Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 28 вересня 2003 року по 20 липня 2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2006 року. Однак, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. За рішенням Городенківського районного суду від 20.07.2011 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище - «[PERSON]». 01.03.2014 року вона вдруге вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка - «[PERSON]». З того часу, як сторони розірвали шлюб, відповідач перестав опікуватися їхньою донькою - не приймає участі у її вихованні, не провідує її, не цікавиться життям дитини. Така поведінка відповідача є безвідповідальною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Не цікавиться відповідач і навчально-виховним процесом, розвитком здібностей доньки, її особистими досягненнями та переживаннями. З довідки Городенківської ЗОШ №1 № 66 від 25.06.2016 року вбачається, що [PERSON] вихованням, успішністю, відвідуванням доньки [PERSON] взагалі не цікавиться, навчально-виховний процес забезпечує лише мати дівчинки. Протягом останнього року [PERSON] повністю відчужився від доньки, не спілкується з нею, не вітається на вулиці, безпідставно, без будь-якої мотивації не дав їй дозволу для поїздки на відпочинок за кордон, позбавивши дитину можливості побачити світ. Внаслідок цього у доньки сформувалася стійка образа на батька, вона почувається покинутою та непотрібною відповідачу, що в свою чергу негативно впливає на її моральний стан. В даний час позивач вдруге одружилася, народила другу дитину. Чоловік [PERSON] відразу побудував чудові стосунки з [PERSON], засновані на взаємній повазі та довірі. Після припинення стосунків сторін, відповідач не надавав жодного матеріального утримання доньці, обмежуючись нечастими гостинцями, телефонував лише на свята. А протягом останніх років він відчужився від дитини взагалі, всупереч вимогам сімейного законодавства цілковито самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, не несе жодної відповідальності за майбутнє дитини, фактично батьківські обов»язки виконує теперішній чоловік позивача. [PERSON] забезпечена житлом, в якому донечка має окрему, комфортну для її проживання кімнату. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, її чоловік працює та забезпечує сім»ю. З донькою у [PERSON] склалися прекрасні, довірчі стосунки, чоловік намагається компенсувати їй брак турботи батька. Таким чином, позивач зможе самостійно забезпечити виховання та утримання дитини відповідно до вимог законодавства та моральних засад суспільства. [PERSON] звернулася у Службу у справах дітей Городенківської РДА з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов»язків. Служба викликала відповідача на засідання комісії, однак він у телефонному режимі повідомив, що йому це не цікаво та на засідання не з»явився. Вивчивши всі матеріали, провівши перевірку комісія прийняла рішення про доцільність позбавлення такого батька батьківських прав. За таких обставин, позивач вважає, що викладені обставини суперечать законним інтересам її неповнолітньої дитини, викликають у неї хибну уяву про батька, формують у неї комплекс неповноцінності, як покинутої дитини, що для дівчинки підліткового віку є негативним фактором. Таким чином, є всі підстави, передбачені п.п. 2, 3 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Представник Органу опіки та піклування Городенківської РДА в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] стверджено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як слідує з копії рішення від 20.07.2011 року по справі № 2-467/11 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дочку [PERSON], [INFO] залишено проживати із [PERSON]. Позивач після укладення шлюбу 01.03.2014 року з [PERSON] змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. З довідки № 66 від 25.05.2016 року, виданої дирекцією Городенківської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 встановлено, що вихованням, успішністю і відвідуванням школи учениці 5-А класу [PERSON] батько [PERSON] не займався і не цікавився; вихованням, а також контролем за успішністю і відвідуванням здійснює її мати [PERSON]. До складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON], дочка, [INFO]; [PERSON], дочка [INFO], що стверджено довідкою про склад сім'ї № 703 від 07.06.2016 р. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який являється батьком позивача, суду пояснив, що відповідач не приймає участі у вихованні його внучки [PERSON] близько 5 років, ніколи не провідує дитину, матеріально не підтримує та навіть по телефону не вітає з святами. Свідок [PERSON], яка являється класним керівником [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що вихованням, успішністю і відвідуванням школи [PERSON], батько [PERSON] не займався і не цікавився, на батьківські збори, шкільні свята жодного разу не з'являвся. Вихованням, а також контролем за успішністю і відвідуванням здійснює мати дівчинки - [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням доньки [PERSON], не спілкується з нею, не провідує, не цікавиться розвитком дитини та не піклується про здоров'я. Дочка [PERSON] проживає з матір'ю. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. З висновку Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/412 від 24.06.2016 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї доньки [PERSON], [INFO]: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо доньки, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved