Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 16.02.1990, головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS], був - [PERSON], батько позивача. Вказане також підтверджується довідками Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Батько позивача - [PERSON], помер [INFO]. На момент його смерті, з ним у вказаному господарстві проживала його дружина - [PERSON]. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його дружина, [PERSON]. Проживаючи на момент смерті разом із чоловіком, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Таким чином, [PERSON], фактично прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON], стала власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], мати позивача - [PERSON]. [PERSON] мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Згідно довідки Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 20.04.2017 № 198, за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка - площею 0,15 га. Згідно заповіту, [PERSON] усе своє майно заповідає сину [PERSON]. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Після смерті [PERSON], позивач звернувся до Городенківської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови в. о. державного нотаріуса від 12.05.2017, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], що належав її чоловікові [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого вона спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Технічним паспортом на житлове приміщення та Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визначено, що ринкова вартість будинку становить 143 977,78 грн. (сто сорок три тисячі дев'ятсот сімдесят сім грн. 78 коп.). В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позов підтримує повністю, в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі; просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.02.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 246 від 13.12.1990 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1959-1988 р.р., загальною площею 113,6 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., гаражу, 2 л/кухонь, 2 комор, сараю, колодязя, воріт, огорожі. Згідно звіту про оцінку майна, складеного ТзОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку та допоміжних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 14.04.2017 року становить 143977,78 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно виписки із погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 18 за 1991-1995 роки Копачинецької сільської ради, виданої виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради встановлено, що в господарстві станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: голова господарства - [PERSON], [INFO] (помер у 1993 р.); [PERSON] - дружина, [INFO]; [PERSON] - син, [INFO]; [PERSON] - невістка, [INFO]; [PERSON] - онук, [INFO]; [PERSON] - онук, [INFO] [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі; просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що стверджено поданими до суду заявами. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1962 р. стверджено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] з 04.10.1952 року перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER]. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги, в рівних частках, після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] (позивач) та дружина - [PERSON]. Довідкою № 496 від 01.08.2017 року, виданою виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради підтверджено, що [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину, оскільки на день смерті [PERSON], який помер у 1993 році, були зареєстровані та проживали разом з ним в [ADDRESS]. За заповітом від 23.08.2002 року, посвідченим у виконкомі Копачинської сільської ради, зареєстрованим за № 9, [PERSON], 1928 року народження, заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - сину [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 199 від 20.04.2017 року, виданою виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради підтверджено, що [PERSON] (позивач) прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки на час її смерті проживав разом з нею. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 896/02-31 від 12.05.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS], що належав її чоловікові [PERSON], який помер [INFO], після якого вона прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 198 від 20.04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради слідує, що за господарством в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка в розмірі 0,15 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved