Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

12 вересня 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 20\~жовтня 2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № DNNRRP2408055, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4 920,18 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 21 серпня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 18 809,56 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 123,33 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 0,21 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1 282,32 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 13 031,82 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 871,88 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення та надав клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку (а.с. 25, 27). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 30-31). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" (правонаступником якого за установчими документами є позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") передало 20 жовтня 2011 року відповідачу [PERSON] у власність 4 920,19 гривень, на умовах укладеного з ним цього ж дня згідно з ст. 1054 ЦК України кредитного договору № DNNRRP2408055 відповідно до ст.ст. 207, 639 цього кодексу у формі заяви позичальника та "Умов та правил надання банківських послуг", долучених до справи в копії (а.с. 6, 7-16). За умовами цього договору, що обовязкові для сторін у справі згідно з ст. 629 ЦК України, відповідач [PERSON] отримала в кредит кошти під проценти за користування ними, з поверненням позивачу частинами у визначені узгодженою заявою позичальника строки до 18 жовтня 2013 року включно зі сплатою єдино разовою винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 120,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 123,00 грн. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п.п. 2.4.2.2.1 - 2.4.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобовязання відповідача за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.4.2.2.7 Умов та правил надання банківських послуг штрафом та пенею. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. На підставі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобовязання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 5), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача, що він не оспорював. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про частину виконуваного обовязку, і строків виконання за договором, у звязку з чим відповідач прострочила виконання згідно з ст.\~612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання у вигляді штрафу та пені, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 3 123 гривень 33 коп. боргу за кредитом і 0 гривень 21 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобовязана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1\~371 гривню 88 коп. штрафу та 1 282 гривень 32\~коп. комісії, а в задоволенні позовних вимог щодо пені належить відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial