Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.04.2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ [PERSON]», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 01258/RX. По вказаному кредитному договору, банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 11578,00 доларів США, на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 10000,00 доларів США, а також у сумі 1578,00 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами, строком користування по 07.04.2023 року з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів та комісії за користування кредитом у відповідності з п.1.1 кредитного договору. В подальшому представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] прострочену заборгованість по кредитному договору №01258/RX від 08.04.2008 в сумі 6 543,79 доларів США та 5 564,83 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 365,29 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 178,50 доларів США, заборгованості по пені в сумі 5 564,83 грн., в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 39,9кв.м., розташований на земельній ділянці площею 894,0 кв.м., знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, вул. Пархоменко (вул.Пархоменка), 20, який належить [PERSON], шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підстав оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами. Позивачем, відповідно до умов кредитного договору, було надано [PERSON] кредитні кошти на загальну суму 10000,00 доларів США. 08.04.2008 в якості забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №01972/rX, відповідно до якого поручителем по зобов'язанням [PERSON] виступив [PERSON] Крім того, в забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останньою було передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 39,9кв.м., розташований на земельній ділянці площею 894,0 кв.м., знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, вул. Пархоменко (вул. Пархоменка), 20. З посиланням на неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників заборгованості та судових витрат в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали заперечення в якому позовні вимоги не визнають, вважають позов необґрунтованим,обставини викладені в позовній заяві такими, що не відповідають дійсним обставинам та умовам кредитного договору. Заяв від відповідачів про розгляд справи без їх участі не надійшло. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 08.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний логовір №01258/RX, відповідно до якого, банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 11578,00 доларів США, на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 10000,00 доларів США, а також у сумі 1578,00 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування кредитним коштами, строком користування по 07.04.2023р. з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів та комісії за користування кредитом у відповідності до п. 1.1 кредитного договору. В силу ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст. 203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи також вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченого договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує внаслідок чого згідно розрахунків наданих позивачем суду заборгованість по тілу кредиту за договором №01258/RX станом на 18.05.2015 р. складає 6365,29 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків складає 178,50 доларів США. Крім того, пеня по простроченим платежам складає 5564,83 грн. Судом встановлено, що кредитний договір забезпечено договором поруки, а саме: 08.04.2008 року в якості забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №01972/rX відповідно до якого поручителем по зобов'язанням відповідача-1 виступив відповідач-2. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. На теперішній час відповідачі мають прострочену суму боргу за кредитним договором, у звязку з чим підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача основна сума боргу за та інші обовязкові платежі. Щодо вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в цій частині позову виходячи з наступного. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачем-1 було передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 45,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, вул. Пархоменко, 20. Відповідно до п. 24 договору іпотеки, іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог за кредитним договором і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань за даним договором та в інших випадках, передбачених цим договором. Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" в разі не виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодацю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Крім того, відповідно до п. 42 вищезазначеної Постанови, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку" так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати.

Outcome: partial