Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

15 липня 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] , до Омельницької сільської об`єднаної територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області в особі Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Ющенко В.М. - про встановлення факту належності документу та визнання права власності на майно в порядку спадкування,- Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що є рідним сином [PERSON] . Вказав, що після смерті його батька [INFO] , залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,2417га та земельної ділянки площею 0.1009 га, що розташовані на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, право власності на які він не має змоги оформити, в зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах на майно прізвище його батька значиться як [PERSON] , замість вірного [PERSON] , і право власності на житловий будинок не зареєстровано. Позивач, зазначив, що вірне написання прізвища його покійного батька як [PERSON] , вказано у паспорті, свідоцтві про смерть, картці фізичної особи платника податків, свідоцтві про одруження його батьків, дипломі про здобуття батьком вищої освіти, водійському та пенсійному посвідченнях померлого. Однак, як зазначив позивач, в деяких документах прізвище його батька помилково вказано як [PERSON] , а саме в свідоцтві про право власності на спадщину за заповітом, Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, в результаті чого реєстрація права власності на землю відбулася з помилковим зазначенням прізвища [PERSON] . Вказав, що державним нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори 26.06.2020 року, зважаючи на вказані обставини, винесено постанову про відмову йому у вчиненні нотаріальної дії, а тому прийняти спадкове майно таким чином він не має можливості. Таким чином, позивач вважає, що не має можливості оформити право власності на спадкове майно поза судовим порядком, тому для захисту спадкових прав звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту належності документу та визнання права власності на майно в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт належності [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , документів: - Державного акту на право приватної власності на землю, серія І-ПЛ №000622 виданий 09.11.1998 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,34 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господ. будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства в с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області; - свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКК № 315155, реєстровий № 3681 від 02.11.1995 року, виданого на ім`я [PERSON] ; - визнати в порядку спадкування за [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий 17.09.2019 року Кременчуцьким РВ УДМС України в Полтавській області, рнокпп [NUMBER] , після смерті батька, [PERSON] , право власності на: 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 5322483201:01:006:0099 площею 0,2417га для ведення особистого селянського господарства і земельну ділянку кадастровий номер 5322483201:01:006:0098 площею 0,1009 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Омельницької сільської об`єднаної територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області в особі Омельницької сільської ради адвокат Гольдінова Олена Василівна в судове засідання з`явилась. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Ющенко В.М. в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження, видане Кременчуцьким міськвідділом РАЦС, 27.08.1974року, серія [NUMBER] , актовий запис №2250. [PERSON] , помер [INFO] , про що видане 01.04.2019 року, свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] залишилося майно: 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] вартістю 99 700,00 грн. земельна ділянка кадастровий номер 5322483201:01:006:0099 площею 0,2417га для ведення особистого селянського господарства вартістю 9903,55 грн. і земельна ділянка кадастровий номер 5322483201:01:006:0098 площею 0.1009 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вартістю 146926, 25 грн., що розташовані, на території Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. [PERSON] звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його батька та оформлення спадкових прав на майно. Інші спадкоємці: його мати, дружина померлого [PERSON] , та його сестра, дочка померлого [PERSON] надали заяви про відмову від спадщини на його користь у встановлений законом 6 - місячний строк. 26 червня 2020 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори за №952/02-31 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як в правоустановлючих документах на майно прізвище батька позивача значиться як [PERSON] , замість « [PERSON] », а право власності на житловий будинок згідно довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/697 від 13.02.2020 року, не зареєстровано. 1964 року, було укладено шлюб між [PERSON] , 1937 року народження та [PERSON] , 1942 року народження, їх спільне прізвище зазначено « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження видане міським РАЦС м. Кременчука, серія [NUMBER] . Відповідно до паспорту, серія [NUMBER] , виданого Кременчуцьким РВ УМВС в Полтавській області 17.03.1999 року, прізвище [PERSON] є « [PERSON] ». Картка фізичної особи - платника податків, заведена на [PERSON] . В свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 01.04.2019 року, зазначено, що помер [PERSON] . В 1970 році [PERSON] закінчив Дніпропетровський хіміко-техногологічний інститут, про що йому 01 липня 1970 року було видано Диплом, реєстраційний номер 10948, серія [NUMBER]. Водійськове посвідчення, серія [NUMBER], військовий квиток [NUMBER] , видане [PERSON] , [INFO] . Управлінням праці та соціального захисту населення Автозаводської райради м. Кременчука у 2007 році [PERSON] призначена пенсія та видано посвідчення серія [NUMBER] . Тобто у всіх документах про особу прізвище значиться як « [PERSON] ». Однак встановлено, що батьку позивача за життя видано документи де зазначено прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 02 листопада 1995 року, [PERSON] , державним нотаріусом третьої Кременчуцької нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВКК №315155, за реєстровим № 3681, на спадкове майно після смерті його матері, [PERSON] , яке складається з Ѕ частини будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,34 га. У свідоцтві прізвище зазначено як « [PERSON] . Згідно даних по господарської книги Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 731/245 за [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , значиться Ѕ частина житлового будинку 1947 року забудови, який знаходиться в [ADDRESS] , яку він отримав у власність після смерті матері [PERSON] . 09 листопада 1998 року, Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, батькові позивача видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,34 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарських будівель і споруд - 0,10 га, ведення особистого селянського господарства - 0.24 га., серія І-ПЛ №000622, в якому його прізвище помилково зазначено як « [PERSON] , замість вірного « [PERSON] ». Реєстрація права приватної власності на землю відбулась з помилковим зазначенням прізвища як [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5315002552019 від 13.12.19р., власником земельної ділянки кадастровий номер 5322483201:01:006:0099 площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] зазначено [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5315324682020 від 21.01.20р., власником земельної ділянки кадастровий номер 5322483201:01:006:0098 площею 0.0109 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є також батько позивача, проте його прізвище теж вказано як « [PERSON] », з допущенням помилки, хоча паспортні дані, місце реєстрації проживання, рнокпп, вказані саме - [PERSON] . Згідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом с свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до Глави 6 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПКУ передбачено,що судом можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно до ст.1216 ЦКУ, спадкуванням є перехід прав і обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи ( ст. 1220 ЦКУ). Місцем відкриття спадщини у відповідності до ст.1221 ЦКУ є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.1261 ЦКУ встановлено, що у першу чергу мають право на спадкування діти померлого, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або відмовитися від неї. Згідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ № 21/753/0/4-13 від 16.05.2013 „ Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування", зазначено: «Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку" Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди та іншу нерухомість не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності відповідно до згаданих нормативних актів, залежало лише від законності набуття такого права, однією із підстав якого є отримання майна в порядку спадкування. Більш того, інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ( п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( п.20 Інструкції). Тобто, відповідно до вказаних нормативних актів записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи спори про захист права власності на майно, суди повинні виходити з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, яке було чинним на момент створення (набуття) відповідного майна. Подальша зміна законодавства не повинна призводити до погіршення становища володільця майна, оскільки інакше порушуватиметься конституційний принцип про незворотність дії закону у часі. Позивач звернувся з заявою про оформлення права в порядку спадкування на спадкове майно що належало його батькові на нього, та видачою свідоцтва про право власності на це майно. Але державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори 26 червня 2020 року за №952/02-31 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як в правоустановлючих документах на майно прізвище батька позивача значиться як [PERSON] , замість « [PERSON] », а право власності на житловий будинок не зареєстровано. Таким чином, для здійснення його цивільних прав необхідно встановити факт належності документу та визнати право власності на майно в порядку спадкування. З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved