Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із цивільним позовом до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», Страхової компанії «Глобус» VIG про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, що завдані кримінальним правопорушенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її визнано потерпілою від злочину, вчиненого [PERSON] за ч. 2 ст. 296 КК України, внаслідок якого загинув її чоловік [PERSON] Вказаним злочином позивачу та її родині було завдано матеріальну шкоду та моральну шкоду, яка полягає у неймовірних душевних стражданнях позивача у зв»язку з непоправною втратою рідної людини, а також у тому, що на очах у неповнолітньої доньки [PERSON] помер її батько. Просила суд стягнути з відповідачів збитки за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 39678 грн. та збитки за спричинену моральну шкоду в розмірі 427051грн. Представник позивачки [PERSON] [PERSON], надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій уточнила вимоги та просила стягнути на користь позивачки [PERSON] з [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 19976,30 грн., як відшкодування витрат за пошкодження транспортного засобу, 14616,00 грн. відшкодування витрат на поховання, також просила стягнути на її користь, оскільки діє в інтересах [PERSON] 7308,00 відшкодування моральної шкоди та 43848 грн. відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. З відповідача [PERSON] просила стягнути 510,00 грн. франшизи у відповідності до Полісу страхування № АІ/0289533, 25062 грн. відшкодування витрат на поховання, 419743 грн. моральної шкоди у своїх інтересах та в інтересах дитини [PERSON] Позивач [PERSON] звернулась до суду із цивільним позовом до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення шкоди, заподіяної смертю сина [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 1200 ЦК України, згідно якої у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди, серед іншого, мають непрацездатні особи, які мали на день його смерті право на одержання від нього утримання; шкода відшкодовується, крім іншого батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Також вказує, що згідно страхового полісу відповідача винуватця ДТП, страхова сума за шкоду життю та здоров»ю потерпілого складає 100\~000грн, а тому враховуючи трьох непрацездатних осіб першого ступеню споріднення батька, матері, дитини потерпілого, вважає, що кожна з цих осіб має право на третину цієї суми, тобто на 33333,33 грн. Завдану моральну шкоду позивачка оцінила у 250000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 33333,33 грн. шкоди, заподіяної смертю [PERSON], стягнути з [PERSON] довічно шкоду, заподіяну смертю [PERSON], в розмірі 1015 грн. щомісячно, починаючи з 08.06.2014р. та моральну шкоду в розмірі 250\~000 грн. Позивач [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення шкоди, заподіяної смертю сина [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилався на ст. 1200 ЦК України, згідно якої у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди, серед іншого, мають непрацездатні особи які мали на день його смерті право на одержання від нього утримання; шкода відшкодовується, крім іншого батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Також вказує, що згідно страхового полісу відповідача винуватця ДТП, страхова сума за шкоду життю та здоров»ю потерпілого складає 100\~000грн, а тому враховуючи трьох непрацездатних осіб першого ступеню споріднення батька, матері, дитини потерпілого, вважає, що кожна з цих осіб має право на третину цієї суми, тобто на 33333,33 грн. Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 250000 грн.Матеріальна шкода, завдана йому пошкодженням, внаслідок ДТП за участю [PERSON], автомобіля «Mercedes-Benz», що належить йому на праві приватної власності.Просив суд стягнути з [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 33333,33 грн. шкоди, заподіяної смертю [PERSON], та 20486,30 грн. матеріального збитку, нанесеного йому внаслідок пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz», стягнути з [PERSON] довічно шкоду, заподіяну смертю [PERSON], в розмірі 1015 грн. щомісячно, починаючи з 08.06.2014р. та моральну шкоду в розмірі 250\~000 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 33333,33грн. шкоди, заподіяної смертю [PERSON] та 14616,00 грн. збитків, що є витратами на поховання та спорудження над гробового пам»ятника. З відповідача [PERSON] просить стягнути на свою користь довічно шкоду, яка заподіяна смертю [PERSON] в розмірі 1015 грн. щомісячно, починаючи з 08 червня 2014 року, а також просить стягнути моральну шкоду, яка заподіяна смертю [PERSON] в розмірі 250000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] наполягала на задоволенні збільшених позовних вимог в повному обсязі. Стосовно позовних вимог інших позивачів вважала, що в частині стягнення шкоди, заподіяної смертю [PERSON] в сумі 33333,33 грн. слід відмовити, оскільки факт того, що батьки є пенсіонерами, не є підставою вважати, що вони перебували на утриманні загиблого, а доказів перебування на утриманні позивачі не надали. Також представник заперечувала проти задоволення вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 14616,00 грн. збитків, що є витратами на поховання та спорудження над гробового пам»ятника. Вважала факт понесення витрат позивачем [PERSON] недоведеним, а надані докази неналежними. Зазначала, що позивачкою [PERSON] була заявлена вимога і є документи, що підтверджують проведення дій, повязаних з похованням та виготовленням памятника. На підставі заданих питань пояснила, що проплата за памятник була внесена, але чи він виготовлений - їм невідомо. Вони вважали, що його виготовили. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав збільшені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, заявлених його довірителями. З приводу позовної вимоги щодо стягнення на користь позивача [PERSON] з ТДВ «СТДВ «Глобус» витрат на спорудження надгробового пам»ятника вказав, що пам»ятник був виготовлений та встановлений у 2015 році. Стосовно вимог про стягнення шкоди, заподіяної смертю [PERSON] та довічного утримання, представник зазначав, що померлий протягом 10 місяців проживав з батьками. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. На підставі заданих питань пояснив, що памятник вони з дружиною замовили у 2015 році у конторі, що знаходиться по вул.. Шевченка у м. Золотоноша. Коли замовляли памятник, то вони були разом з дружиною. Кошти на памятник сплачувала дружина двома частинами. Позивач також зазначав, що його син [PERSON] жив у квартирі в м. Черкаси, але також доволі часто, хоч і не постійно, проживав разом з ними. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. На підставі заданих питань пояснила, що памятник вони приїхали замовляти разом з чоловіком у січні місяці 2015 року, а забрали лише навесні. Кошти за виготовлення памятника сплачувала вона двома оплатами. Загальна вартість памятника становила 8610,00 грн. Також позивачка пояснила, що не знала про те, що [PERSON] замовила памятник, і зробила замовлення, оскільки на могилі ніякого памятника не було встановлено. Зазначала, що син часто жив у них з батьком. Представник відповідача [PERSON] «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Повністю заперечував проти позовів [PERSON] та [PERSON] в частині задоволення вимог до страхової компанії у зв»язку з їх незаконністю та необґрунтованістю та просив суд відмовити у задоволенні цих позовів. Пояснив, що позивачі [PERSON] та [PERSON] не надали доказів, що підтверджували б факт знаходження їх на утриманні померлого [PERSON] Також представник зазначав, що поминальний обід не відноситься до витрат на поховання, а з приводу стягнення коштів за виготовлення пам»ятника, то представник вважав, що необхідно встановити, хто поніс фактичні витрати на його виготовлення, оскільки наявні відомості про те, що позивачка [PERSON] також несла витрати на виготовлення пам»ятника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав лише в частині стягнення компенсації на дитину та в частині відшкодування витрат на поховання. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав та заперечував проти їх задоволення. Вказував також на те, що розміри моральної шкоди, заявленої позивачами є завищеними. Просив врахувати той факт, що він знаходиться у місцях позбавлення волі. Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, матеріали кримінального провадження, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог частини 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.06.2014 року близько 22 години 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21013, н.з. 07417 МА, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння та рухаючись на 243 км. автодороги Золотоноша- Черкаси-Сміла-Умань від м. Золотоноша до м. Черкаси, допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», що стояв на проїзній частині в попутному напрямку, а його водій [PERSON] знаходився позаду цього транспортного засобу. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, що стали причиною його смерті на місці події. Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2014 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на три роки. Цивільні позови задоволено повністю. Ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 02.04.2015 року вказаний вирок Золотоніського міськрайонного суду скасовано в частині вирішення цивільних позовів, цивільним відповідачем за якими є ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус», а провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0289533 від 12.04.2014р. Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно\~ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини 3\~ст. 10 ЦПК України, статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 8/64 від 18.07.2014 року, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Мерседес-Бенц становить 20486,30 грн. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12.02.2015 року автомобіль Мерседес-Бенц Е -280, 1996 року випуску, визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також визнано недійсним договір комісії від 11.12.2011 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зобов»язання продати автомобіль Мерседес-Бенц Е -280, 1996 року випуску, та довідку розрахунок серії ВІА № 164002 від 11.12.2013 видану ФОП [PERSON] На підставі вказаного рішення апеляційного суду Черкаської області, позивач [PERSON] отримала технічний паспорт на транспортний засіб Мерседес-Бенц Е -280 та відповідно є його власником. Як вбачається зі змісту абзацу 2 п. 12.1. ст.. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 5 Полісу страхування № АІ/0289533 від 12.04.2014 р. передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн. Суд вважає, що до стягнення на користь позивачки [PERSON] з ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус» підлягає відшкодування витрат за пошкодження транспортного засобу в розмірі 19976,30 грн. (20486,30грн. -510,00грн.). Суму франшизи у розмірі 510,00 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в частині відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробового памятника, суд виходить з наступного. Вимога позивачки [PERSON] про стягнення витрат на поховання підлягає до часткового задоволення, а саме в частині, що стосується виготовлення труни в сумі 14000 грн.та організації поховання в сумі 9678 грн. В частині виготовлення памятника, представником позивача не було надано доказів про його фактичне виготовлення та встановлення на могилі загиблого [PERSON], тому суд не може взяти до уваги копію накладної та квитанції, як докази, що підтверджують факти понесення реальних витрат на виготовлення памятника. В судовому засіданні було встановлено, що на могилі загиблого [PERSON] стоїть памятник, виготовлений його батьками. У той же час підлягає до задоволення вимога позивача [PERSON] про стягнення витрат на спорудження надгробного памятника, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, і що підтвердив свідок [PERSON], надгробний памятник був виготовлений у місті Золотоноша і встановлений на могилі померлого [PERSON] у с. Ревбинці. Як пояснили свідки [PERSON] та [PERSON], даний памятник вони допомагали установлювати позивачу [PERSON] на могилі його сина [PERSON] Факт виготовлення та передачі памятника позивачу [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі від 04.04.2015р., копія якого наявна в матеріалах справи. З даного акту вбачається, що ФОП [PERSON], з одного боку виконала замовлення по накладній №831 від 09.01.2015 та передала гранітні вироби, які в ній вказані на загальну суму 8610 грн., а з іншого боку [PERSON] їх отримав. Судом також було встановлено, що оплата за памятник проводилася матір»ю померлого [PERSON] - [PERSON], двома частинами, що засвідчено у накладній №831 від 09.01.2015р., виданій на прізвище [PERSON]. Хоча фактично за виготовлення памятника проводила проплату позивач [PERSON], а вимогу про стягнення заявив позивач [PERSON], то суд вважає, що дану вимогу слід задовольнити, оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком і дружиною, та батьками померлого [PERSON] Отже, вони діяли в спільних інтересах сімї. Тому, слід стягнути з відповідача СК «Глобус» на користь позивача [PERSON] кошти за виготовлення надгробного памятника в сумі 8610 грн. Відповідно до ст. 2\~Закону України "Про поховання та похоронну справу"\~поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій,\~ які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до змісту\~ст. 979 ЦК України\~та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на одержання передбаченої\~договором страхової виплати має потерпілий, який є вигодонабувачем за договором страхування. У разі смерті потерпілого особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат (п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує страховик. На підставі викладеного вище вимога [PERSON] про стягнення з страхової компанії витрат на проведення поминального обіду не підлягає до задоволення. Згідно п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред»явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи встановлений максимальний розмір відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, що складає 14616,00 грн., та стягуючи на користь позивача [PERSON] витрати на спорудження надгробного памятника з відповідача ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус» в розмірі 8610,00 грн., суд вважає, що на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути витрати на поховання з відповідача ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус» в розмірі 6006,00 грн.(14616,00грн. -8610,00грн.). У свою чергу з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення сума витрат на поховання, понесених позивачкою [PERSON], за виключенням витрат за памятник, що становлять 16000,00 грн., та коштів у сумі 6006,00 грн., що підлягають до стягнення з відповідача ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус», в розмірі 17672,00 грн. Пунктом 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню, є шкода, пов»язана із смертю потерпілого. Згідно п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного Кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1200 Цивільного Кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. З матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] був одружений із позивачем [PERSON] та мав із нею спільну дитину [PERSON], тобто створив свою сім»ю і вже не був членом сім»ї своїх батьків [PERSON] та [PERSON] Крім того, [PERSON] проживав в [INFO], в той час як його батьки зареєстровані за іншою адресою Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Ревбинці. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААЕ № 791494 та пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААЄ № 602947, позивачі [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами за віком, тобто отримують самостійний дохід у вигляді пенсії, що виключає факт перебування на утриманні померлого [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів того, що вони перебували на утриманні померлого, що він проживав разом з ними, і що допомога, яку він їм надавав, була основним джерелом для існування батька й матері. Суд приходить до висновку, що на утриманні померлого [PERSON] перебувала лише його неповнолітня дочка [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв»язку з втратою годувальника. Суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються особами, які мали на день смерті [PERSON] право на одержання від нього утримання. Отже, вимога [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого в розмірі 43848грн. із ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус» підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 33333,33 грн. Також підлягають до задоволення вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення на їх користь із ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус» шкоди, завданої смертю [PERSON] в сумі 33333,33 грн. на кожного. Як вбачається з довідки ДПІ №37079/23-01-17-0217 від 11.11.2014р., наявної в матеріалах кримінального провадження №695/4146/14-к, 1-кп/695/238/14, ФОП [PERSON] податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013р. та І-ІІ квартал 2014 року до ДПІ у м. Черкасах не подавав, у звязку з чим неможливо надати інформацію про доходи. Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна плата на момент смерті потерпілого складала 1218 грн.. відповідно її пятикратний розмір складає 6090 грн. Суд вважає, що на померлого [PERSON], разом з його дружиною [PERSON] припадала частка у розмірі 3045 грн. від вказаної суми, а решта коштів припадала на дитину, батька, й мати потерпілого. Дана сума становить 1015 грн. на кожну з цих осіб. А тому вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення на їх користь з [PERSON] довічно шкоди, заподіяної смертю [PERSON], в розмірі 1015 грн. щомісячно підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.1177, 1195 ч.1 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Висновком судово-психологічної експертизи № 1368/14-23 від 22.09.2014 року встановлено можливий розмір компенсації моральної шкоди, нанесеної [PERSON] в розмірі 243 мінімальних заробітних плат. Висновком судово-психологічної експертизи № 1402/14-23 від 22.09.2014 року встановлено можливий розмір компенсації моральної шкоди нанесеної [PERSON] в розмірі 108 мінімальних заробітних плат. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VІІ від 16.01.2014 р. установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 грн. Відповідно моральна шкода згідно висновку [PERSON] становить 295\~974 грн., а моральна шкода [PERSON] становить 131544 грн. Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) в межах 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, і виплачується рівними частинами. Граничний розмір виплат становить 14616 грн. Виходячи з розрахунку розміру моральної шкоди на чотирьох позивачів, то на кожного близького родича приходиться 3654 грн. Оскільки [PERSON] діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини [PERSON], та просить суд, на підставі вказаного вище розрахунку, стягнути на її користь з ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю Глобус»суму моральної шкоди 7308,00 грн., то така сума підлягає до задоволення. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] визнав суму моральної шкоди, заподіяної дитині померлого [PERSON] [PERSON], що згідно із вказаним вище висновком становить 131\~544 грн. Дана вимога підлягає до задоволення. Стосовно заявленої позивачкою [PERSON] суми моральної шкоди в розмірі 295974 грн., що обґрунтовується висновком судово-психологічної експертизи, то суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та реальної можливості відшкодування вказаної шкоди відповідачем,вважає, що вона підлягає до часткового задоволення у розмірі 50000,00 грн. Тому загальна сума моральної шкоди в розмірі 181544,00 грн. (131544грн.+50000 грн.) , завданої позивачці [PERSON] та дитині [PERSON] за вирахуванням суми в розмірі 7308 грн., що підлягає стягненню зі страхової компанії, підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] в розмірі 174236,00 грн. (181544-7308). Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення на їхню користь з [PERSON] моральної шкоди, яка заподіяна смертю [PERSON], в розмірі 250000грн. кожному, підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачами не зазначено, з яких підстав вони виходили, визначаючи розмір шкоди. Відповідно до ст. 454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд, вважає, що дану позовну вимогу слід задовольнити частково, виходячи з обставин справи, матеріального становища відповідача, реальності відшкодування даної шкоди, та стягнути з відповідача на користь позивачів по 50000 грн.,що об'єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди. Враховуючи положення п. 2. ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, суд вважає, що вказаний судовий збір підлягає до стягнення на користь держави з відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial