Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон, без згоди та супроводу батька [PERSON], в період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року, та надання дозволу без згоди батька дитини на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. Обґрунтувала позов тим, що вона разом із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема дитиною не цікавиться та матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає. Дитина з 2011 року займається футболом у спортивній школі. Керівництвом спортивної школи планується участь футбольної команди в турнірах, які проводяться за кордоном, однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON] та тренера комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя - [PERSON], та надати дозвіл без згоди батька на виготовлення візи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до країн Шенгенської зони (Польщі, Німеччини, Греції, Італії, Словаччини) та Болгарії (транзитом через Румунію), Туреччини, Єгипту, Чорногорії, у період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19 серпня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2015 року. Від даного шлюбу в подружжя є син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 лютого 2005 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її вихованні, що підтверджується довідкою №450 від 11 лютого 2016 року, виданою виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, батько дитини - відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема дитиною не цікавиться та матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає. Як убачається з довідки №37 від 15 лютого 2016 року, [PERSON] тренується в комунальному закладі ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту м. Тернополя з 2010 року в секції футболу під керівництвом тренера [PERSON]. Тренером заплановані поїздки команди за кордон для участі у міжнародних турнірах з футболу у весняно-літній період в 2016 році. У зв'язку із тим, що дитина планує приймати участь в турнірах з футболу, які проводяться за межами України, позивач [PERSON] має намір виїхати з дитиною за кордон, однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає. Конвенцією про права дитини (ст.3), прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57 з наступними змінами та доповненнями виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, беручи до уваги, що згода батька неповнолітнього [PERSON], [INFO], - відповідача [PERSON] на виїзд сина за кордон відсутня, однак наявні підстави для його виїзду в супроводі з його матір'ю - позивачкою [PERSON] та тренером комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя - [PERSON], що зумовлено тим, що дитина планує брати участь у турнірах з футболу, які проводяться за межами України, здійснення позивачем у повному обсязі батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо дитини, для забезпечення її найкращих інтересів, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 551 гривня 20 копійок понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57,

Outcome: approved