Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як спадкоємець за заповітом. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 15 грудня 2005 року померла її матір - [PERSON], яка на день смерті проживала разом з нею за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області. Після її смерті залишилася спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області. 26.04.1995 року [PERSON] склала на її користь заповіт на вищевказаний житловий будинок, посвідчений секретарем виконкому Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 39. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадщину після смерті матері прийняла, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку від 07.10.2006 року, видане Царичанською державною нотаріальною конторою. Осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спащину за заповітом на спадкове майно після смерті матері - [PERSON], яка померла 15 грудня 2005 року, в звязку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відносини щодо права власності на вищевказаний житловий будинок виникли до 01.01.2004 року, тобто на вказані відносини застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст.112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності ... жилий будинок. Згідно довідки Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 04.01.2016 року № 04/2.10 [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала з нею з 1968 року за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області. Згідно погосподарської книги за 1968 рік вказане господарство відносилося до типу колгоспного двору і головою двору була [PERSON], а після її смерті до цього часу відповідно до книги погосподарського обліку № 8 за 2016 рік проживає вона. Згідно ЗУ "Про власність", який діяв до 15.04.1991 року власниками вказаного будинку була і до цього часу залишається [PERSON], як член колгоспного двору, але в звязку з тим, що на той час державної реєстрації прав власності будинків органами БТІ в сільській місцевості не проводилась, тому і правовстановлюючого документа на будинок до цього часу і не має. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України 2004 року право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Вважає, що покійна матір є законним власником житлового будинку. Прохає визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися. Надіслали заяви з проханням розглядати дану справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи - Царичанської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без участі нотаріуса. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2005 року померла матір позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 058956, видане виконкомом Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 16.12.2005) (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області. 26.04.1995 року [PERSON] склала на користь позивача [PERSON] заповіт на вищевказаний житловий будинок, посвідчений секретарем виконкому Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 39 (а.с.6). Спадщину після смерті матері позивач прийняла, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку від 07.10.2006 року, видане Царичанською державною нотаріальною конторою (а.с.17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спащину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області після смерті матері - [PERSON], яка померла 15 грудня 2005 року, в звязку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкоємцеві. Згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відносини щодо права власності на вищевказаний житловий будинок виникли до 01.01.2004 року, тобто на вказані відносини застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 /зі змінами/ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення Закону "Про власність" поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього Закону /з 15 квітня 1991 року/. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно ст.120 ЦК України /в редакції 1963 року/ майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній земельній ділянці, житловий будинок, худобу, птицю, сільськогосподарське знаряддя. Згідно погосподарської книги за 1968 рік господарство за адресою: с. Рибалки, вул. Центральна, 4 Царичанського району Дніпропетровської області відносилося до типу колгоспного двору і головою двору була [PERSON], а після її смерті до цього часу відповідно до книги погосподарського обліку № 8 за 2016 рік проживає позивач (а.с.7,8). Встановлено, що крім позивача [PERSON] (спадкоємця за заповітом), інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України також немає. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Як розяснено в листі Мінюсту України від 21.02.2005 року за № 19-32/319, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику /спадкоємцю/ у випадку відсутності таких документів, вирішується в судовому порядку. З врахуванням наведеного, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] набула права на будинок по вул. Центральній, 4 в с. Рибалки Царичанського району Дніпропетровської області згідно вимог діючого на той час законодавства, у власність спадкодавця було надано житловий будинок за вищевказаною адресою, але документ, який засвідчує його право власності відсутній, а тому суд вважає за можливе визнати право власності за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, після смерті спадкодавця [PERSON] За викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві не зазначав та в заяві про розгляд справи у її відсутність не заявляла вимоги щодо стягнення сплаченого нею при подачі судового збору з відповідача, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved