Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

25.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на предмет іпотеки - квартиру №39 за адресою: м. Миколаїв пр..Леніна 6 та належить на праві власності [PERSON], Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №14869917 від 21.09.2009 року. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник Заводського відділу ДВС ММУЮ у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 01.09.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-400/119/2008, згідно якого банк надав позичальнику 36400,00 доларів США кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредиту між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-400/119/2008, згідно якого 01.09.2008 р. остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру 39 по пр..Леніна 6 в м. Миколаєві, що їй належить на праві власності. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги від 10.12.2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між ПАТ "ОТП Банк" та позичальником. В той же час на вищевказане іпотечне майно накладено арешт органом ДВС, а саме: державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби МУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №14869917 від 21.09.2009 року. Згідно інструкції "Про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" право іпотеки виникає з моменту укладання договору іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з - під арешту. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. На даний час між позивачем та [PERSON] досягнуто згоди на реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в позасудовому порядку визначеному ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та п. 29 Договору іпотеки. Але, оскільки у відношенні предмету іпотеки в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено записи про його обтяження, позивач не може скористатися своїм правом іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та рішенням суду, тому вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved