Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду із позовом у якому за збільшеним розміром позовних вимог просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 124 286,54 дол. США, що еквівалентно 1 470 010,98 грн. та 5 365 539,96 грн.; стягнути з [PERSON] кошти в сумі 3 043,80 грн. та солідарно стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 3 654 грн. (а.с. 64-66 т. 1). Вимоги мотивує тим, що 18.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є АТ "ОТП Банк", правонаступником якого являється ТОВ "ОТП Факторинг Україна", було укладено кредитний договір № ML-005/189/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 97 511,05 дол. США зі сплатою плаваючої відсоткової ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % річних та FIDR на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Кредитні кошти надавалися банком на підставі кредитної заяви позичальника від 18.12.2007 року. Позичальник в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку зазначені кошти у строк передбачений кредитним договором, сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 18.12.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-005/189/2007, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. Крім цього, 18.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є АТ "ОТП Банк", правонаступником якого являється ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено кредитний договір № 005/2984/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), відповідно до якого банк надав позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 3 600,00 грн. Позичальник в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кошти у строки та сплатити відповідну плату за користування кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] відповідно до укладених договорів виконав у повному обсязі. 05 листопада 2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-005/189/2007 від 18.12.2007 року, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON], та договором поруки № SR-005/189/2007 від 18.12.2007 року, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] Відповідно до договору факторингу від 27.01.2012 року ПАТ "ОТП Факторинг Україна" передало, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № 005/2984/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 18.12.2007 року, укладеного між банком та [PERSON] Таким чином до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором № ML-005/189/2007 від 18.12.2007 року, договором поруки № SR-005/189/2007 від 18.12.2007 року та до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 005/2984/07/1 від 18.12.2007 року (а.с. 1-6, т.1). Проте відповідачі свої зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконують, внаслідок чого станом на 19.06.2014 року у відповідачів утворилася заборгованість у розмірі 124 286,54 дол. США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 470 010,98 грн.; та 5 365 539,96 грн., що складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 95 619,92 дол. США, що еквівалентно 1 130 953,78 грн.; суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 28 666,62 дол. США, що еквівалентно 339 057,20 грн., та пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 19.06.2013 року по 19.06.2014 року у розмірі 5 365 539,96 грн. (а.с. 64, 65, т. 1). У зв'язку з не дотриманням умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про дострокове виконання в повному обсязі зобов'язань за укладеним договором, однак, вимоги відповідачами виконано не було. Відповідачем [PERSON] була подана зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсним договору № 005/2984/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 18.12.2007 року (а.с. 158-162, т.1). Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та [PERSON] (а.с. 20, 70, т. 2). Вищевказана зустрічна позовна заява [PERSON] до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", треті особи ПАТ "ОТП Банк", [PERSON] про визнання недійсним договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року залишена без розгляду, згідно вимог ст. ст. 169 ч. 3; 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Бондар О.В. подала заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подані заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог з посиланням на безпідставність розрахунків заборгованості, наявності подвійного стягнення, оскільки судом також видавався наказ про стягнення боргу за вищезазначеним кредитом, також подав заяву про застосування позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 18.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" (а.с. 33, 33 зв., т.1), було укладено кредитний договір № ML-005/189/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 97 511,05 дол. США зі сплатою плаваючої відсоткової ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % річних та FIDR на строк в 360 днів зі строком повернення кредиту до 18.12.2022 р. (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 11-15, т.1). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні кошти надавалися банком [PERSON] на підставі кредитної заяви позичальника від 18.12.2007 року (а.с. 20). Позичальник в свою чергу зобов'язався повертати банку кредитні кошти щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (п. 1.5.1 кредитного договору). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 18.12.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-005/189/2007, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору, як солідарний боржник (а.с. 21, т.1). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Також 18 грудня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено кредитний договір № 005/2984/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 3 600,00 грн. При цьому позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту і сплатити відповідну плату за користування кредитом у строки визначені договором (надалі по тексту - договір овердрафту, а.с. 28-29, т. 1). Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 05 листопада 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого банк передав, а позивач прийняв право вимоги до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], що випливають із умов кредитного договору № ML-005/189/2007 від 18.12.2007 року та договору поруки № SR-005/189/2007 від 18.12.2007 року, при цьому зазначено, що загальна сума боргу за кредитним договором становить у розмірі 95 619,92 дол. США та загальна сума процентів складає 28 666,62 дол. США, а всього 124 286,54 дол. США (а.с. 36-43, т.1). Крім того, 27.01.2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу № 27/01/12, за умовами якого останнє прийняло право грошової вимоги за договором № 005/2984/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 18.12.2007 року, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] (а.с. 44-48, т. 1). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитними договорами не виконує, внаслідок чого позивачем станом на 19.06.2014 року нарахована заборгованість у розмірі 124 286,54 дол. США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 1 470 010,98 грн.; та 5 365 539,96 грн., що включає: залишок заборгованості за кредитом у розмірі 95 619,92 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 130 953,78 грн.; суму несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 28 666,62 дол. США, що еквівалентно 339 057,20 грн., та пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 19.06.2013 року по 19.06.2014 року у розмірі 5 365 539,96 грн. За договором овердрафту нарахована заборгованість у розмірі 3 043,80 грн. (а.с. 64, 65, т. 1). Позивачем на адресу відповідачів, відповідно до умов укладених правочинів, надсилалися письмові вимоги від 04.06.2013 р., від 21.01.2014 року про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом, однак кошти сплачені не були (а.с. 24-27, 31, 32, т.1). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У поданих запереченнях на позов представник відповідача [PERSON] посилається не те, що позивачем з відповідачів здійснюється подвійне стягнення, оскільки Дніпровським районним судом м. Києва 30 жовтня 2009 року було видано судовий наказ № 2-н-340/1-2009 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ОТП Банк" боргу у розмірі 808 793,14 грн. та 53 523,65 грн. (а.с. 63, т. 2). Дніпровським районним судом м. Києва із архіву суду були витребувані матеріали наказного провадження по справі № 2-н-340/1-2009 р. з яких встановлено, що вищевказаний судовий наказ від 30.10.2009 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2009 року скасований. Разом з тим, суд приймає до уваги наступні обставини. Представником [PERSON] [PERSON] подана заява про застосування позовної давності (а.с. 131-133, т. 1). Пунктом 6.1 договору овердрафту обумовлено, що будь-який кредит, виданий в рамках овердрафту, має бути погашений не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем надання такого кредиту (а.с. 28 зв., т.1). З матеріалів справи убачається, що за договором овердрафту [PERSON] в АТ "ОТП Банк" було отримано кредит на загальну суму 1774 грн. 74 коп., а саме: 29.12.2009 року кошти в сумі 1 732 грн. 70 коп., 31.12.2009 р. - 3 грн. 70 коп. та 29.01.2010 р. - 38 грн. 34 коп. (а.с. 195, т. 1). Відповідно ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До спірних правовідносин в частині стягнення тіла кредиту та відсотків застосовується трьохрічний строк позовної давності, згідно вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України, а в частині пені - в один рік, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з умов вищенаведеного п. 6.1 договору овердрафту, отримані кредитні кошти в сумі 1 774,74 грн. за останньою датою 29.01.2010 року [PERSON] повинна була сплатити банку не пізніше останнього робочого дня лютого місяця 2010 року. З даним позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду 01.04.2014 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті (а.с. 53, т.1). Отже, суд вважає, що в частині вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором овердрафту слід відмовити у зв"язку зі спливом позовної давності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. За кредитним договором від 18.12.2007 року, строк виконання зобов"язань по якому визначено до 18.12.2022 року, враховуючи, що позов подано 01.04.2014 року, з відповідачів з урахуванням строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість за кредитом за період часу з 01.04.2011 року по дату закінчення дії договору. Виходячи із щомісячних дат та розмірів платежів за кредитним договором, зазначений період часу нараховує загальну суму заборгованості та дострокових платежів по тілу кредиту у розмірі 89 382,14 дол. США (а.с. 17-19, т. 1). Позивачем вимоги заявлені станом на 19.06.2014 року. На цю дату курс НБУ становив за 1 дол. США - 11,827596 грн. Отже, борг за кредитом в сумі 89 382,14 дол. США станом на 19.06.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентний сумі 1 057 175 грн. 84 коп. Сума процентів заявлена у розмірі 28 666,62 дол. США, тобто дана сума передана, як кредиторська заборгованість за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року та в подальшому позивачем не нараховувалася, тому період заявлених вимог по відсотках також виходить за межі позовної давності у зв"язку з чим у частині вимог про стягнення відсотків слід відмовити (а.с. 43, т. 1). Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов"язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов"язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов"язань за кожний день прострочки. Позивачем заявлено стягнення пені за період з 19.06.2013 року по 19.06.2014 року у розмірі 453 645,87 дол. США, що еквівалентно 5 365 540,08 грн. Проте, виходячи із вищевказаної суми боргу 89 382,14 дол. США, яка нарахована судом з урахуванням строку позовної давності, відповідно до умов договору підлягає стягненню пеня за заявлений період у розмірі 326 244,81 дол. США, що станом на 19.06.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 3 858 691 грн. 82 коп. Отже, позивач просить стягнути пеню у розмірі, який більш ніж у п"ять разів перевищує суму заборгованості. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов"язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов"язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов"язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов"язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України підтверджено правовоюю позицією Верховного Суду України у справі № 6-100цс14, згідно якої визначено, що частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 3 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи викладене, виходячи із засад цивільного судочинства, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідачів до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до суми 89 382,14 дол. США, що станом на 19.06.2014 року (з розрахунку за 1 дол. США - 11,827596 грн.) еквівалентна сумі 1 057 175 грн. 84 коп. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 057 175 грн. 84 коп. та пеню в сумі 1 057 175 грн. 84 коп., а всього 2 114 351 грн.68 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір по 1 827 грн.

Outcome: partial