Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

у липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Управління механізації публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію за невикористану щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] просив, стягнути з Управління механізації публічного акціонерного товариства «Мостобуд» заборгованість по заробітної платі у розмірі 3 716,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 74 367,52 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 5 640,88 грн., та у відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень. Посилався на те, що з 23.01.2013 року по 31.10.2014 року працював у відповідача, та з посади машиніста навантажувальних машин по 3 розряду звільнився за власним бажанням. При звільненні відповідач не зробив з ним повний розрахунок. В судовому засіданні, представник позивача - [PERSON] надала заяву, в якій вона просить суд позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не розглядати, решту позовних вимог підтримала повністю. Представник відповідачів, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 січня 2013 року на підставі наказу Управління механізації Публічного акціонерного товариства "МОСТОБУД" №11-к [PERSON] було призначено на посаду машиніста навантажувальних машин по 3 розряду в відділ головного механіка.(а.с.12). На підставі наказу УП ПАТ "МОСТОБУД" від 31 жовтня 2014 року №65-к "Про звільнення з роботи" позивача було звільнено за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України. (а.с.13). За приписом ст.115 ч.1 КЗпП заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст.ст.116-117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, а в разі їх невиплати підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за час затримки в розрахунку по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки від 25 квітня 2017 року № 4/2504-Б УП ПАТ "МОСТОБУД" нарахувало позивачу заробітну плату в період за лютий 2013 року та березень 2013 року у розмірі 3 761,00 грн., проте заробітну плату за вказаний період не було виплачено. (а.с.14) Тобто, на момент звільнення позивача з посади машиніста навантажувальних машин по 3 розряду УП ПАТ "МОСТОБУД" з ним не було проведено розрахунок. Також, відповідно до довідки від 25 квітня 2017 року вих. № 10/2504-Б, розрахунок середньої заробітної плати [PERSON] проведено виходячи із заробітку за останні два місяці: за лютий 2013 року нараховано 2 222,64 грн; за березень 2013 року нараховано 2 369, 27 грн. Середньогодинна зарплата складає - 14, 39 грн., а середньоденна - 115,12 грн.(а.с.17). Грошова сума компенсації яку належить виплатити позивачу за час затримки розрахунку при звільненні складає 74 367грн. 52 коп.( 115,12 х 646 дн.).(а.с.15,17-18). Відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Суд вважає, що УП ПАТ "МОСТОБУД" повинно виплатити позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 49 календарних днів за період роботи з 31 жовтня 2013 року по день звільнення у розмірі 5 640,88 грн., відповідно до розрахунку компенсації за невикористану щорічну відпустку в додатку № 2. (115,12 х 49 дн.).(а.с.19). Від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить суд позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не розглядати, суд розцінив дану заяву як заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, тому ухвалою Голосіївського районного суду в м. Києві від 01.11.2017 року позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди по даній цивільній справі залишено без розгляду. На думку суду, решта позовних вимог заявлених позивачем є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved