Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з вищевказаним позовом, в подальшому уточнивши свої вимоги (а.с. 176), посилаючись на те, що згідно з умовами договору факторингу від 29.04.2013 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло вимоги за кредитним договором № CLN - B00/194/2007 від 16.11.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк», та відповідачем [PERSON], згідно якого останній отримав кредит у розмірі 31 170, 00 доларів США та взяв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку його повернення в строк до 16.11.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 16.11.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-B00/194/2007, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором в повному обсязі. 16.03.2009 року та 05.06.2009 року, між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП банк», 17.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткові договори до даного кредитного договору. Та відповідач не виконував своїх зобов'язань належним чином, тому станом на 21.10.2013 року його борг за даним кредитним договором становив 27 296, 36 дол. США, з яких 25 602, 61 дол. США - заборгованість за кредитом, та 1 693, 75 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, що разом станом на 21.10.2013 року становило 218 179, 80 грн., та 796 356, 26 грн. пені, в зв'язку чим позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив солідарно стягнути з відповідачів існуючу заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Та під час розгляду справи по суті представник позивача уточнила позовні вимоги (а.с. 176), за якими просила стягнути з відповідачів солідарно існуючу заборгованість станом на 29.04.2014 року в сумі 27 296, 36 дол. США, що станом на 29.04.2014 року еквівалентно 311 396, 87 грн., з яких: 25 602, 61 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 693, 75 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; та пеню в сумі 1 136 607, 41 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та наданих суду письмових поясненнях (а.с. 161 - 164), просила стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором згідно заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 176), пояснивши, що відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором в жовтні 2012 року, тому неповернута сума отриманих коштів за договором кредиту та відсотки за користування кредитом, нараховані по 29.04.2013 року (дату уступлення права вимоги за кредитним договором), та пеня, яка передбачена умовами кредитного договору, підлягають стягненню з відповідачів солідарно, при цьому пеню за уточненими позовними вимогами розраховано за строк, що не перевищує 1 року до часу звернення до суду. Про переуступлення права вимоги за укладеним кредитним договором та необхідність повертати борг саме позивачу відповідачам було відомо, та вони продовжують ухилятися від виконання взятих на себе зобов'язань. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка також є представником відповідача [PERSON], заперечила проти задоволення позову, згідно поданих письмових заперечень (а.с. 92 - 101), оскільки вважає, що позивачем не доведено належними доказами суми позову, так як вона не погоджується з наданим розрахунком та вважає його невірним, суму заявленої пені вважає необґрунтованою, розрахованою невірно та значно завищеною, крім цього, вимогу про стягнення пені, на думку відповідачки, заявлено з пропуском строку позовної давності, та позивач не звертався до неї та відповідача [PERSON] з вимогами про дострокове повернення всієї суми кредиту. Дійсно вони припинили погашати борг за кредитним договором в жовтні 2012 року, з того часу вважають достатнім звернення стягнення на заставне майно, оскільки в іпотеку з метою забезпечення даного кредитного договору було передано земельну ділянку, але банк не займається реалізацією заставного майна, самостійно вони також не можуть реалізувати дану земельну ділянку. Та вважає, що вони є потерпілими від фінансової кризи в зв'язку із зміною курсу долара США до гривні, дійсно погоджувалися на укладення додаткових договорів, та зараз перебувають в скрутному матеріальному становищі та не можуть ввійти в графік погашення кредиту, намагаються реалізувати заставне майно, тому просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, 16.11.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CLN - B00/194/2007, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 31 170, 00 доларів США з кінцевим терміном його повернення до 16.11.2022 року та, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання щодо порядку його повернення, шляхом здійснення щомісячного погашення, а також сплати відповідної плати за користування кредитними коштами, відповідно до графіку платежів (а.с. 6 - 13). В подальшому 16.03.2009 року та 05.06.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та 17.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено додаткові договори до даного кредитного договору (а.с.14 - 25). В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 16.11.2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-B00/194/2007, відповідно до умов якого вона зобов'язалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № CLN - B00/194/2007 від 16.11.2007 року (а.с. 26-27). 29.04.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (фактор) та ПАТ «ОТП Банк» (клієнт) було укладено договір факторингу, за яким клієнт передав (відступив) фактору права грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі кредитним договором № CLN-B00/194/2007, укладеним із відповідачем [PERSON] (а.с. 32 - 49). Про відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями позивач повідомив відповідачів за наявними в нього адресами (а.с. 177 - 185). В зв'язку з відсутністю виконання за кредитним договором на адреси відповідачів були направлені письмової вимоги про дострокове повне виконання боргових зобов'язань (а.с. 50-53) Згідно розрахунку заборгованості, з урахуванням відповідальності за несвоєчасне погашення боргу, станом на 29.04.2014 року борг за кредитним договором, який просить стягнути позивач, становить 27 296, 36 дол. США, що станом на 29.04.2014 року еквівалентно 311 396, 87 грн., з яких: 25 602, 61 дол. США, що еквівалентно 292 074, 57 грн. - заборгованість за кредитом, 1 693, 75 дол. США, що еквівалентно 19 322, 30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; та за умовами кредитного договору нарахована пеня в сумі 1 136 607, 41 грн. (а.с. 213 - 214). Доказів на спростування наданого позивачем розміру боргу відповідачами не надано. Посилання відповідачів на неправомірність розрахунку боргу у дол. США спростовуються самим кредитним договором, яким визначено валюту кредиту та встановлено відповідні зобов'язання [PERSON] саме у дол. США, до того ж розмір пені розрахований саме в гривневому еквіваленті. Та згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 1.9.1. кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позивальником та/або поручителем своїх боргових зобов'язань, при цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги. Таким правом скористався позивач, згідно надісланих листів відповідачам (а.с. 50, 52). Підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за вимогами про стягнення пені також не встановлено, оскільки вона розрахована за строк, що не перевищує одного року до часу звернення до суду. Та строк виконання основного зобов'язання встановлений договором до 16.11.2022 року. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Одночасно суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, суд вважає, що сума пені за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань відповідачами дійсно значно перевищує суму завданих збитків позивачеві, а тому вона підлягає зменшенню до розміру, який на думку суду об'єктивно відповідатиме обставинам справи, а саме до розміру заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, що становить 311 396, 87 грн. Тому вимога позивача про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитом з [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме з врахуванням зменшеної судом заявленої суми пені (неустойки). Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути в рівних частках на користь позивача судові витрати, відповідно до платіжних доручень № 8136 від 24.12.2013 року та №653 від 28.01.2014 р. (а.с. 1,77) На підставі викладеного та

Outcome: partial