Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи 15 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зобов`язання припинити зловживання своїми правами на подачу заяв про заборону вчинення реєстраційних дій відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та визнання за позивачем права на вчинення суб`єктами державної реєстрації реєстраційних дій шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за заявами позивача, як іпотекодержателя за нерухомим майном, що розташоване у [ADDRESS] та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у разі наявності зареєстрованих заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поданих згідно ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після спливу 10 робочих днів, незалежно від реєстрації наступних заяв [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та їх представника, про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього майна. В обґрунтування вимог вказує, що 18.01.2019 між ПУАТ «Фідобанк» який є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Ерстебанк» та позивачем був укладений Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений 18.01.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 31. До складу вимог були включені права вимоги за кредитним договором № 014/2061/3/10965 від 29.02.2008 р., додатковою угодою № 1 від 04.03.2008 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 2 від 06.03.2008 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 3 від 24.04.2008 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 4 від 10.02.2009 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 5 від 07.08.2009 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 6 від 14.01.2010 р. до кредитного договору, додатковою угодою № 7 від 12.08.2010 р. до кредитного договору, договором поруки № 014/2061/3/10965/1 від 29.02.2008 р., додатковою угодою № 1 від 07.08.2009 р. до договору поруки, додатковою угодою № 2 від 12.08.2010 р. до договору поруки, договором іпотеки № 014/2061/3/10965 від 29.02.2008 р. зареєстрований в реєстрі за № 3395, додатковою угодою № 1 від 07.08.2009 р. зареєстрованого в реєстрі за № 8257 до договору іпотеки, укладеного між ВАТ «Ерстебанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку із підписанням договору про відступлення права вимоги між позивачем та ПУАТ «Фідобанк» від 18.01.2018 р. виникла необхідність внесення змін у державний реєстр нерухомого майна, а саме: зміна сторони іпотекодержателя з ВАТ «Ерстебанк» на [PERSON] . Таким чином 18.01.2018 р. під час вчинення приватним нотаріусом Чорнєй В.В. реєстраційних дій, пов`язаних із внесенням відомостей до реєстру обтяжень нерухомого майна, нотаріус прийняла рішення за № 3925316 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з тих підстав, що відповідачами подано заяву власника про заборону вчинення реєстраційних дій № 26216291 від 10.01.2018 р. Нотаріусом було призупинено розгляд заяви, тому що 10.01.2018 р. представником [PERSON] , [PERSON] до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення ЧМР було подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій згідно ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 23.01.2018 р. [PERSON] повторно подано заяву. Подання нею та відповідачами таких заяв відбувається і по сьогоднішній день, чим фактично створюють позивачу штучні перешкоди та зловживають своїм правом, що є не допустимим в розумінні ст. 13 ЦК України. Варто зазначити, що дана заборона на вчинення будь-яких дій у державному реєстрі, яка подається [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення ЧМР є неправомірною і безпідставною. Заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, які подаються з метою порушення прав та інтересів позивача, фактично робить не можливим здійснити заміну сторони Іпотекодержателя, у правовідносинах, що виникають між ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі укладеного іпотечного договору № 014/2061/3/10965 від 29.02.2008 р. посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. за № 3395, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань позичальником перед банком передано в іпотеку наступне майно: трикімнатна квартира, загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року зобов`язано приватного нотаріуса Чорнєй В.В. відновити реєстраційні дії та розглянути заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2018 р. № 26334804 за наслідками розгляду якої прийняти рішення про реєстрацію чи відмові в державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 04.02.2019 року позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 32496628 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Каленчука Микити Андрійовича, відносно внесення відомостей про нового іпотекодержателя, який прийняв рішення за № 45409854 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обмежень, у зв`язку з поданою заявою власника про заборону вчинення реєстраційних дій № 32507678 від 05.02.2019 р. 12.03.2019 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заяво про зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням від 11.05.2019 р. по справі № 580/849/19 яким позовні вимоги було задоволені в повному обсязі. Однак внести зміни у державний реєстр нерухомого майна, а саме: замінити сторони іпотекодержателя з ВАТ «Ерстебанк» на позивача не вдалось, у зв`язку з поданими заявами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Виходячи із вище зазначеного відповідачі перешкоджають позивачу у реалізації його законних прав, а саме: змінити сторону іпотекодержателя з ВАТ «Ерстебанк» на [PERSON] на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.01.2018 р. 27.03.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним договору відступлення права вимоги та зобов`язання вчинити дію, яка порушує право до спільного розгляду з первісним позовом з вимогами: 1) визнати договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги б/н від 18.01.2018 року недійсним та зобов`язати [PERSON] припинити дії, що порушують право власників нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зокрема: заборонити [PERSON] вимагати від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неіснуючу та непідтверджену суму боргу за кредитним договором № 014/2061/3/10965 від 29.02.2008 р. та усіх Додаткових угод до нього, що був укладений між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк»; заборонити [PERSON] ініціювати штучні судові справи з питань кредитних правовідносин, що виникли між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ВАТ «Ерсте банк»; заборонити [PERSON] подання заяв до суб`єктивних владних повноважень з приводу та з метою внесення запису у Єдиний державний реєстр прав власності та речових прав щодо переходу до [PERSON] та виникнення прав власності на квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на договір іпотеки № 014/2061/3/3/10963 від 29.02.2008 р., що був укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як на підставу виникнення права іпотекодержателя щодо вказаного житлового приміщення. Просить відмовити в задоволенні первісного позову. В обґрунтування вимог вказує, що предметом зустрічного позову є оспорюваний договір про відступлення права (купівлі-продажу) б/н від 18.01.2018 р. за кредитним договором № 014/2061/3/10965 від 29.02.2008 р. та усіх додаткових угод до нього, від ФГВФО на ПАТ «Фідобанк» до фізичної особи [PERSON] - позивача за первісним позовом. Кредитний договір, за яким нібито було відступлене право вимоги є споживчим кредитним договором. Тобто, намагання замінити сторону кредитора у зобов`язаннях по споживчому кредиту. Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця з фінансової установи, що мав право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу [PERSON] , яка не може надавати фінансові послуги. Чинним законодавством не передбачено відступлення права вимоги від Фонду ГВФО до фізичної особи за кредитними зобов`язаннями позичальника, тим більше в іноземній валюті, а тому фізична особа [PERSON] не набував прав ні кредитора ані наступного кредитора. Позивачем за первісним позовом не надано ні суду, ні відповідачам спеціального дозволу (ліцензії) від Національного Банку України, у відповідності до якого він мав та має намір здійснювати банківську діяльність як небанківська фінансова установа. Позивач за первісним позовом [PERSON] стверджував у 2018 році отримав право вимоги за кредитними зобов`язаннями [PERSON] згідно до договору відступлення права вимоги (купівлі-продажу), укладеного 2018 р. з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», при цьому не надає жодних підтверджень щодо розрахунку та сплати 124 000,00 грн. на рахунки Фонду за отримане відступлене право вимоги, жодних розрахунків щодо своїх позовних вимог щодо сплати йому як наступному кредитору суми коштів в розмірі 305 544,84 грн., жодних підтверджень заборгованостей [PERSON] перед банком, в тому числі рішень суддів, які б встановлювали суму будь-якого боргу перед кредитором, не надано підтверджень про те, що позивач є стороною кредитних зобов`язань. Позивачі за зустрічним позовом вважають, що з підписанням ФГВФО ліквідацію ПАТ «Фідобанк» та фізичною особою [PERSON] договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.01.2018 р. відбулось розголошення банківської таємниці та вчинено злочин проти клієнта банку, а вимога [PERSON] сплатити йому борг в розмірі 305 544,84 гри., якого ніколи не існувало та не існує, є вимаганням існуючого боргу, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ст. 189 КК України. Посилання позивача за первісним позовом на його право як нового кредитора та іпотекодержателя на нерухоме майно родини є безпідставними, оскільки доказів вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом позивачем за первісним позовом не надано. Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.01.2018 р. не має державної реєстрації нотаріальної дії - відомостей про нотаріальні та реєстраційні дії заявником не надано, тобто не було внесено до реєстру нотаріальних дій. Також відсутні докази оплата державного мита 18.01.2018 р., яка до речі підлягає оподаткуванню, відсутні докази будь-яких обтяжень від «наступного кредитора» - від ПАТ «Фідобанк» та від позивача при укладанні Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, якого також не було надано. Фізична особа [PERSON] не мав юридичного права купувати, а ФГВФО не мав право продавати право вимоги за Кредитним договором та договором іпотеки, оскільки законодавцем встановлений вичерпний перелік майна банку (ВАТ «Ерсте Банк»), що можливо придбати/продати Фондом. Фізична особа [PERSON] не мав і не має спеціальних дозволів на право виконання банківських, фінансових і валютних операцій, відповідно не може бути стороною - кредитором у правовідносинах за валютним кредитним договором. Таким чином, право фізичної особи [PERSON] бути іпотекодержателем у даних кредитних правовідносинах відсутнє, а договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 18.01.2018 р. є недійсним. 27 березня 2020 року відповідачі скерували до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтували тим, що позивач не зазначив, яке саме його право було порушено відповідачами. Не надав докази щодо виникнення у нього права, яке на його думку було порушено судом. Не вказав норми закону, на підставі яких він звернувся до суду та якими передбачено захист якогось його порушеного права. Не надав доказів його права щодо здійснення банківської діяльності з їй цінностями та щодо ведення рахунків клієнтів банку. Не підтвердив свого права нового кредитора у розумінні закону. Позивач не надав підтверджень будь-якої заборгованості, що була відступлена ПУАТ «Фідобанк» від імені якого діяв уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк», який є і правонаступником кредитора - ВАТ «Ерсте Банк». Не підтвердив факту зміни іпотекодержателя з ВАТ «Ерсте Банк» на АТ «Фідобанк», від імені якого уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» 18.01.2018 р. відступала право вимоги за основним кредитним договором згідно п. 4.1 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 р. Не обґрунтував, яке ж становище у позивача існувало до подання заява відповідачами Заяв про заборону вчинення реєстраційних дій як власниками нерухомості, тобто статус, становище та право позивача є необґрунтованим і має жодного відношення до вчинення дій відповідачами як власниками квартири щодо такого свого майна. 23 червня 2021 року представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скерував до суду пояснення по зустрічній позовній заяві, які обґрунтував тим, що відповідно до інформації, наявній у Публічному паспорті активу (розміщеному за офіційним вгощанням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2017-11 -07-000159-с, станом на 01.10.20170 року на балансі ПУАТ «ФІДОБАНК» обліковувалась заборгованість за Кредитним договором від 29.02.2008 року № 014/2061/3/10965, позичальник [PERSON] , у розмірі 300 027,68 грн. валюта кредиту 980 (гривна). Зобов`язання по кредиту забезпечувалось порукою та іпотекою. З огляду на наявність непогашеної заборгованості перед банком за кредитним договором, в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Банк та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язані здійснити дії на реалізацію активу неплатоспроможного банку, а саме: право вимоги за Кредитним договором від 29.02.2008 року № 014/2061/3/10965. 20.12.2017 року проведено публічні електронні торги (аукціон) з продажу прав вимоги за кредитним договором - лот № F90GL2459. 10.12.2017 оператором: ТОВ «Закупівлі ЮА» сформовано Протокол о 16:46:01 год. електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-07-000159-с, відповідно до якого переможцем визначено учасника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яким запропоновано найвищу цінову пропозицію у розмірі 124 000,00 грн. На виконання умов Протоколу електронних торгів, між переможцем електронного аукціону [PERSON] та ПУАТ «ФІДОБАНК», який є правонаступником ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», було укладено Договір про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 року, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором, іпотечним договором та договором поруки до боржників перейшло до нового кредитора. Спірний Договір про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги 13.01.2018 року за своїм змістом є договором купівлі-продажу прав вимоги (оплатним договором відступлення права вимоги), а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а тому не є договором факторингу у розумінні чинного законодавства. За таких умов, для укладення Договору про відступлення прав вимоги покупець права вимоги не повинен в обов`язковому порядку мати статус фінансової установи та мати відповідний дозвіл (ліцензію). З врахуванням наведеного у сукупності вбачається, що спірний Договір про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 року не має всіх обов`язкових ознак, притаманних договору факторингу, оскільки предметом договору не є надання фінансової послуги за плату; договором не передбачено не тільки повернення фінансування фактору, а й розміру та порядку плати клієнтом наданої фактором фінансової послуги; договір не містить визначені Законом № 2664-ІІІ умови; а мета договору не полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги, а полягає у відступленні (переданні) права вимоги. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 р. № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 р. № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». З моменту введення у банку тимчасової адміністрації/ ліквідації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набуває всіх повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 02 липня 2021 року відповідачі скерували до суду заперечення на пояснення в яких пояснили, що письмові пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Щербатюк Б.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, скерували до суду спільну заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення первісного позову заперечували. Просили задовольнити зустрічний позов. В наданій суду спільній заяві від 20 липня 2021 року просили визнати допущення позивачами за зустрічним позовом технічної помилки у зазначенні статусу Фонду ГІВФО як третьої особи в справі та вважати Фонд ГІВФО відповідачем . Представник третьої особи адвокат Заплішної О.Д. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради в наданому суду клопотанні від 07 квітня 2021 року просив розглянути справу в його відсутність, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 11 лютого 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залишено без руху позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про припинення дії, яка порушує право, відновлення становище, яке існувало до порушення. Ухвалою від 28 лютого 2020 року Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03 червня 2020 року Соснівського районного суду м. Черкаси прийнято зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним договору відступлення права вимоги та зобов`язання вчинити дію, яка порушує право до спільного розгляду з первісним позовом. 03 вересня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зупинено провадження у справі № 712/473/20 до розгляду апеляційних скарг та набрання законної сили рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2020 року у справі № 712/16705/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про захист прав споживачів шляхом визнання договору про відступлення прав недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. 09 березня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі. 06 травня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 29.02.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30 000 дол. США, строком до 28.02.2018 року зі сплатою 13,5 відсотків річних. Крім того, 29.02.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №014/2061/3/10965/1, відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого поручитель зобов`язався перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань перед кредитором, що випливають з кредитного договору №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року у тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] , і відповідальність поручителя і боржника є солідарною. В забезпечення за кредитним договором №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року надана трикімнатна квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності в рівних частках. Договір іпотеки №014/2061/3/10965 укладений 29.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Романій Н.В. 18.01.2018 року між ПАТ «Фідобанк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідчений 18.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. за реєстровим номером №31. Згідно п. 2.1 договору про відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) заборгованості за цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, право вимоги банку до позичальників, поручителів, іпотекодавців, які зазначені в Додатку 1 до цього договору. До складу вимог, права за якими відступлені включені: кредитний договір №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року з додатковими угодами до нього №1-7, договір поруки №014/2061/3/10965/1 від 29.02.2008 року з додатковими угодами №1,2, договір іпотеки №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року зареєстрований в реєстрі №3395 з додатковою угодою №1, посвідченої нотаріально. Відповідно до відомостей, зазначених в додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги від 18.01.2018 року до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитними коштами в розмірі 276 242, 21 грн. та заборгованість за нарахованими процентами 29 302, 63 грн., всього 305 544, 84 грн. Відповідно до п. 2.2 договору про відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор набуває прав вимоги не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4.1 цього договору наступні права кредитора за основними договорами (кредитний договір, договір поруки, та договір іпотеки): право вимагати належного виконання боржником зобов`язань щодо сплати боржником грошових коштів в сумах, вказаних у додатку 1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги включаючи право вимагати сплати нарахованих, але не сплачених процентів, штрафних санкцій, неустойки у розмірах вказаних у додатку 1 до договору. Отже, новий кредитор [PERSON] набуває право вимагати від боржника сплати суми в розмірах вказаних у додатку 1, а саме 305 544,84 грн. після сплати грошових коштів згідно п. 4.1. Відповідно до п. 4.1. сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 124 000 грн. без ПДВ, що далі по тексту договору визначається як ціна договору. Згідно квитанції №1819779901 від 28.12.2017 року [PERSON] перерахував 124 000 грн. за лот №F90GL2459 як покупець, отримувач коштів - ПАТ «Фідобанк». 18 січня 2018 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватний нотаріус Чорнєй В.В. Київського міського нотаріального округу м. Київ винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39254316. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року (справа № 823/732/18) адміністративний позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про зобов`язання прийняти заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав на їх обтяжень від 18.01.2018 №26334804 та зареєструвати новим іпотекодержателем [PERSON] , незважаючи на наявність поданих в порядку черговості заяв боржників та будь-яких інших третіх осіб задоволений частково. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віту Володимирівну відновити реєстраційні дії та розглянути заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2018 №26334804, за наслідками розгляду якої прийняти рішення про реєстрацію чи відмову в державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Судом встановлено відсутність рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій відносно об`єкта нерухомого майна. Зазначене рішення державному реєстратору протягом 10 робочих днів з моменту подання заяви від 10.01.2018 не надано. За таких обставин, суд встановив відсутність підстав для зупинення державної реєстрації прав за заявою позивача. Зобов`язання прийняти рішення про реєстрацію чи відмову в державній реєстрації відповідних прав не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки передбачає свободу розсуду останнього та можливість вибору варіанту поведінки. 07 лютого 2019 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Каленчук М.А. КП «Реєстраційний-центра» винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45409854. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року ( справа № 580/849/19) позов [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно Каленчука Микити Андрійовича комунального підприємства «Реєстраційний центр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, задоволений повністю. Визнане протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Каленчука Микити Андрійовича комунального підприємства «Реєстраційний центр» (вул. Дружби, буд. 4, с. Христинівка, Христинівський район, Черкаська область, 20009, код ЄДРПОУ 41667240) про зупинення розгляду заяви [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45409854 від 7 лютого 2019 року. Зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Каленчука Микиту Андрійовича комунального підприємства «Реєстраційний центр» (вул. Дружби, буд. 4, с. Христинівка, Христинівський район, Черкаська область, 20009, код ЄДРПОУ 41667240) відновити реєстраційні дії та розглянути заяву [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2019 року реєстраційний №32496628, за наслідками розгляду якої прийняти рішення про реєстрацію чи відмову у державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Судом встановлено, оскаржуване рішення №45409854 від 07.02.2019 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято відповідачем у зв`язку з поданням заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій №32507678 від 05.02.2019.Враховуючи, що подання заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій згідно Закону №1952 є підставою для зупинення державної реєстрації, та не є підставою зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскаржуване рішення №45409854 від 07.02.2019 є протиправним та підлягає скасуванню. У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 712/16705/19). В мотивування поданого позову посилався на те, що відповідачі перешкоджають реєстрації права власності на квартиру, яке є забезпеченням за кредитним договором та також входить до відступлених вимог, шляхом подання реєстратору заяв про заборону вчинення реєстраційних дій відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», тому позивач звернувся за захистом своїх прав кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до договору поруки та ст. 554 ЦК України поручителі несуть солідарну відповідальність разом із боржником. Поручителем згідно договору поруки №014/2061/3/10965/1 від 29.02.2008 року виступає [PERSON] , який поручився відповідати за [PERSON] солідарно в повному обсязі за виконання умов кредитного договору №014/2061/3/10965 від 29.02.2008 року. У зв`язку з порушенням умов договору позивач просить стягнути солідарно зі співвідповідачів суму заборгованості в розмірі 305 544, 84 гривень та судовий збір. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , третя особа в справі [PERSON] звернулись до суду в справі № 712/16705/19 з зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про захист прав споживачів шляхом визнання договору про відступлення прав недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Свої вимоги мотивували тим, що договір про відступлення прав вимоги суперечить законодавству, а тому є недійсним. Чинним законодавством не передбачено відступлення прав вимоги від банка або від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті на користь фізичної особи. Фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки вони надаються лише спеціалізованими фінансовими установами, які мають відповідні дозволи та ліцензії. Договір про відступлення прав вимоги від 18.01.2018 року містить ознаки факторингу - фінансування під відступлення права вимоги, тобто за своєю суттю має елементи грошового відступлення права вимоги повернення боргу. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України). Відповідно до ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» такі операції є фінансовими послугами, а тому фінансова установа повинна бути включена до державного реєстру фінансових установ та отримати відповідну ліцензію. Позивач не є фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги. Аналогічні правові позиції наведені у постанові Верховного суду від 11.09.2018 року №465/646/11. Також, відсутня реєстрація нотаріальної дії щодо договору про відступлення права вимоги, укладеного 18.01.2018 року. Нотаріальні дії щодо заміни кредитора та іпотекодержателя з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» не вчинялись і відомості до реєстру не вносились, відсутня докази оплати державного мита при укладенні договору про відступлення права вимоги від 18.01.2018 року, ринкова вартість предмета іпотеки не визначалась на момент укладання договору про відступлення права вимоги. Крім того вказували, що договором від 18.01.2018 року відступленою є право вимоги у гривні, тоді як валюта кредитного зобов`язання - долар США, тобто договір про відступлення права вимоги всупереч ст.513 ЦК України укладений не у тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникла заборгованість. На час розгляду справи відсутні первинні фінансові документи, які підтверджують розмір заборгованості [PERSON] перед банком на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 18.01.2018 року. Офіційна відповідь НБУ №20-0004/ 45038 від 27.05.2016 року підтверджує відсутність заборгованості станом на 18.05.2016 року перед банками України. Просили визнати договір про відступлення прав вимоги б/н від 18.01.2018 року недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2020 року, залишеним без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №712/16705/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про захист прав споживачів шляхом визнання договору про відступлення прав недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, залишеним без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено. Судами встановлено, що спірний договір від 18.01.2018 року є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату взамін права вимоги та жодна із сторін не отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком поверненням цих коштів та оплати часу користування ними. Предметом оспорюваного договору було визначено, права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги (п. 2.2 спірного договору). Тобто, сторони обумовили перехід прав вимоги у тому обсязі, що існувало у банку. Зокрема предметом договору не передбачено майбутню вимогу, що притаманно договору факторингу. Відсутність державної реєстрації договору про відступлення прав вимоги від 18.01.2018 року пояснюється тим, що відповідачами скеровані до державного реєстратора заяви про заборону вчинення реєстраційних дій відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказані обставини також встановлені та підтверджуються рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, від 11 травня 2019 року. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання договору відступлення прав недійсним, суди зазначили, що сторонами оспорюваного договору є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] і вирішення позову про визнання недійсним договору відступлення права вимоги стосується прав та законних інтересів ПАТ «Фідобанк», яке не було залучено до участі у справі в якості відповідача, при цьому ухваленим рішенням вирішуються питання про його права, інтереси та обов`язки. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості, суди виходили з того, що розрахунків заборгованості станом на час розгляду, які складені банком, від імені якого діє Фонд гарантування вкладів, під час відступлення права вимоги, з боку позивача не надано. Судом також зазначено, що сторонами не змінювалась валюта кредитування, тобто кредитування здійснювалось відповідно до п. 1.1. кредитного договору в іноземній валюті - доларах США. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом». Відповідно до ч.1 ст.25 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Відповідно до ч.3, 4 ст.25 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти календарних днів, не подано судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили. Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Відповідно до ч.5 ст.25 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" повторне подання власником об`єкта нерухомого майна заяви про заборону вчинення реєстраційних дій щодо одного і того самого об`єкта нерухомого майна можливе через п`ять календарних днів з дня завершення строку, передбаченого абзацом другим частини третьої цієї статті, а в разі відкликання попередньої заяви - через п`ять календарних днів з дня такого відкликання. Обраний позивачем спосіб захисту його права шляхом заборони відповідачам заяв про заборону вчинення реєстраційних дій відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» в зв`язку з їх попередніми зверненнями з такими заявами без надання судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, суперечить закону, оскільки призведе до обмеження відповідачів у праві поданні заяв про заборону вчинення реєстраційних дій з підстав, не передбачених законом, а саме положеннями ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права на вчинення суб`єктами державної реєстрації реєстраційних дій в тому числі шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за заявами позивача, як іпотекодержателя за нерухомим майном, що розташоване у [ADDRESS] та належить відповідачам у разі наявності зареєстрованих заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поданих згідно ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після спливу 10 робочих днів, незалежно від реєстрації наступних заяв відповідачів та їх представника про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього майна, суд вважає такими, що не підлягають до задоволення, оскільки доводи позивача щодо того, що можливих у майбутньому звернень відповідачів з заявами згідно ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» носять імовірнісний характер, проте рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, позовні вимоги щодо захисту права, яке можливо буде порушене у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде порушене таке право, не можуть бути задоволені судом. Крім того, суд не вправі перебирати на себе повноваження та функції державної реєстрації та не може підміняти державних реєстраторів, приймаючи замість останніх рішення про наявність чи відсутність підстав для задоволення заяв про зупинення, відновлення реєстраційних дій, або давати вказівки про те, яке рішення державному реєстратору необхідно прийняти, які б свідчили про вирішення судом питань, які належать до компетенції суду. У разі незгоди з прийнятим рішенням у випадку відмови відповідача у задоволенні подання зацікавлені особи вправі його оскаржити до суду у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення повністю. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним договору відступлення права вимоги та зобов`язання вчинити дію, яка порушує право, суд виходить з таких висновків. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями статті 203 ЦК України передбачений перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований у порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У письмовому поясненні представника Фонду гарантування від 14 червня 2021 року представником третьої особи зазначено, крім іншого, про неналежний суб`єктний склад відповідачів за зустрічним позовом, а саме незалучення в якості відповідача ПУАТ "Фідобанк", який виступав продавцем за спірним договором. Суд виходить з того, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за пред`явленим позовом - суб`єкт порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. При цьому визначення предмета та підстав заявленого позову належить виключно позивачу. Також позивач на свій розсуд визначає відповідача - особу, яка відповідати за позовом та згідно з ст. 51 ЦПК України залучення співвідповідача відбувається тільки за клопотанням позивача. Таким чином, за змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших належних співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Зустрічний позов пред`явлений з приводу недійсності договору відступлення права вимоги, укладеного між ПУАТ «Фідобанк», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" та [PERSON] . Разом з тим, ПУАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" був залучени відповідачами (позивачами за зустрічним позовом) до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, що не відповідає його процесуальному статусу як учасника спірного матеріального правовідношення за зустрічним позовом, виходячи із змісту заявлених відповідачами зустрічних позовних вимог. Доводи спільної заяви відповідачів (позивачів за зустрічним позовом), в якій просять суд визнати допущення технічної помилки в частині зазначення Фонду ГІВФО на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" третьою особою та вважати його відповідачем, не може бути задоволена судом, оскільки цивільним процесуальним законом чітко визначений порядок залучення особи в якості відповідача - зазначення у позовній заяві або клопотанні про залучення співвідповідачем під час підготовчого провадження. Зміна статусу учасника справи з третьої особи та відповідача на даній стадії процесу, після закриття підготовчого провадження, не тільки суперечить встановленому законом порядку, але і унеможливить ефективне здійснення процесуальних прав відповідним учасником справи. Таким чином, оскільки суб`єктний склад відповідачів визначає позивач на свій розсуд та в даній справі відповідачами як позивачами за зустрічним позовом не залучено в якості відповідача за зустрічним позовом ПУАТ "Фідобанк" - учасника спірних матеріальних правовідносин та сторони оспорюваного правочину, зустрічний позов не підлягає до задоволення, оскільки в такому випадку рішення буде порушувати процесуальні права осіб, не залучених до участі у справі в якості відповідачів, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Крім того, постановою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №712/16705/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. про захист прав споживачів шляхом визнання договору про відступлення прав недійсним та застосування наслідків недійсності правочину встановлено, що спірний договір про відступлення права вимоги від 18.01.2018 року від 18.01.2018 року є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed