Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Публічне Акціонерне товариство «Дельта Банк» ( далі Банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - земельну ділянку загальною площею 0,075 га., кадастровий номер 5623855100010060129, розташовану за адресою смт. Млинів Рівненської області, вул. Кірова, 20; - житловий будинок одноповерховий з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Рівненська область, смт. Млинів, вул. Кірова, буд.20, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.; а також визнати за ПАТ "Дельта Банк" право власності на вказане нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 липня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та відповідачем було укладено договір іпотеки відповідно до якого, [PERSON] передала банку в іпотеку належні їй на праві власності житловий будинок і земельну ділянку в якості забезпечення виконання нею своїх зобов'язань перед ВАТ "Кредитпромбанк" по кредитному договору № 09/044/07-С від 04.07.2007 року, згідно умов якого [PERSON] одержала кредит в сумі 23 000 доларів США. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, укладеними з ПАТ «Кредитпромбанк», в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON]. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань по кредитному договору за [PERSON] утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 28.07.2015 року складає 1\~073\~846 гривень, яка складається з тіла кредиту в сумі - 494\~594, 35 грн. та відсотків в сумі 579\~252,61 грн. Назважаючи на наявність простроченої заборгованості, а також на попередження банку про необхідність погашення відповідачем боргу, заборгованість по кредиту не погашено, у зв'язку з чим банк просить звернути стягнення в рахунок погашення вказаної заборгованості на предмет іпотеки та визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути у його відсутності . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, натомість надала суду заперечення, в яких посилаючись на безпідставність позовних вимог, з огляду на відутність державної реєстрації іпотеки за ПАТ «Дельта Банк», а також на дію мораторію щодо звернення стягнення на заставлене майно по валютних кредитах, в задоволенні позову просила відмовити. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 09/044/07-С, згідно умов якого [PERSON] одержала кредит в сумі 23 000 доларів США. Внаслідок неналежного виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору за нею утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 28.07.2015 року становить 1\~073\~846 гривень, що складається з тіла кредиту в сумі - 494\~594, 35 грн. та відсотків в сумі 579\~252,61 грн., що підтверджується засвідченою копією кредитного договору та розрахунком заборгованості ( а.с.4-9, 16 ) В подальшому 20.05.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги по кредитному договору, укладеному з [PERSON] в обсягах і на умовах, передбачених цим договором.(а.с.23-25) Новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» звертався до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором ( а.с.20-22). Однак, як видно зі змісту заперечень, борг відповідачем перед Банком погашено не було. Відповідно до частини 1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини\~ позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Таким чином, оскільки [PERSON] своїх зобов'язань перед новим кредитором відповідно до умов кредитного договору у визначені строки належним чином не виконала, то вона несе обов'язок погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі. Судом також встановлено, що 04.07.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, [PERSON] в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань перед ПАТ «Кредитпромбанк» по кредитному договору передала банку в іпотеку належні їй на праві власності житловий будинок і земельну ділянку, що підтверджується документально ( а.с.8-15). Згідно укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» договору про відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги також за забезпечувальним договором.(а.с.23-25) Новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» звертався до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором ( а.с.20-22). Однак, як видно зі змісту заперечень, борг відповідачем перед Банком погашено не було. Згідно ч.ч.1,3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За правилом ст. 24. вказаного Закону відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.1, ч.2 ст.35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, або ж в судовому порядку. Таким чином, з врахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що ПАТ "Дельта Банк" набув право вимоги за кредитним і іпотечним зобов'язаннями до [PERSON], а тому має право на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору. При цьому, покликання відповідача на відсутність державної реєстрації відступлення права вимоги за іпотечним договором не є підставою для відмови у задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відсутність такої реєстрації за законом не має правовим наслідком недійсність іпотеки, а лише має значення про визначення пріоритету іпотеки перед іншими кредиторами у відповідності до ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" . У поданих запереченнях відповідач також посилається на дію мораторію на звернення стягнення на заставлене майно. З приводу цих заперечень суд відмічає наступне. Відповідно до абзацу першого п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово відчужене без згоди власника нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті за умови, що таке нерухоме майно використовується, як місце постійного проживання позичальника ( майнового поручителя) і при цьому загальна його площа не перевищує 140 квадратних метрів. З матеріалів справи видно, що предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який є предметом спору у справі підпадає за своїми характеристиками під дію вказаного правила, оскільки загальна його площа становить 68,6 кв.м ( а.с. 8) і при цьому доказів того, що ця квартира не є єдиним об'єктом житла відповідача, позивачем не представлено. Отже, суд прийшов до висновку, що належний [PERSON] житловий будинок, що є предметом іпотеки, не може бути примусово відчужений без згоди його власника [PERSON] В той же час, згідно правового висновку Верховного Суду України, наведеного у Постанові № 6-57-цс-15 від 27.05.2015 року, наявність закону про мораторій на примусове відчуження предмету іпотеки, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки цей закон не зупиняє дію інших законів, що регулюють забезпечення зобов'язань. З цих підстав, суд вважає, що позов у частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредиту підлягає до задоволення, а мораторій, на дію якого у своїх запереченнях посилається відповідач, поширюється на стадію виконання судового рішення. Що стосується позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" про визнання за позивачем права власності на предмети іпотеки, що належать відповідачу [PERSON], то ці вимоги не грунтуються на об'єктивних обставинах справи та нормах закону, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають. Так, відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як встановлено судом, і підтверджується наявним у справі іпотечним договором, ні між сторонами у справі ні між первісним кредитором і [PERSON] не було укладено договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідне застереженння в іпотечному договорі про такий спосіб задоволення вимог кредитора, також відсутнє. Таким чином, правові підстави для визнання за позивачем права власності на належні [PERSON] житловий будинок і земельну ділянку, які є предметом іпотеки, відсутні. А тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, а позов задовольнити частково, звернувши стягнення на предмет іпотеки у загальному порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за законом, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 33, 35,37 Закону України «Про іпотеку», ст. 12 Закону України "Про задоволення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень", п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

Outcome: partial