Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 05 березня 2008 року між ЗАТ\~КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір №\~DNDZGK00000966, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 37 300,00 дол. США, на термін до 05 березня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 10 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 53 115,75 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 38 156,56 дол. США, заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 8 857,52 дол. США, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 314,47 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 5 787,20 дол. США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань по договору, сторони уклали договір іпотеки № DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 39,60 м2, житловою площею 14,10 м2, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~ Портова, 16, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Посилаючись на Закон України "Про іпотеку", позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNDZGK00000966 від 05\~березня 2008 року у розмірі 8 630,77 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 39,60 м2, житловою площею 14,10\~м2, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Портова, 16, що належать відповідачу на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме 217 150,00\~гривень, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Портова, 16, та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно кредитного договору №\~DNDZGK00000966 від 05 березня 2008 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит у розмірі 37 300 доларів США, а відповідач зобовязався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір було укладено строком до 05 березня 2028 року, за користування кредитом була встановлена процентна ставка у розмірі 12,00 % річних. В забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань по договору, сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок загальною площею 39,60 м2, житловою площею 14,10 м2, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Портова, 16, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, майно передається в іпотеку з невід'ємними приналежностями, що знаходяться в ньому. Будинок належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 561. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що ЗАТ КБ "ПриватБанк" зі своєї сторони виконало умови взятого на себе зобовязання і надало [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що також передбачено умовами підписаного іпотечного договору від 12 жовтня 2007 року. У відповідності до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк". Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 10\~травня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 53 115,75 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 38 156,56 дол. США, заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 8 857,52 дол. США, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 314,47 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 5 787,20 дол. США (а.с. 4-8). Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Про наявність заборгованості по кредитному договору відповідач повідомлявся листом від 22 квітня 2016 року за вих. № 30.1.0.0/2-552 (а.с. 10). Згідно\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку"\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої\~ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до приписів\~ст. 35 Закону України "Про іпотеку"\~у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Так, відповідачу банком направлялось повідомлення про невиконання ним умов договору кредиту, необхідності усунення таких порушень, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень, та пропонування добровільно виселитись з житлового приміщення, що є предметом іпотеки. Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. Разом з цим, відповідач на пред'явлені вимоги, ані після отримання повідомлення, а ні після відкриття провадження по даній цивільній справі, не відреагував, порушення договору не усунув. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами договору іпотеки від 05 березня 2008 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 24 вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до\~розділу V Закону України "Про іпотеку"\~на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 Закону України "Про іпотеку"\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі\~ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між банком та позичальником (відповідачем по справі) договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (п. 29 договору). Відповідно до ч. 3\~ст. 109 ЖК України, яка підлягала застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 43 своєї постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Позивачем не надано суду доказів відмови від добровільного виселення [PERSON] із спірного будинку. Крім того, суд вважає, що позов в частині виселення будь-яких інших осіб із спірного будинку задоволенню не підлягає і через неконкретизованість позовних вимог та недоведеності предмету спору, що не позбавляє права позивача звернутись до суду окремо з такою вимогою до конкретних осіб при наявності спірних правовідносин між ними. Щодо вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, то суд вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказаний будинок та земельну ділянку в межах суми вартості предмета іпотеки, а в решті позовних вимог слід відмовити. Крім того, позивачем не ставиться питання про стягнення заборгованості, а ставиться питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судові витрати, його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення документально підтверджені сплачені судові витрати в сумі судового збору в розмірі 3 946,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial