Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.09.2020р. провадження у справі в частині позовних вимог Органу опіки та піклування м. Івано-Франківська в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- закрито у зв`язку зі смертю відповідачки - [PERSON] . Позивач позовні вимоги мотивував тим, що на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, позбавлена батьківського піклування. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 02.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] відібрано від сина без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13.09.2018р. № 989 «Про надання статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, та подальше влаштування» [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На даний час хлопчик перебуває в Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (вул.Чорновола, 104, с.Мединя Галицького району). [PERSON] , [INFO] , має право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Хлопчик навчається в 3 класі Мединського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад". Дитина згідно медичного висновку від 01.07.2019р. №456 - здоровий. Згідно інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 28.08.2019р. № 665/01-17 за час перебування дитини в центрі батько відвідував сина два рази однак зустріч не відбулася. З 23.07.2013р. по 23.07.2014р., 18.03.2015р. по 23.03.2016р. міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснював соціальний супровід сім`ї Сендецьких. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.02.2019р. дану сім`ю втретє взято під соціальний супровід. На виконання протокольного доручення комісії з питань захисту прав дитини від 25.02.2019р. батькам рекомендовано провести санітарне прибирання у квартирі. Однак, 25.03.2019р. під час обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] вони не виконали вище вказаних рекомендацій, батько вдруге відмовився підписати висновок оцінки потреб та план соціального супроводу сім`ї. 20.09.2019р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про завершення соціального супроводу з негативним результатом. Встановлено, що батько дитини працює в ТзОВ «Траян», його середньомісячний дохід становить 1999,54 грн. Згідно актів обстеження умов проживання від 25.03.2019р., 20.08.2019р. ( [ADDRESS] ) та 13.09.2019р. ( [ADDRESS] ) відповідачем не створено належних умов для проживання малолітнього сина. З часу прийняття рішення про відібрання малолітнього без позбавлення відповідача батьківських прав він не звернувся до суду про повернення сина на виховання та не усунули причини відібрання. На підставі вищенаведеного просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), або за умови, якщо відповідач не працюють і не має інших видів доходів, виходячи із середньої зарплати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Івано-Франківську, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач у судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог. просив відмовити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 04.09.2018 року (а.с.9) [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії Витягу з рішення від 13.09.2018 року № 989 «Про надання статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, та подальше влаштування» [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Згідно висновку від 01.07.2019 року №456 про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, [PERSON] згідно медичного висновку - здоровий (а.с.12). Як вбачається з довідки № 162 від 28.08.2019 року [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до довідки від 27.08.2019 №665/01-17 Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO], з 02.07.2019 року перебуває в даному центрі і навчається в 3 класі Мединського НВК (а.с.14). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.02.2019р. сім`ю [PERSON] втретє взято під соціальний супровід (а.с.15). На виконання протокольного доручення комісії з питань захисту прав дитини від 25.02.2019р. батькам рекомендовано провести санітарне прибирання у квартирі. Однак, 25.03.2019р. під час обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] вони не виконали вище вказаних рекомендацій, батько вдруге відмовився підписати висновок оцінки потреб та план соціального супроводу сім`ї (а.с.16). 25 березня 2019 року було складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї Сендецьких. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов сімї, стан житла не відповідає санітарним нормам. Умови для проживання малолітньої дитини відсутні. [PERSON] проінформований про необхідність вивозу сміття, дизинфекції, генерального прибирання та санітарного ремонту (а.с.17). Згідно інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 28.08.2019р. №665/01-17 за час перебування [PERSON] в центрі батько відвідував сина два рази однак зустріч не відбулася. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов сімї, від 20.08.2019 року, за результатами обстеження умов проживання [PERSON] , комісією було прийнято рішення про недоцільність повернення малолітнього [PERSON] , 2010 р.н., на виховання батькам (а.с.23). Згідно акту обстеження від 13.09.2019року за адресою: ( [ADDRESS] ) відповідачем не створено належних умов для проживання малолітнього сина (а.с.31). [PERSON] працює та отримує зарплату (а.с.35). Рішеням Івано-Франківського міського суду від 02.07.2018 року відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав (а.с.36-39). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 20.09.2019р. №8 визнано рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03 жовтня 2019 року орган опіки та піклування вважає, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.48, 49-51). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.09.2020р. провадження у справі в частині позовних вимог Органу опіки та піклування м. Івано-Франківська в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- закрито у зв`язку зі смертю відповідачки - [PERSON] . Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду , що набрало законної сили. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи , які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідачів, свідоме нехтування ними своїми обов`язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідачів. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частинами 2, 3 ст.166 СК України передбачено обов`язок особи, позбавленої батьківських прав утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 розміру всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Перерахування аліментів необхідно здійснювати на особистий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши уповноваженого представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відкрити особистий рахунок дитині [PERSON] , [INFO] у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 30 жовтня 2019 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1409,60 гривень судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про охорону дитинства", Пленуму Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved