даній редакції не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перш за все, слід зауважити, що жодних нових доказів, окрім тих, що були надані до позовної заяви, позивач суду не надав, з клопотаннями про їх витребування не звертався, вказане право судом було розяснено, доказів неможливості отримати їх самостійно не навів, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у ній документами. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 15 грудня 2014 року № 29251080, є наймачем житлової площі, що складається із трьох кімнат, житловою площею 40,20 кв.м., загальною площею 54,50 кв.м., ізольованої квартири [ADDRESS]. Згідно рахунку-повідомлення № 691 від 04.07.2017 року позивач [PERSON] має заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 40\~290,51 гривень, з яких: за опалення 30\~589, 61 гривень; за утримання будинку та прибудинкової території 4\~383, 87 гривень; за вивіз сміття 340, 55 гривень; за холодну воду 4\~976, 48 гривень. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що останні три роки йому нараховують борг за комунальні послуги, при цьому він подавав до відповідачів заяви про відмову від комунальних послуг. Дійсно, в матеріалах справи містяться відповідні заяви позивача до: ПАТ «Одесагаз» від 15 квітня 2014 року, 01 липня 2015 року, 30 травня 2016 року та 28 березня 2017 року; до КП «Теплопостачання міста Одеси» від 16 квітня 2014 року, 30 червня 2015 року, 31 травня 2016 року та 27 червня 2017 року; до Філії «Інфоксводоканал» від 14 квітня 2014 року, 02 липня 2015 року, 31 травня 2016 року та 21 березня 2017 року; а також до КП «ЖКС Вузівський» від 04 квітня 2014 року, 11 серпня 2015 року, 30 травня 216 року та 23 травня 2017 року. Як передбачає\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що до житлово-комунальних послуг у тому числі відносяться і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних\~засадах. Відповідно до вимог\~ст.20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. Споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Аналогічні права та обовязки споживача закріплені і в Правилах надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених\~постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Згідно з п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач має право на зменшення розміру плати в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його відсутність. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд зазначає, що при поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме: не надано доказів виїзду з України та періоди фактичного його не проживання у спірній квартирі, надані заяви позивача свідчать лише про його намір виїзду, а не сам виїзд. Окрім того, суд звертає увагу, що представники ТОВ «Інфокс» двічі намагалися здійснити опломбування квартири, однак їм це здійснити не вдалося у звязку з відмовою позивача, про що свідчать відповідні акти складені 16.06.2016 року та 02.10.2016 року. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~статті 58 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2.\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.\~\~ Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того відповідно до змісту ст.ст.11,\~15 ЦК України\~цивільні права й обов"язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~ст.16 ЦК України. Зі змісту вказаної норми закону власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним засобом захисту свого права, передбаченим законом або договором. Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування відповідачами плати за використані послуги водопостачання, водовідведення, теплопостачання і т.п. , яку позивач просить списати. Аналізуючи зміст норм діючого законодавства можна зробити висновок про те, що оскарження наявності боргу на особовому рахунку, який не встановлює для позивача будь-яких обов"язків, не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушених прав. Крім того, суд вважає доцільним роз`яснити позивачеві, що у разі звернення відповідачів до суду з позовами про стягнення оскаржуваної суми боргу з позивача, останній має право посилатися на необгрунтованість позовних вимог, та заявляти клопотання про застосування строків позовної давності, як це передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України. До того ж часу списання боргу чи визнання його недійсним не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав. Крім того, суд зазначає, що до компетенції судів не входить списання існуючих боргів по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2\~ст. 3 ЦПК України\~зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У силу ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.\~\~ Відповідно до вимог\~\~ст. 214 ЦПК України\~\~під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11,\~15,\~16 ЦК України,\~ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених\~постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року,

Outcome: dismissed