Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача борг по кредитному договору № б/н від 18.09.2008 року в розмірі 14 817 гривень 53 копійки та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2018 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 19.08.2018 року становить 14 817,53 грн., та складається з наступного: - 473,36 грн. - заборгованість за кредитом; - 3171,70 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом ; - 10228,78 грн. - нарахована комісія; - 943,69 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Оскільки заборгованість по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути з [PERSON] борг в судовому порядку, посилаючись на : розрахунок заборгованості від 19.08.2018 року; витяг з "Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію Анкети - заяви позичальника. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним викликом сторін в судове засідання . В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість у прохальній частині позовної заяви вказав, що в разі неявки відповідача, АТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 3) Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. (а.с. 43). У визначені ухвалою суду від 28 листопада 2018 року строки відзиву на позов, будь - яких заперечень чи пояснень по суті справи, а також заяв чи клопотань, до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] кредитного договору №б/н від 18.09.2008 року, за яким Банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримав кредитні кошти з кредитним лімітом на суму 1500 грн., зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 30 % річних, що підтверджується документально. ( а.с. 8) Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору , який підписаний відповідачем та складається з Анкети - заяви позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON], кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку. Поряд з цим, в подальшому свого обов'язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на мовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2018 року йому позивачем нараховано заборгованість в сумі 14817 гривень 53 копійки, яка складається з наступного: - 473,36 грн. - заборгованість за кредитом; - 3171,70 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом ; - 10228,78 грн. - нарахована комісія; - 943,69 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунками.(а.с.6 - 9) Розглядаючи обґрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Як вбачається із розрахунку, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, базова процентна ставка, яка нараховується на залишок кредиту була встановлена в розмірі 30% річних. З 01.09.2014 року процентна ставка Банком була змінена і встановлена в розмірі 34,80 % річних (а.с. 5). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 1056 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Крім цього, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Якщо сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитний договір, то зазначені Умови і тарифи повинні містити підпис позичальника, про ознайомлення з ними. При цьому надані суду Умови, якими Банк обгрунтовує розмір нарахованої заборгованості [PERSON] у збільшеному розмірі відсоткової ставки, а саме в розмірі 34,80%, не містять підпису позичальника [PERSON], а інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати збільшеної процентної ставки, АТ КБ "ПриватБанк" не надав. Зокрема Банком не надано доказів належного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки не менше ніж за 7 днів до введення в дію цих змін, що передбачено в п. 1.1.3.2.4. Умов. Таким чином, Банком не доведено, що відповідач підписав також і зміни до умов кредитування від 01.09.2014 року, а тому, одностороння зміна відсоткової ставки кредитором є нікчемною. У зв'язку з цим, задоволенню підлягає лише сума нарахованих відсотків і пені до дати односторонньої зміни відсоткової ставки, а саме до 01.09.2014 року в сумі: 86,12 грн. загальна заборгованість по процентам за користування кредитом, 943,69 грн. - заборгованість по судовим штрафам, а також 473,36 грн. - не погашеної суми тіла кредиту, оскільки розрахунку відсотків та комісії виходячи з розміру 30% річних після 01.09.2014 року позивачем суду не представлено. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження, однак у розмірі, який є документально підтвердженим і нормативно обгрутованим. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 1503,17 грн., що складається з тіла кредиту та відсотків за його користування, нарахованих виходячи з 30% процентної ставки станом до 01.09.2014 року. В решті позов до задоволення не підлягає за недоведеністю підставності позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial