Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

05 серпня 2015 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що у грудні 2012 року відповідач [PERSON] за усною домовленістю з позивачем [PERSON] вселилася в домоволодіння по вул. Липнева, будинок 21 в м. Дніпропетровську. З метою подальшого викупу домоволодіння [PERSON] було надано [PERSON] завдаток. В свою чергу [PERSON] дозволила їй проживати в будинку, не уклавши договору оренди. В ході оформлення документів [PERSON] втратила намір купувати домоволодіння. Самарським районним судом м. Дніпропетровська 22.05.2014 року було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на її користь 168 881 грн. 50 коп. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.09.2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014 року - скасовано. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] 192175,50 грн. При цьому відповідач [PERSON] продовжувала проживати в будинку. В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. 12.05.2014 року Самарським районним судом ухвалено рішення, яким усунено перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності будинком №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську шляхом зобовязання [PERSON] звільнити вказане житлове приміщення, а саме - будинок №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014р. Рішення суду по сьогодні не виконано. 03.07.2014 року відповідач [PERSON] написала розписку про добровільне виселення, з якої і стало відомо, що з нею проживають її дочка [PERSON], її співмешканець [PERSON] та 03.01.2014р. народилася дитина [PERSON]. 08.09.2014р. позивач [PERSON] уклала два договори дарування: житлового будинку та земельної ділянки. Власником всього став позивач [PERSON] Позивач [PERSON] зареєстрована у домоволодінні. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом до них про визнання недійсними правочинів. 20.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. 25.06.2015 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дане рішення залишено без змін. 16.07.2015 року Вищим спеціалізованим судом України відкрито касаційне провадження. Наразі всі відповідачі незаконно проживають у домоволодінні. За час їх проживання утворилася велика заборгованість по комунальним платежам. На підставі викладеного просять суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з домоволодіння по вулиці Липнева, будинок 21 в м. Дніпропетровську, стягнути заборгованість по комунальним платежам у розмірі 9649,58 грн. та судові витрати по справі (а.с.2-3). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що була усна домовленість з відповідачем [PERSON] про її вселення. Іншої домовленості про проживання не було. Рішенням суду відповідача було виселено, але вона не виселена. За будинок не платить, утворилася заборгованість, надсилають повідомлення про борги позивачу [PERSON] Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Наполягала на виселенні відповідачів, оскільки на разі ще власник домоволодіння та земельної ділянки [PERSON] Рішення про скасування договорів дарування на разі переглядається Вищим спеціалізованим судом України. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити. Зазначила, що вимоги позивачів не відповідають правовим підставам, на які посилаються. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08.09.2014 року\~ укладено договір дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], серія та номер 3614, зареєстрованого індексний номер 15638551 від 08.09.2014 року [PERSON] (дарувальник), подарувала [PERSON] (обдарований) житловий будинок № 21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську, що належав [PERSON], а саме: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2012 року, державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], в реєстрі за № 1-2180, спадкова справа № 673/09; 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], в реєстрі за № 6145 (а.с.14). 08.09.2014 року укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], серія та номер 3619, зареєстрованого індексний номер 15640555 від 08.09.2014 року [PERSON] (дарувальник) подарувала [PERSON] земельну ділянку за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ вул. Липнева, земельна ділянка 21, кадастровий номер: 1210100000:09:338:0006, що належала [PERSON], а саме: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2012 року, державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON]; 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON] (а.с.15). Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2015 року право власності на домоволодіння по вул. Липнева, буд. 21 в м. Дніпропетровську та земельну ділянку зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 168\~ 881 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 коп. та вирішено питання щодо судових витрат (а.с.4-6). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасовано. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 192175,50грн. та судові витрати по справі у розмірі 2166,35грн. (а.с.7-9). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності будинком №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську шляхом зобовязання [PERSON] звільнити вказане житлове приміщення, а саме - будинок №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.10-11). Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] вселилася у домоволодіння за усною домовленістю з [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року дане рішення залишено без змін (а.с.12). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2015 року позовну заяву [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку №21 по вул. Липневій у м. Дніпропетровську між [PERSON] та [PERSON] від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3614. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Липнева, 21, кадастровий номер: 1210100000:09:338:0006,\~ між [PERSON] та [PERSON] від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3619. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.16-17). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дане рішення від 20.04.2015 року залишено без змін (а.с.18-19). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі за позовам [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року (а.с.20). З розписки від 03.07.2014 року складеною [PERSON] вбачається, що у домоволодінні по вул. Липнева буд. 21 в м. Дніпропетровську проживає вона зі своєю донькою [PERSON], унуком [PERSON] та чоловіком доньки [PERSON] Зобов'язується звільнити будинок до 08.07.2014р. (а.с.13). З наданих позивачем повідомлень від ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", ПАТ "Дніпрогаз", ПАТ "Дніпроводоканал" по вул. Липнева, буд. 21 існують борги по комунальним платежам. За електропостачання 1161,02грн., водопостачання та водовідведення 682,17грн., газопостачання 7806,39грн. (а.с.21-22). Доказів сплати цієї заборгованості суду надано не було. Позивачі в судовому засіданні підтвердили той факт, що заборгованість комунальним службам наразі ніким не сплачена. Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно. які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 334 ЦК України, позивач [PERSON] наразі є власником домоволодіння №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську та земельної ділянки, наділений правом володіння, користування та розпорядження цим домоволодінням. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Представник відповідачів в судовому засіданні не заперечувала проти фактичних обставин справи в тій частині, що вони проживають у спірному домоволодінні, у звязку з чим зазначені обставини доказуванню не підлягають. Відповідачі не мають права власності чи права проживання за цією адресою, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON], то вони не підлягають задоволенню, оскільки вона наразі не є власником домоволодіння. Крім того, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська за її позовом зобовязано [PERSON] звільнити житлове приміщення, а саме - будинок №21 по вул. Липнева у м. Дніпропетровську, рішення суду набрало законної сили. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів 9649,58грн. заборгованості по комунальним платежам суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Оскільки позивачі цей обовязок не виконали, заборгованість не сплачена, а тому позивач не набуває права вимоги до відповідачів про регресне стягнення виконаного ними одноособово зобовязання. Суд вважає за необхідне в задоволенні цієї частини позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved