Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № 8291137427 від 29 квітня 2016 року ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (надалі - ТОВ "ФК "ЦФР") надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 16430 грн., з поверненням у строк до 26 квітня 2019 року шляхом сплати щомісячних платежів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі: початковий процент - 6 % від суми кредиту, щомісячні проценти - 3 % від суми кредиту, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором. 30 липня 2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЦФР" відступив позивачеві права вимоги заборгованості за вказаним вище кредитним договором до відповідача [PERSON] . Відповідач не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - 8955,59 грн., проценти за користування кредитом - 0,96 грн., щомісячні проценти (плата за управління кредитом) - 6407,70 грн., пеня - 6158,80 грн., всього - 21523,05 грн. На підставі викладеного позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 21523,05 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 04 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 11 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 8291137427 від 29 квітня 2016 року ТОВ "ФК "ЦФР" надав йому кредит в сумі 16430 грн., з поверненням у строк до 26 квітня 2019 року, на загальних умовах кредитування, запропонованих банком. Він своєчасно сплачував кредитну заборгованість до липня 2017 року, коли дізнався про ліквідацію ТОВ "ФК "ЦФР". Відповідач стверджує, що він нічого не знав про відступлення первісним кредитором ТОВ "ФК "ЦФР" прав вимоги за його кредитним договором новому кредитору ТОВ "ФК "ЄАПБ". Відповідач вважає, що він був позбавлений будь-якої інформації про кредитора та не мав можливості надалі виконувати належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до нарахування пені, а також він був позбавлений можливості дострокового повернення кредиту, передбаченого умовами кредитного договору та чинним законодавством, що призвело до виникнення заборгованості по процентам. За таких обставин відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" про стягнення процентів за користування кредитом - 0,96 грн., щомісячних процентів - 6407,70 грн., пені - 6158,80 грн., тому просить відмовити в цій частині позову. Крім того, відповідач [PERSON] заявляє про застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені, оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом 17 лютого 2020 року, пропустив річний строк позовної давності. 23 червня 2020 року від позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтвердив заявлені позовні вимоги. Додатково позивач повідомив, що первісний кредитор ТОВ "ФК "ЦФР" не перебував та на даний час не перебуває в процесі ліквідації. Невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань, на думку позивача, пов`язано виключно з його небажанням сплачувати кредитну заборгованість. Позивач вважає доводи відповідача [PERSON] з приводу неповідомлення його про відступлення первісним кредитором ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитним договором такими, що не відповідають дійсності. Так, 07 серпня 2018 року новий кредитор ТОВ "ФК "ЄАПБ" повідомив [PERSON] про відступлення прав вимоги, направивши останньому відповідного листа. Позивач заперечує проти застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені, оскільки відповідно до п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" від 30 березня 2015 року до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. 24 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення, якими він підтвердив свої заперечення проти позову. 24 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені. 13 липня 2020 року від позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" надійшли пояснення, якими він заперечив проти застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені. В судове засідання представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за кредитом в сумі 8955,59 грн. Решту позовних вимог про стягнення процентів та пені не визнає, оскільки вважає, що позивач повинен був пред`явити до нього позов відразу після виникнення простроченої заборгованості, а не через тривалий проміжок часу. Крім того заявляє про застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору № 8291137427 від 29 квітня 2016 року ТОВ "ФК "ЦФР" надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 16430 грн., з поверненням у строк до 26 квітня 2019 року шляхом сплати щомісячних платежів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі: початковий процент - 6 % від суми кредиту, щомісячні проценти - 3 % від суми кредиту, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Починаючи з липня 2017 року відповідач [PERSON] не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: кредит - 8955,59 грн., проценти за користування кредитом - 0,96 грн., щомісячні проценти (плата за управління кредитом) - 6407,70 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ "ФК "ЦФР" застосував до позичальника неустойку: пеня - 6158,80 грн. Сплату позичальником щоденної пені в розмірі 0,3 % від загальної суми прострочення передбачено заявою № 8291137427 від 29 квітня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", яку [PERSON] підписав власноручно. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд критично оцінює заперечення відповідача [PERSON] проти позову в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені, оскільки на підтвердження цих заперечень відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Так, посилання відповідача [PERSON] на те, що він не міг сплачувати заборгованість за кредитним договором у зв`язку з інформацією про ліквідацію ТОВ "ФК "ЦФР" не є підставою для звільнення позичальника від обов`язку своєчасно виконувати зобов`язання за кредитним договором та не є підставою для звільнення позичальника від негативних наслідків, які настали у зв`язку з порушенням ним кредитних зобов`язань. При цьому, ТОВ "ФК "ЦФР", як юридична особа, не припинена. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" повинен був пред`явити до нього позов відразу після виникнення простроченої заборгованості, не є підставою для відмови в задоволенні обґрунтованого позову, пред`явленого в межах строку позовної давності. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] , саме на позичальника покладається тягар забезпечення своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та неустойки за невиконання боргових зобов`язань. 30 липня 2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЦФР" передав (відступив) позивачеві ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги заборгованості за кредитним договором № 8291137427 від 29 квітня 2016 року до відповідача [PERSON] . В матеріалах справи містяться повідомлення ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" від 07 серпня 2018 року, адресовані [PERSON] , про відступлення права вимоги. Проте, позивач не надав суду доказів одержання відповідачем цих повідомлень. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України п равочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.516 ЦК України я кщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, перед позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ", як новим кредитором, за кредитним договором № 8291137427 від 29 квітня 2016 року становить: кредит - 8955,59 грн., проценти за користування кредитом - 0,96 грн., щомісячні проценти (плата за управління кредитом) - 6407,70 грн., пеня - 6158,80 грн., всього - 21523,05 грн. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що пеня в сумі 6158,80 грн. була нарахована первісним кредитором ТОВ "ФК "ЦФР" позичальнику [PERSON] за період з 31 січня 2017 року по 30 липня 2018 року. Суд критично оцінює пояснення позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" про те, що до вимог, які виникають з кредитного договору № 8291137427 від 29 квітня 2016 року, застосовується позовна давність у десять років. Так, згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" (які позивач додав до позовної заяви як складову частину кредитного договору) до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Проте, зазначені Умови не містять підпису відповідача [PERSON] , а у заяві про приєднання до Умов від 29 квітня 2016 року та заяві на отримання кредиту від 29 квітня 2016 року, які були підписані відповідачем, немає домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність письмової угоди сторін про збільшення позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ", звернувшись з позовом 17 лютого 2020 року, пропустив річний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення пені, нарахованої за період з 31 січня 2017 року по 30 липня 2018 року. При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Крім того, позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" не надав суду інформації про наявність підстав для переривання перебігу позовної давності за кредитним договором відповідно до ст.264 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором № 8291137427 від 29 квітня 2016 року: кредит - 8955,59 грн., проценти за користування кредитом - 0,96 грн., щомісячні проценти (плата за управління кредитом) - 6407,70 грн., всього - 15364,25 грн. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні решти позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 8291137427 від 29 квітня 2016 року - пені в сумі 6158,80 грн., у зв`язку із спливом позовної давності. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1500,51 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 21523,05 грн., сума сплаченого судового збору - 2102 грн., сума задоволених позовних вимог - 15364,25 грн.).

Outcome: partial