Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Банк"Фінанси та Кредит" звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14-194/08-А від 31.07.2008 року у розмірі: 488 635, 03 грн., яка складається з простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 3031, 14 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23.08.2017 року становить 77 224, 03 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам 955,30 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.05.2017 року становить 24314, 01 грн.; простроченої заборгованості по щомісячній комісії 5731, 27 грн.; пені за прострочення зобов`язання по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії 381 365, 72 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2008 року між ВАТ "Банк"Фінанси та Кредит", правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № 14-194/08-А, відповідно до умов якого банк надав відповідачу в тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 21 468, 00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30.07.2015 року. Позивачем було виконано у повному обсязі свої договірні зобов`язання перед відповідачем щодо видачі суми кредиту. 18.11.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до п. 3.3 якого встановлено графік погашення заборгованості. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, розрахунки з позивачем у відповідності до вимог договору не проводить, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02.10.2018 року позов публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором №14-194/08-А від 31.07.2008 року 488 635 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 7329,53 грн. Ухвалою суду від 31.05.2019 року змінено стягувача публічне акціонерне товариство "Банк"Фінанси та Кредит" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02.10.2018 року у цивільній справі № 761/32150/17. 13.02.2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.10.2018 року, ухваленого по справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.10.2018 року, ухвалене по справі за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.03.2020 року на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач визнає позов частково в частині стягнення простроченої заборгованості по основному боргу в сумі 77224,03 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в сумі 24314,01 грн., та простроченої заборгованості по щомісячній комісії в розмірі 5731,27 грн. 19.03.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 02.09.2020 року на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 14-194/08-А від 31.07.200 року в розмірі 304612,41 грн., яка складається з основного боргу в сумі 12072,34 грн. та пені в сумі 292540,06 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторони відповідача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2008 року між ВАТ «Фінанси та Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 14-194/08А. Відповідно до п. 2.1 даного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в 21 468,00 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 12,5 % річних строком до 30.07.2015року. Відповідно до положень пунктів 1.2., 1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», зареєстрованого державним реєстратором 30.09.2009 року, з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02.09.2009 року за № 4). Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», є правонаступником щодо всіх прав та зобов`язань ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банку «Фінанси та Кредит», товариство з обмеженою відповідальністю. Відповідно, всі права та обов`язки за кредитним договором та договором поруки згідно вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України, переходять до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», як вбачається з витягу із Статуту. За умовами пункту 4.3 вищевказаного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальник користувався кредитними ресурсами та за який нараховані проценти за користування, згідно з графіком зниження розміру заборгованості, який зазначений у додатку № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 4.7 договору позичальник, щомісяця, в строк до 10 числа кожного місяця, сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 197, 63 грн. Відповідно до п. 5.1 договору, забезпеченням зобов`язань за цим договором є застава автомобіля Dacia Logan 2008 року випуску, що належить відповідачу. Між сторонами 18.11.2011 року укладено додаткову угоду № 1 до вищезазначеного договору, якою змінено розмір щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості за виданими кредитним ресурсами. Факт отримання відповідачем зазначених коштів у розмірі 21468,00 доларів США підтверджується наданою копією заяви на отримання кредиту, наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 31.10.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ "Глобал Спліт" укладено Договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором до [PERSON] перейшло до ТОВ "Глобал Спліт". Ухвалою суду від 31.05.2019 року змінено стягувача публічне акціонерне товариство "Банк"Фінанси та Кредит" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт". Відповідно до довідки про стан кредитної заборгованості від 28.08.2020 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 304612, 41 грн., з яких 488,36 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 29.01.2020 року становить 12072,35 грн. основна заборгованість, а також пеня за прострочення зобов`язання по основному боргу в розмірі 292540,06 грн. Згідно вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення платежу. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Судом встановлено, що заборгованість була частково погашена відповідачем в сумі 92279,40 грн. у зв`язку із реалізацією транспортного засобу. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ "Глобал Спліт" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 14-194/08-А 31.07.2008 року в розмірі 12072,35 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 292540,06 грн., суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Правовою позицією Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові від 03 вересня 2014 року (справа 6-100цс14) зазначено, що суд має зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суду України, викладеною у Постанові від 03 вересня 2014 року (справа 6-100цс14) зазначено, що суд має зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. При цьому, ВСУ вказав, що згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, судам надано право зменшити розмір неустойки, а не звільнити від такої сплати взагалі. Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі № 1-12/2013 визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, враховуючи, що розмір пені значно перевищує суму заборгованості, суд вважає за можливе на підставі положень ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені до 50000,00 грн. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 1493,57 грн.

Outcome: partial