Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В лютому 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (надалі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось із позовом до [PERSON], який у подальшому уточнили (а.с. 84) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.04.2006 року в розмірі 28329,23 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.04.2006 р. між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано грошові кошти у сумі 4600 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. 19.04.2006 року відповідачем підписано договір приєднання, за якими він погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку". 23.12.2008 року кредитний ліміт було збільшено до 8300 грн, 21.05.2008 року змінено на суму 5700 грн. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу в користування кошти, а відповідач свої зобов'язання не виконує, має заборгованість за договором в розмірі 28329,23 грн з яких: 5678,21 грн - заборгованість за кредитом; 20825,82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн фіксований штраф, 1325,20 грн - процентна; складова штрафу. Зазначену суму позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі обставини. Проти заяви відповідача про застосування строку позовної давності заперечувала, вказала, що строк дії картки, яка була отримана [PERSON], до 04.2011 року, Банк до суду звернувся у лютому 2013 року, тому строк позовної давності не пропущений. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечуючи проти укладення кредитного договору з позивачем, уважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Так судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2006 р. між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано грошові кошти у сумі 4600 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. 19.04.2006 року відповідачем підписано договір приєднання, за якими він погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку". 23.12.2008 року кредитний ліміт було збільшено до 8300 грн, 21.05.2008 року змінено на суму 5700 грн. Відповідно до розрахунку до Договору, відповідач здійснив останній платіж 26.03.2008 року. Банк свої зобов'язання виконав повністю, а відповідач зобов'язання з повернення коштів не виконав. 25.09.2008 року за заявою позивача Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON] (а.с. 4), який ухвалою цього ж суду від 18 липня 2014 року скасовано. 03 лютого 2014 року, у зв'язку із невиконанням [PERSON] зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Вирішуючи спір суд дійшов наступного. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 528 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Норми ст. 526 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до норм ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як убачається з матеріалів справи згідно програмного комплексу ПК "Промінь" строк дії картки, яка була отримана [PERSON], становить до 04.2011 року. Банк, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, надав суду розрахунок суми заборгованості, із якого убачається, що за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість 28329,23 грн, яка складається з наступного: 5678,21 грн - заборгованість за кредитом; 20825,82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф 500.00 грн - фіксована частина та 1325,00 грн штраф (процентна складова) (а.с. 88-90). За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 р. № 6-14цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК), а не закінченням строку дії договору. Банк, скориставшись своїм правом, пред'явив позов до суду 03.02.2014 року, тобто в межах трирічного строку, враховуючи дію картки - до 04.2011 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з урахуванням таких понесених ним витрат.

Outcome: approved