Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в просять: зобов'язати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» надати технічні умови на розробку робочого проекту з влаштування системи індивідуального (автономного) опалення квартири [ADDRESS] та погодження на відключення даної квартири від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання; зобов'язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради видати розпорядження про надання дозволу на відключення квартири [ADDRESS] від мереж центрального опалення та влаштування індивідуального (автономного) опалення. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що є співвласниками квартири [ADDRESS], в яку надаються послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання. Однак, вказані послуги є неналежної якості, а тому мають намір від'єднатися від системи центрального опалення та гарячого водопостачання, встановивши автономне опалення. Відповідачі ж в добровільному порядку відповідного дозволу на від'єднання квартири від центрального опалення та гарячого водопостачання не надають, хоча іншим мешканцям їх будинку подібні дозволи видавались, а тому вирішили звернутися за захистом свого порушенного права та інтересу до суду. Вважають, що їм як власникам належать права щодо володіння, користування та розпорядження даною квартирою. Однак, дані права та права передбачені нормами Закону України «Про теплопостачання» щодо вибору джерела теплової енергії та теплопостачання заперечуються та обмежуються відповідачами. Вважають, такі обмеження їх конституційних прав незаконними та такими, що суперечать Законам України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та вимогам ЦК України, а відтак просять їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі ЛМКП „Львівтеплоенерго" та Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради явку уповноважених представників в судове засідання повторно не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1997 року виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з тверджень позивачів, їм надаються послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання неналежної якості. Однак, на їх звернення до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради щодо відключення квартири від мереж центрального опалення з подальшим встановленням індивідуального опалення, останньою в задоволенні такого було відмовлено. Так, згідно наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №4 від 22.11.2005 року із змінами, внесеними Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007 року «Про затвердження порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води проводиться лише на будинок в цілому, за умови висловленої письмової згоди всіх мешканців будинку та технічної можливості такого відключення. 26.01.2015р. ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» надало попередні технічні умови №33/23 на МВК, в яких зазначає про попереднє погодження можливості газифікації двоконтурного котла парапетного типу взамін центрального опалення на площі кухні квартири [ADDRESS] від внутрішньої газової мережі при умові перерахунку пропускної здатності внутрішнього, ввідного газопроводу та газопроводу-вводу, і при необхідності, їх заміни, ліквідації існуючих різьбових з'єднань, влаштування системи попередження вибуху газу на об'єкті. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.16 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Частина 6 ст.26 даного Закону передбачає, що у разі виникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугою виконавця /виробника/, споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому Законом. Згідно зі ст.19 Закону України „Про теплопостачання", яка визначає основні принципи господарювання у сфері теплопостачання, споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Ст.24 цього Закону передбачає, що захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюється цим Законом, Законом України „Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами. Закон України „Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст.4 даного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Ст.319 Цивільного кодексу України передбачає право власника на володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Це означає, що власник може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом або не суперечить соціальній природі власності. Воля власника щодо реалізації влади над річчю, в тому числі і над нерухомою, виражається у володінні, користуванні і розпорядженні нею. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку та в порядку, встановлених законом. Своє право на річ власник здійснює завжди своєю владою та у своєму (власному) інтересі. Незважаючи на передбачене цивільним законодавством право власника вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007 року „Про внесення змін до Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №4 від 22.11.2005 року» обмежує таке право шляхом заборони окремому власнику (співвласникам) відокремленого приміщення вибирати спосіб опалення житлового приміщення, пов'язуючи такий вибір із волею власників інших окремих житлових приміщень багатоквартирного будинку. В такому випадку воля власника розпоряджатися квартирою на свій розсуд обмежується бажанням або небажанням інших власників в такий же самий спосіб обігрівати приміщення. Даний наказ прийнятий без врахування інтересів власників окремих житлових приміщень та з порушенням прав щодо вільного користування та розпорядження майном. Власник майна, права якого суттєво порушені, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007 року порушує право позивача на вільне та незалежне від будь-кого користування та розпорядження належним йому майном, оскільки дає право на відключення від мереж централізованого опалення лише за згодою інших співвласників приміщень у багатоквартирному будинку. Відносини щодо отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються між власниками окремих приміщень та постачальниками таких послуг на підставі договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеними між конкретними споживачами та комунальними підприємствами, які надають такі послуги. Згідно вище зазначених договорів виконавці, тобто комунальні підприємства, зобов'язуються надавати споживачам вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживачі зобов'язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. У разі порушення умов договору однією із сторін договір може бути розірваний. Однією з підстав для розірвання договору з ініціативи споживача, згідно п.32 «Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, є зникнення потреби в отриманні послуги, чи відмова споживача від користування послугами, або невиконання умов договору виконавцем. Згідно з ст.13 Закону України „Про теплопостачання" повноваження щодо регулювання діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання місцевих рад, здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог, належить до компетенції органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 6, 7, 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Так, постанова КМУ від 31.10.2007 року №1268 „Про внесення змін до правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затв. Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, обмежує права позивача та суперечить нормам Закону України „Про теплопостачання", що є актом вищої юридичної сили, а саме ст.24, відповідно до якої споживач теплової енергії має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Відповідно до ст.5 Закону України „Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Діючі норми і правила допускають встановлення автономних електричних опалювальних котлів. При цьому враховуються характерні особливості в кожному окремому випадку. Враховуючи вищевикладене, попередні технічні умови ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», а відтак наявність технічної можливості відключення квартири від мереж центрального опалення та влаштування автономного опалення, та пріоритетність застосування Законів України „Про теплопостачання", „Про захист прав споживачів" та „Про житлово-комунальні послуги" по відношенню до Наказів міністерств та відомств, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.6, 7, 8, 19, 41 Конституції України, ст.ст.13, 19, 24 Закону України „Про теплопостачання", ст.4, 5 Закону України „Про захист прав споживачів", ст.ст.13, 16, 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 319, 391, 714 ЦК України, п.32 «Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, та

Outcome: approved