Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «ВФ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ "Український мобільний зв'язок", правонаступником якого є ПАТ «ВФ Україна», та [PERSON] було укладено Договори про надання послуг мобільного зв'язку №1813982 /1.10598950 від 24.08.2004 р. на номер телефону [NUMBER] (контракт № 395376362638 ) та № 5057559 /1.10598950 від 02.05.2010р. на номер телефону ? [NUMBER] (контракт № 395376362571 ). Крім того, 03.07.2014 р. відповідачем була подана заявка на підставі договору №1813982/1.10598950 від 24.08.2014 р. до позивача про зміну тарифного плану на «Смартфон Контракт» по номеру телефону [NUMBER] , яка була прийнята позивачем. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором. Станом на день подачі позову до суду заборгованість за кредитним договором становить -31 865, 16 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 31 865, 16 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 21.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 525, 526, 611,629, 901, 903 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 63 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що телекомунікаційні послуги надаються за умови укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. Судом встановлено, що між ЗАТ "Український мобільний зв'язок", правонаступником якого є ПАТ "ВФ Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 5057559 / 1.10598950 від 02.05.2010 р на номер телефону (контракт № 3953763625571 ) (а.с. 6-7). Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок ? 1.10598950 з технічних причин, у зв'язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок [PERSON] було замінено на 295375958410 (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, що своїм підписом відповідач підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв'язку», ознайомлений з цінами і тарифами, умовами договору, умовами користування і зобов'язується їх виконувати (а.с.8). Відповідно до п.п.2.4.1-2.4.3 договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Відповідно до п. 3.3 Договору, за наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Судом встановлено, що позивачем зі свого боку виконані взяті на себе зобов'язання у повному обсязі. У зв'язку з чим, 03 жовтня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано судовий наказ по справі № 161/14393/17 про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 20 384 грн. 05 коп. та судових витрат в сумі 800 грн. 00 коп. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2017 судовий наказ було скасовано (а.с.21). Судом встановлено, що згідно доданого розрахунку заборгованість відповідача станом з 01.03.2015р. по 31.03.2015р., станом на 01.03.2015р. - 20173,68 грн., загалом нараховано за період - 20278,86 грн., за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р., заборгованість станом на 01.04.2015р. - 20278,86., загалом нараховано за період - 20384,05 грн., за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., заборгованість станом на 01.09.2014р. - 575,00., загалом нараховано за період - 20597,00 грн. (а.с.12-15). Крім того, відповідно до Звіту по історії балансу за період з 31.07.2014р. по 29.06.2015р., вихідне сальдо Абонента [PERSON] становить 20 384,05 грн. (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що надіслана позивачем претензія № С295375958410/07 від 27.07.2016 р. з проханням терміново сплатити суму заборгованості в розмірі 20384.05 грн. відповідачем не виконана (а.с.18). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, стороною відповідача не надано будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, суд бере до уваги лише письмові докази надані позивачем. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості в розмірі 31 865,16 грн., яку просить позивач, з розрахунку - 20 384,05 грн. борг за надані телекомунікаційні послуги; 2 216, 56 грн. 3% річних; 9 364, 55 грн. втрат на інфляційних процесах, суд звертає увагу, що згідно розрахунку позивача вказана сума становить 31 965, 16 грн. (20 384,05 + 2 216,56 + 9 364,55 = 31 965,16). Однак в силу вимог ст. 13 ЦПК України з відповідача слід стягнути саме ту суму, яку просить позивач, а саме: 31 865,16 грн. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 31 865,16 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved