Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 05 травня 2008\~року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № DNXRRX12160262, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1\~351,20\~грн. зі сплатою 12\~% на рік на суму залишку заборгованості. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16\~181,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1\~038,09 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 65,85\~грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 297,90\~грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 13\~531,50\~грн. та штрафів у розмірі 1\~246,67 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про відкладення розгляду справи не клопотав, в заяві, поданій до суду не заперечував проти розгляду справи у його відсутність та в заочному порядку, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та клопотання про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, публічне акціонерне товариство "ПриватБанк", передало 05 травня 2008 року у власність [PERSON] 1\~351,20 грн., на умовах укладеного ними відповідно до ст. 1054 ЦК України договору №\~DNXRRX12160262. За умовами цього договору, обов'язковими для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, [PERSON] отримав кредит в особистих цілях для придбання товару з його поверненням рівними частинами з кінцевим терміном 05 травня 2009\~року під проценти за користування коштами в розмірі 12 % річних. Відповідач згідно ст. 525 ЦК України не вправі односторонньо відмовитися від взятого на себе за договором зобовязання повертати кредит частинами в період з 10 по 15 число кожного місяця та сплачувати проценти, та інші платежі, дотримуючись умов про розміри, строки і валюту виконання, що має виконувати згідно з ст. 526 цього Кодексу. Суд виходить з дійсності такого договору відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки в межах судового розгляду іншого не доведено. Строки виконання зобовязання відповідачем за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам пенею в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16\~181,01 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1\~038,09 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 65,85\~грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 297,90\~грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 13\~531,50\~грн. та штрафів у розмірі 1\~246,67 грн. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки останній платіж відповідач зробив 10 липня 2008 року, строк дії договору закінчився 05 травня 2009\~року, однак позовну заяву позивач подав до суду лише у 12 травня 2015 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з причин пропуску строку позовної давності. При цьому, суд не бере до уваги встановлену в пункті 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) позовну давність тривалістю в п'ять років, виходячи з наступного. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена лише за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначені вище Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не містять підпису позичальника, а в матеріалах справи немає будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву, і вони діяли в момент підписання заяви. Крім того, у заяві позичальника від 05 травня 2008 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Тому такі Умови не можна вважати складовою частиною договору від 05 травня 2008 року та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Зазначений правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 1 липня 2015 року (справа №6-757цс15), від 4 листопада 2015 року (справа № 6- 1926цс15). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню позивачеві не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed