Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Привільської міської ради Луганської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно за користувачем земельної ділянки, третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що він з 2002 року є власником будівлі магазину за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, буд. 28, на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 1359 від 15.02.2002 року, є також користувачем земельної ділянки за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, буд.28 на підставі договору оренди землі від 26.01.2016 року, де цільове призначення земельної ділянки - реконструкція магазину з будівництвом прибудови і літньої площадки, кадастровий номер 4411870700:03:002:0028. Однак прийняття в експлуатацію виявилось не можливим, оскільки реконструкцію здійснено без затвердженого у встановленому законом порядку. Отже, його звернення до державного реєстратора з приводу введення в експлуатацію добудов до магазину не надали позитивного результату. В квітні 2016 року позивач звертався до відповідача щодо питання оформлення вказаного нерухомого майна, однак було рекомендовано звернутись до суду. В лютому 2016 року було виготовлено технічний паспорт на вказану будівлю. В подальшому в червні 2016 року було проведене технічне обстеження будівлі магазину, відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівлі магазину з літньою площадкою навісом, зливною ямою та вимощенням за адресою: Луганська область, м. Привілля, вул. Ломоносова буд. 28, яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. В звязку з тим, що відповідач відмовляється реєструвати право власності на вказану добудову, позивач звернувся до суду щодо визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку, визначеному ч. 5\~ст. 376 ЦК України. Просила суд визнати за ним, [PERSON], право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину за адресою: м. Привілля, вул. Ломоноова, 28, площею 221,30 кв.м. на належній орендованій ним їй земельній ділянці площею 0,0360 га з цільовим призначенням для реконструкції магазину з будівництвом прибудови і літньої площадки, кадастровий номер 4411870700:03:002:0028. Позивач [PERSON]А в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином,надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача та представника позивача, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Привільської міської ради - в судове засідання не зявився,\~ про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без представника Привільської міської ради, позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спір між позивачем та відповідачами виник з приводу того, що позивач у власності якого перебуває земельна ділянка і будівля магазину за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, 28, добудувала до будівлі магазину прибудову «Г1» площею 135,10 м.кв. та літня площадка "Г2", загальною площею 47,50 м.кв. та навіс "Н" за рахунок чого збільшено площу магазину до 221,60 м. кв. Однак, оформити право власності на добудову магазину позивач не має можливості. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. З матеріалів справи встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу магазину від 15.02.2002р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 1359, ЗАТ«ЛИСПИ» продало, а [PERSON] купив будівлю магазину, що знаходиться в місті Привілля, вул. Ломоносова, буд. 28, загальною площею 37.50 кв.м. (а.с.15). На підставі договору оренди землі від 26.01.2016 року позивач є орендатором земельної ділянки за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, буд.28 де цільове призначення земельної ділянки - реконструкція магазину з будівництвом прибудови і літньої площадки(а.с. 9-14) Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON]. дійсно є власником магазину і орендатором земельної ділянки, які знаходяться в м. Привілля, вул. Ломоносова, буд. 28. Судом встановлено, що позивачем на вказаній земельній ділянці було збудовано прибудови - "Г1" площею 135,10 м.кв. та літня площадка "Г2", загальною площею 47,50 м.кв., та навіс "Н". Згідно з звітом про проведення технічного обстеження будівлі магазину "Г1Н" з літньою площадкою «Г1», навіса "Н", ями зливної "я", вимощення "І", що знаходиться за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, буд. 28, замовник [PERSON] встановлено його відповідність вимогам можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.23-24). В квітні 2016 року позивач звертався до відповідача з заявою щодо оформлення права власності на прибудову, своєю відповіддю позивачу було відмовлено, оскільки будівля вже побудована і експлуатується, з цих підстав рекомендовано звернутись до суду. Отже, здійснивши самовільне будівництво, позивач звертався до відповідача про оформлення права власності на дане майно, але йому було відмовлено. З матеріалів справи також встановлено, що згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяження № 29240782 від 13.04.2016р., наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON], позивачу відмовлено у державний реєстрації прав власності, форма власності: приватна на будівлю магазину з прибудовою з реєстраційним номером 1 в реєстраційній книзі та за реєстром №1 від 14.03.2002, що розташований за адресою: м. привілля, вул. Ломоносова, буд. 28, кадастровий номер земельної ділянки 4411870700:03:002:0028 за субьєктом: [PERSON]. податковий номер/серія паспорта 2016914096/ ЕМ 985876 (а.с.6). 24.02.2016 року на звернення позивача на вказану будівлю ЛКП «БТІ» було розроблено технічний паспорт (а.с.20-22). Згідно з звітом про незалежну оцінку майна, що знаходиться за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, буд. 28, ринкова власність об'єкта складає без ПДВ: 152 766 грн. (7-8). Суд вважає, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо оформлення позивачем права власності на самовільно збудоване нерухоме майно. Також судом встановлено, що позивачем отримано висновок щодо можливості експлуатації прибудови до будівлі магазину, але оформити право власності у державного реєстратора у встановленому порядку не має можливості. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття331 ЦК України\~визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до ч. 1\~статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у частині 2\~статті 376 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Водночас цивільне законодавство встановлює умови, за яких самочинно збудований обєкт нерухомості може бути оформлений у власність особи як такий, що споруджений правомірно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд, відповідно до ч. 5ст. 376 ЦК України, може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК,України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4\~постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно з п. 12 зазначеної постанови, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті, чи є порушення будівельні норми та правила істотними. Суд дійшов висновку, що позивач є власником (користувачем) земельної ділянки, він звертався до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, відповідно до наданого висновку відсутні порушення будівельних норм та правил. З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на орендованій земельній ділянці не порушує права інших осіб, будівництво здійснено без порушень містобудівних, протипожежних та санітарних норм, його експлуатація можлива. Згідно зі ст.ст. 15-16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Як зазначено в\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Дослідивши всі обставини в сукупності та враховуючи положення діючого законодавства щодо вільного володіння, користування та розпорядження особою належним позивачу майном, а також зважаючи на положення ч. 5\~ст. 376 ЦК України,\~які гарантують власнику нерухомого майна, яке самочинно збудоване чи будується, право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на самочинне будівництво, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту у спосіб визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - за адресою: м. Привілля , вул. Ломоносова, 28, площею 221,30 кв.м..

Outcome: approved