Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до вiдповiдача про витребування майна вiд добросовiсного набувача за наступними пiдставами. Позивачеві стало відомо про наявність виконавчого листа від 12.03.200 року, виданого Токмакським районним судом Запорізької області на виконання рішення постійно діюого Третейського суду при Асоціації бірж Запоріжжя від 18.12.2008 року по справі №1-34/08, з якого було отримано інформацію про укладення між відповідачкою [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . З Реєстру реових прав на нерухоме майно та інших Державних реєстрів позиваем було отримано інформацію про те, що право власності на вказаний будинок зарєетровано за відповідакою на підставі зазначеного рішення Третейського суду. Проте, позивач вважає, що він був власником спірного будинку і був позбавлений цього права власності незаконно. Так, позивач вказує, що на підставі рішення засідання правління КГ "Приморський" від 09.06.187 року [PERSON] було надано для проживання житловий будинок [ADDRESS] . В подальшому, як вбачається з записів у будинковій книзі, 13.03.2008 року у даному будинку було зареєстровано місце проживання [PERSON] , яка, згідно до наданих позивачем касових ордерів за період з березня по липень 2012 рокку, сплачувала до каси ТОВ "Приморський" грошові кошти на оплату квартплати. При цьому, позивач стверджує, що жодних правочинів між ним та [PERSON] щодо відчуження спірного будинку на її користь не укладалося, тому позивач вважає, що цей будинок належав йому на праві власності, і [PERSON] не мала жодних передбачених законом підстав для укладення договору купівлі-продажу вказаного будинку із відповідачкою. 07.09.2010 року на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі діюим учасником підприємства [PERSON] та [PERSON] було придбано ТОВ "Приморський". Під час здійснення інвентаризації було складено інвентаризаційний опис основних коштів підприємства станом на 01.12.2012 року, з якого вбачається наявність на балансі позивача спірного житлового будинку. З огляду на вибуття житлового будинку [ADDRESS] з власності позивача не з його волі та всупереч його інтересам, позивач, посилаюись на положення статті 388 ЦК України, просить витребувати цей будинок у добросовісного набувача - відповідачки [PERSON] , на свою користь, а також скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на вказаний будинок. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала у повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з"явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, а також на офіційному веб-сайті суду, проте про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши у судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 15 ЦК України забезпечено кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання и оспорювання. Позивач, звернувшись з позовом, вважає, що у даному випадку порушено його право як власника житлового будинку [ADDRESS] . При цьому, позивач, на підтвердження свого права власності на цей будинок на момент його придбання за договором купівлі-продажу відповідачкою посилається на надані письмові докази. Так, з наданої позивачем копії виписки з рішення засідання правління колгоспу "Приморський" Якимівського району Запорізької області від 09.07.1987 року (а.с. 26) вбачається, що [PERSON] за його заявою було надано житло - житловий будинок у [ADDRESS] . Однак, номер будинку у вказаному рішенні не зазначено. Також позивач посилається на акт обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 03.09.1998 року (а.с. 27), за яким було встановлено, що будинок має занедбаний стан. Проте, у вказаному акті жодних посилань на те, хто є власником вказаного житлового будинку, не зазначено. Згідно наданої позивачем довідки про житловий фонд ЗАТ "Приморський" (а.с. 25), [PERSON] був квартиронаймачем, однак якого саме житла та у якому році, з довідки не вбачається. Дійсно, у відповідності до наданих позивачем копій прибуткових касових ордерів (а.с. 31-32), [PERSON] сплачувала до каси ТОВ "Приморський" у березні, травні та липні 2012 року квартплату, однак у цих ордерах немає жодних вказівок на тип та адресу житла, за яке вносилася квартплата. З наданої за запитом суду інвентарної справи (а.с. 68-85) вбачається, що станом на 28.11.2008 року за даними КП "Якимівське БТІ" за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано не було, проте за ним рахувалася земельна ділянка за вказаною адресою орієнтовною площею 0,05 га, на якій розташований житловий будинок А-1 загальною площею 61,0 кв.м, житловою - 28,8 кв.м, сарай Б-1 площею 15,0 кв.м, вбиральня В, огорожа №1. Споруджений цей будинок був у 1985 році. У відповідності до наданої копії рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації бірж Запоріжжя від 18.12.2008 року, [PERSON] , як єдина спадкоємиця померлого [INFO] [PERSON] , прийняла зазначений будинок у спадщину, після чого продала його за договором купівлі-продажу 30.11.2008 року відповідачці [PERSON] . Цей договір вказаним рішенням суду був визнаний дійсним, а на підставі ухвали Токмакського районного суду Запорізької області від 12.03.2009 року на виконання рішення Третейського суду було видано виконавчий лист і 23.04.2009 року право власності на спірний будинок було зареєстровано за відповідачкою. Вказане рішення суду не було оскаржено, не скасовувалося у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що зазначений договір купівлі-продажу від 31.11.2008 року є незаконним, оскільки надання оцінки рішенню суду, що набуло законної чинності, не скасовано, належним чином виконано, у відповідності до норм діючого цивільно-процесуального законодавства України, не входить до компетенції Якимівського районного суду як суду першої інстанції. Також суд приходить до висновку про те, що позивачем не було належними та допустимими доказами доведено, що саме він був власником спірного житлового будинку на момент його відчуження відповідачці [PERSON] . Крім того, судом приймається до уваги те, що позивачем також не надано доказів на підтвердження того факту, що КСП "Приморський" (правонаступником якого за наданими документами - а.с. 209-214 - стало ТОВ "Приморський") був правонаступником колгоспу "Приморський" у с. Азовське Якимівського району Запорізької області та до КСП перейшли усі майнові права цього колгоспу. Представник позивача у своїх поясненнях зазначає, що до 2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно не було обов"язковим, тому право власності на спірний житловий будинок не реєструвалося позивачам. Проте, з такою позицією, на думку суду, погодитися неможна, оскільки статтями 334, 657 ЦК України в редакції 2004 року передбачено обов"язкову реєстрацію права власності на нерухоме майно. Така реєстрація проводилася до 2013 року у Бюро технічної інвентаризації. При цьому, судом враховується те, що, як вказує позивач, у 2012 році була проведена інвентаризація та встановлено, що на балансі підприємства перебуває житловий будинок [ADDRESS] . Однак, допитаний у якості свідка [PERSON] , який і на той час, і на теперішній момент є директором підприємства, не зміг пояснити, чому позивачем після проведення інвентаризації не було зроблено жодних дій для оформлення належним чином права власності на спірний житловий будинок. Так, позивач посилається на те, що права власника майна підлягають захисту у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, з огляду на положення цивільного законодавства України, Європейської Конвенції з прав людини, практики Верховного Суду. Однак, при цьому позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що він є саме власником будинку [ADDRESS] . Також жодним чином не обгрунтовано причин, за яких таке право власності не було зареєстровано належним чином на протязі дуже тривалого проміжку часу, при неодноразових змінах засновників та організаційних форм підприємства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження свого права власності на житловий будинок до його переходу до відповідачки, то позивач, з огляду на положення статті 388 ЦК України, не має правомочних підстав заявляти вимогу про витребування цього нерухомого майна у добросовісного набувача - відповідачки [PERSON] , а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed