Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що 13 червня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та [PERSON] укладено договір кредиту №895/06-034-416, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 18000,00 доларів США із сплатою 12,50 % річних, з щомісячним графіком погашення заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 10.06.2022. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним договором кредиту, між [PERSON] та відповідачем укладений іпотечний договір №ІД 895/06-034-416 (з майновим поручителем), посвідчений 13.06.2007 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А., за реєстр. №3229, згідно із яким майновий поручитель передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно, а саме, - квартиру № 44, загальною площею 45,30 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] та належить позивачу на праві приватної власності. [INFO], син позивача, тобто позичальник за договором кредиту - [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER] від 09.04.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №916. Після смерті сина, позивач спадщину не приймала, із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась. На поручителів (фінансових або майнових) може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване, в тому числі у договорі. Оскільки основне зобов'язання по договору кредиту припинене у зв'язку зі смертю позичальника, а згоду відповідати за будь-якого нового боржника позивач не давала, відсутній такий обов'язок і в договорі іпотеки, останній є припиненим в силу вимог закону. Разом з цим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Подання позову про визнання договору припиненим - не заборонені законом (правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-69цс11). На підставі викладеного, просить суд, - визнати договір іпотеки, що укладений між [PERSON] та АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступник ПАТ "Укрсоцбанк") посвідчений 13 червня 2007 року, Веліковою Н.А., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстр. №3229, яким встановлено іпотеку квартири № 44, загальною площею 45,30 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS], - припиненим та покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Огородній А.Б. заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю - Чорна С.А. заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що на даний час основне зобов'язання не виконане. Після смерті позичальника (боржника) [PERSON], в рахунок погашення боргу вносилися кошти, а тому іпотека не є припиненою. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат також заперечувала та просила відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 13 червня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та [PERSON] укладено договір кредиту №895/06-034-416, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 18000,00 доларів США із сплатою 12,50% річних, з щомісячним графіком погашення заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 10.06.2022. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним договором кредиту, між [PERSON] та АКБ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") укладений іпотечний договір № ІД 895/06-034-416 (з майновим поручителем), посвідчений 13.06.2007 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А., за реєстр. №3229, згідно із умовами якого майновий поручитель передав в іпотеку АКБ "Укрсоцбанк" нерухоме майно, а саме, - квартиру № 44, загальною площею 45,30 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. [INFO] [PERSON], позичальник за договором кредиту, помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER] від 09.04.2013, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №916. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], позивач (його мати) спадщину не приймала, із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась. За відомостями, наданими Другою Черкаською державною нотаріальною конторою від 08 вересня 2016 року за №1812/02-14 вбачається, що 08 вересня 2016 року зареєстровано претензію ПАТ «Укрсоцбанк» до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] Заведена спадкова справа №457/2016. Проте, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способи захисту визначені у статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). За змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною першою статті 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно із ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Відповідно до статті 523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Отже, у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому за відсутності згоди майнового поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, іпотека припиняється. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року в справі № 6-18цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Крім того, у абз. 4,5 п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів (фінансових або майнових) може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що основне зобов'язання за договору кредиту припинене у зв'язку зі смертю позичальника, а згоду відповідати за будь-якого нового боржника позивач не давала, відсутній такий обов'язок і в договорі іпотеки, а тому останній є припиненим в силу вимог закону. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 14.09.2016р. №85. На підставі викладеного та

Outcome: approved