Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача комунальної послуги, який був уточнений. В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що відповідачем ПАТ «Дніпропетровськгаз» надаються йому послуги з газопостачання. На протязі всього часу користувався газом, ним як споживачем чітко виконувалися усі умови вказаного договору, а також вчасно вносилась плата за спожитий газ. 26.11.2018 року до його будинку за адресою: [ADDRESS] прибули працівники газового господарства з приводу усунення витіку газу. Після проведення всіх необхідних робіт було зроблено запис до абонентської книги. Ніяких порушень з його боку стосовно втручання в роботу лічильника не виявлено. Через шість днів, а саме 06.12.2018 року в ході проведення перевірки його домоволодіння, розташованого за вказаною адресою, було виявлено нібито порушення Кодексу газорозподільних систем яке виразилось у отворі на склі лічильного механізму з правого боку, про що було складено відповідний акт № 656, протокол про демонтаж лічильника. Жодних інших відомостей про обставини і суть порушення, як то передбачено нормативною формою акту про порушення. Незважаючи на ті обставини, що його вина недоведена у використанні не облікованого газу, 26.12.2018 року без його присутності, комісією з розгляду актів про порушення відповідача прийнято рішення задовольнити акт про порушення № 656 від 06.12.2018 року та провести нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 39768,59 грн. Відповідач здійснив нарахування, за відсутності в акті про порушення за № 656 від 06.12.2018 року конкретних даних про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу. Рішення у формі протоколу від 26.12.2018 року з розгляду акту про порушення від 06.12.2018 року прийнято і відповідно, розраховано спірну постанову, комісією, склад якої не відповідав вимогам п. 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, зокрема відповідач до участі в комісії на постійній основі не включив по одному уповноваженому представнику метрологічної організації, а також територіального органу регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Крім того, відповідач всупереч вимогам п. 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем при здійсненні розрахунку застосував за спірний період ціни, які не відповідають (перевищують) ціни закупівлі природного газу відповідачем як оператором газорозподільної системи (ГРМ). Акт про порушення № 656 від 06.12.2018 року, не містить детального викладу обставин і суті порушення, яке відповідач постановив їй у провину, хоча має обов`язково містити, адже це передбачено затвердженою відповідною формою акту. При його складанні відповідач (його представники) обмежився зазначенням у ньому лише виду порушення - отвір на склі лічильного механізму з правого боку. Акт про порушення № 656 від 06.12.2018 року не містить передбачених Кодексом газорозподільних систем відомостей про наявність втручання в роботу лічильника газу. Викладена в акті, п. 2, позиція відповідача (його представників) про здійснення необлікованого або облікованого частково використання природного газу носить характер припущення. В силу наведених обставин, комісія не мала достатніх підстав для прийняття 26.12.2018 року законного а також обґрунтованого рішення саме про задоволення акту. Крім того, засідання комісії відбулося без його участі, в той час коли він перебував на лікуванні, а тому він був позбавлений надати комісії свої пояснення та заперечення. Як вбачається із складеного акту про порушення від 06.12.2018 року, у ньому зазначено, що «комісія оператора ГРМ з розгляду цього Акту буде проводити засідання 20.12.2018 року…На засідання комісії запрошується споживач. У разі неявки на засідання комісії цей Акт розглядається без участі споживача» (п. 8 акту), однак фактично його розгляд відбувся 26.12.2018 року без будь - якого повідомлення споживача. Вказаний акт йому було вручено разом з рахунком на оплату збитків після 26.12.2018 року. Отже, не можна вважати, що споживач був належним чином повідомлений про дату та час засідання комісії. Оскільки беззаперечних доказів того, що внутрішні механічні пошкодження мали наслідком спричинення шкоди, тобто несанкціонований відбір природного газу, так як доказів несанкціонованого відбору природного газу відповідачем не доведено будь-якими доказами. В свою чергу позивачем надаються докази того, що він щомісячно вносив оплату за спожитий газ і обсяг спожитого позивачем газу відповідав розміру домоволодіння позивача та обліковувався газовим лічильником. Будь-яких приладів чи пристроїв, які вказували на споживання позивачем газу поза газопроводом - не було виявлено. Виявлення ж позаштатної роботи лічильника не свідчить про те, що здійснювався несанкціонований відбір газу. Тому за недоведеністю цих двох складових складу правопорушення відсутніми є і інші дві складові правопорушення, як: причинний зв`язок та вина. У зв`язку з чим, просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення у формі протоколу від 26.12.2018 року з розгляду акту № 656 від 06.12.2018 року; визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» по нарахуванню побутовому споживачу [PERSON] по об`єкту: приватний будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , номер особового рахунку [NUMBER] , не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 39768,59 грн.; визнати відсутність обов`язку у [PERSON] сплачувати вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 39768,59 грн., по об`єкту приватний будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , номер особового рахунку [NUMBER] ; зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» виключити з особового рахунку [NUMBER] , побутовий споживач [PERSON] по об`єкту: приватний будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , дані про наявність у споживача обов`язку сплатити вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 39768,59 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» поновити за власний рахунок газопостачання об`єкту - приватний будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні обставини викладені в позові та позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення щодо позову та просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Гайворонська Н.В. позов не визнала повністю, надала відзив на уточнену позовну заяву та у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки будь - яких вимог відповідачем до позивача не пред`явлено. Фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за необлікований природний газ, підлягали б доведенню при зверненні АТ «Дніпропетровськгаз» з позовною заявою до суду з вимогою про їх стягнення з позивача. Оскаржувані позивачем документи, складені оператором ГРМ є лише похідними, які були складені в результаті фіксації факту порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання позивачем умов кодексу ГРС та можуть бути використані як докази у справі за позовом АТ «Дніпропетровськгаз» про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та відповідають відповідній оцінці судом. Крім того, для складання акту про порушення працівниками оператора ГРМ достатньо виявлення самого факту несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що й було зафіксовано актом про порушення № 656 від 06.12.2018 року, а тому дії відповідача є законними та правомірними. Враховуючи вищезазначене просить у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює слюсарем газового господарства. Позивача знає як мешканця Покровського району. 26.11.2018 року він перебував на зміні та цього ж дня надійшло повідомлення про витік газу за адресою позивача, а саме: по [ADDRESS] . По приїзду за адресою місця проживання [PERSON] було проведено огляд газових приладів та було виявлено витік газу. Після чого ними було усунено витік газу, про що було сповіщено диспетчера. Також зазначив, що витік газу був на крані та газовому лічильнику, який знаходився в приміщенні туалету. Газовий лічильник знімали, так як потрібно було замінити прокладку. Чи був отвір на газовому лічильнику не звернув увагу, візуально пошкоджень не бачив. Суд, вислухавши учасників процесу, пояснення свідка, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1,3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Положеннями ч. 4 ст. 12, ч. 3 ст. 19, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що несанкціонованим відбором природного газу вважається, крім іншого: споживанням природного газу поза охопленням приладами обліку. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Фізичні особи, фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які порушили законодавство з питань функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, крім інших, є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до Єдиної газотранспортної системи України, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок, тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання; відмова у доступі працівників уповноважених газопостачальних, газорозподільних та газотранспортних підприємств до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»: оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання. Який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор- національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.1 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачем та дотримання його умов. Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Пунктом 3.1.3 Положення встановлено, що лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації: невідповідності показів лічильника об`ємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача; ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника; ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника; пристроїв, які застосовані для навмисного заниження показів лічильника газу. За змістом пункту 3.2.2 Положення у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення. Акт про виявлені порушення складається у двох примірниках та підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків. Демонтаж лічильника газу проводиться у присутності споживача представником газопостачальної (газотранспортної) організації, якому в установленому порядку надано право виконувати монтажні роботи (абзац перший пункту 3.2.4 Положення). Згідно з пунктом 3.3.1 Положення експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу. При неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або вповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або вповноваженої ним особи (пункт 3.3.2 Положення). Пунктом 2.1 Положення визначено, що експертиза лічильника газу - комплекс дій, які проводяться з метою установлення придатності лічильника газу до застосування у разі сумніву в цьому споживача або постачальника газу. Види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування визначені главою 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. Зокрема, підпунктом 3 пункту 1 цієї глави визначено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване втручання в роботу засобів вимірювальної техніки (комерційного вузла обліку природного газу, зокрема лічильника газу). Пунктами 1, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора газорозподільної системи складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Згідно з абзацом першим пункту 8 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення оператором газорозподільної системи пошкодження лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно до п.4 гл.1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу пераметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. Такими чином, засобом вимірювальної техніки є технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики. Частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання (частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»). Пунктом 4 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, що оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право:-оглядати комерційний вузол обліку природного газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобу вимірювальної техніки, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в засіб вимірювальної техніки, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу);здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності);перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки (відміток про повірку в паспортах засобів вимірювальної техніки), що входять до складу комерційного вузла обліку природного газу. До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу засобів вимірювальної техніки (комерційного вузла обліку природного газу, зокрема, лічильника газу);4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання;5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку);6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання у засіб вимірювальної техніки, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора газорозподільної системи чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза, порядок проведення якої передбачено Кодексом газорозподільних систем та пунктом 3.3 Положення. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] здійснювалося газопостачання за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору про надання населенню послуг з газопостачання N 3419 від 18.12.2014 року (а.с. 8-10). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Відповідно до п.7 пар.3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Сторонами визнаний той факт, що між ними, фактично виникли договірні відносини з приводу надання та споживання природного газу по особовому рахунку N [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на ім`я [PERSON] було заведено абонентську книжку, в якій зазначено відмітки про проведення технічного обслуговування ВБСГ (а.с.11). Згідно Акту про порушення № 656 від 06.12.2018 року, в ході проведення перевірки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було виявлено порушення роботи газового лічильника марки GALLUS 2000 типорозміру G4, заводський номер 00227220, рік випуску - 1994, а саме: виявлено отвір на склі лічильного механізму з правого боку. Акт був підписаний представниками оператора ГРМ [PERSON] , [PERSON] та споживачем [PERSON] . Акт не містить зауважень [PERSON] , тобто позивач не скористався своїм правом зазначити в акті зауваження щодо дій працівників ПАТ «Дніпропетровськгаз», а також щодо змісту самого акту (а.с. 14). На підтвердження акту про порушення від 06.12.2018 року представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» надано для залучення до матеріалів справи фотознімки, на яких зафіксовані зазначені в акті порушення (а.с. 61-72). Так, відповідно до пункту 6 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки. Відповідно до протоколу № 0320122933 від 06.12.2018 року про демонтаж лічильника газу, для проведення експертизи було демонтовано газовий лічильник марки GALLUS 2000 типорозміру G4, заводський номер 002272220, рік випуску - 1994. [PERSON] був повідомлений належним чином про місце та час проведення експертизи (а.с. 15). Як вбачається з копії виписки Д/С № 432/17 із медичної карти, [PERSON] в період з 19.12.2018 року по 28.12.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в РК ЗОЗ «Покровський центр ПМСД» Покровської АЗПСМ (а.с. 17). Відповідно до Акту № 439 від 11 грудня 2018 року експертизи лічильника газу марки GALLUS 2000 типорозміру G4, заводський номер 002272220 - втручання в роботу лічильника газу підтверджується. Вказаний акт експертизи підписаний членами комісії та позивачем [PERSON] , що свідчить про достовірність вказаних у ньому даних (а.с. 49). Згідно довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 32-06/6359/8 від 11.12.2018 року, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам Р50-071-98 Рекомендації та підставою для визнання ЗВТ непридатним є механічне пошкодження скла (отвір) на внутрішніх частин відлікового механізму (а.с. 50). Згідно протоколу № 656 засіданні комісії по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем від 26.12.2018 року, по особовому рахунку [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , без присутності споживача було вирішено задовільнити акт про порушення і здійснити перерахунок об`ємів природного газу за період з 04.09.2018 р. по 30.11.2018 р. за граничними об`ємами за ціною ВТВ на суму 39 768,59 грн., виконати донарахування та направити повідомлення постачальнику природного газу (а.с. 52). У зв`язку із встановленим порушенням на підставі Акту про порушення N 656 від 06.12.2018 року, за результатами його розгляду на засіданні комісії ПАТ «Дніпропетровськгаз», було вирішено, згідно акту-розрахунку, вартість необлікованого газу за період з 04.09.2018 року по 30.11.2018 року складає 39768,59 грн. (а.с. 56). Відповідно до рахунку на оплату збитків від 26.12.2018 року без присутності споживача, комісією відповідача було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] суми вартості необлікованого газу у розмірі 39 768,59 грн. (а.с. 57). Як вбачається з копії повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 14.05.2019 року, позивач [PERSON] повідомлявся про те, що якщо заборгованість за природний газ у сумі 39768,59 грн. не буде погашена в строк до 18.05.2019 року, споживач самостійно зобов`язаний припинити споживання природного газу (а.с. 128). Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами, підтверджується, що споживачем природного газу, за адресою: [ADDRESS] було допущено порушення, наявність несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу . Позивачем [PERSON] не доведено незаконність дій представників ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», щодо виявлення несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, складення акту про порушення, складення протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, складення акту-розрахунку необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості, оскільки вони діяли відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та норм Кодексу газорозподільних систем. Крім того, як вбачається з листа КП «Синельниківського МБТІ» № 265 від 24.10.2019 року, станом на 31.12.2012 року житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в [ADDRESS] заінвентаризований за [PERSON] , право власності не зареєстроване. На підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Покровського райнотокругу 01.08.2019 року даний житловий будинок зареєстрований приватним нотаріусом Покровського райнотокругу 01.08.2019 року за [PERSON] (а.с. 89). Так, відповідно до п.5 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/ несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Представник Оператора ГРМ перед складанням акту про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акту про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Акт не містить зауважень [PERSON] , тобто позивач не скористався своїм правом зазначити в акті зауваження щодо дій працівників ПАТ «Дніпропетровськгаз», а також щодо змісту самого акту. При складанні Акту про порушення № 656 від 06.12.2018 року, представник Оператора ГРМ зазначив в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначив: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії); Так, згідно п. 8 гл. 5 Розділу XI Кодексу, акт про порушення має бути розглянутим комісією Оператора ГРМ з розгляду актів про порушення, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Відповідно до п. 11 гл. 5 Розділу XI Кодексу, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Отже, за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Тому, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов, вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Окрім того, за змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права та законні інтереси споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту. Таку ж позицію підтримано Верховним Судом України у справі N 6-4ц11 (постанова від 06.06 2011 року), а також у справі N 6-26441св09, зокрема, в ухвалі від 23.02.2011 року зазначено, що, як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Стаття 16 ЦК України визначає один із способів захисту - це визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, а такий спосіб захисту як визнання неправомірним та скасування акту не передбачено ЦК України. Ст. 16 ЦК України визначає також ще один з способів захисту - це визнання правочину недійсним. Також, припускаючи, що в розумінні позивача визнання неправомірним та скасування акту є тотожним визнанню недійсним правочину, слід зазначити, що відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема: договори та інші правочини. Вказаний вище акт про порушення не містить істотних умов, в ньому не зафіксовано, які права і обов`язки виникають між сторонами. Даний акт засвідчує лише факт порушення вимог Кодексу ГРМ. З огляду на те, що дія зазначеного акту не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише фіксує певний факт, тому, такий акт не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України. Оскарження рішення комісії ПАТ «Дніпропетровськгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», яким оформлено факт наявності несанкціонованого втручання в роботу ПГЛ та нараховано суму збитків 39768,59 грн. за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки не носить характеру обов`язкових до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання умов Договору постачання газу. Оскаржений акт може бути використаний в якості доказу, у разі звернення з позовом до суду відповідачем і підлягає оцінці судом у відповідності з вимогами ст. 212 ЦК України. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що рішення суду повинно бути спрямоване на реальне настання правових наслідків захист чи відновлення порушеного чи оспорюваного права і законного інтересу, а також на вжиття передбачених ЦК заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Так, зокрема, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)). Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю ПАТ "Дніпропетровськгаз", на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»та його посадові особи не належать до структурних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим чи органів місцевого самоврядування, а ні їх посадових осіб. А тому, суд в принципі не може визнати такі дії неправомірними, так як такого способу захисту не передбачено чинним законодавством України. Таку позицію підтримано Верховним Судом України у справі N 6-4ц11 (постанова від 06.06.2011 року), а також у справі N 6-26441св09, зокрема в ухвалі від 23.02.2011 року зазначено, що, як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 року у справі N 3/576н, слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання, складання актів, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем вимога про визнання неправомірнимидій ПАТ «Дніпропетровськга», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»по складанню акту про порушення та незаконним рішення нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу газу, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Доводи позивача щодо незаконності рішення комісії з приводу розрахунку вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 39768,59 грн. можуть бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову відповідачем про стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача визнати відсутність обов`язку сплачувати вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 39768,59 грн. та зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» виключити з особового рахунку [NUMBER] , дані про наявність у споживача обов`язку сплатити вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 39768,59 грн. також не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» поновити за власний рахунок газопостачання об`єкту - приватний будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] слід зазначити наступне. Так, відповідно до п. 6 глави 7 розділу VІ Кодексу Газорозподільних систем відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об`єктивних та переконливих доказів у підтвердження усіх своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги спростував, суд прийшов до висновку, що в позовних вимогах [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, а тому судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed