Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

05 січня 2017 року представник позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Свої уточненні позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 29 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та між нею було укладено кредитний договір №11234919000 про надання кредиту у розмірі 29000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29 жовтня 2028 року, в забезпечення виконання за кредитним договором №11234919000 між ПАТ "УкрСиббанк" та позивачкою було укладено договір іпотеки №11234919000/1 від 09 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору закріплено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки №3920 від 29.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], також внесено запис про реєстрацію правочину в Державний реєстр правочинів за реєстраційним номером 2452457. Відповідно отриманої інформаційної довідки №70291275 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розподілу), індексний номер: 28036582 від 02.02.2016 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєструвала право власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект". Позивач вважає рішення про реєстрацію права власності від 02 лютого 2016 року незаконним, оскільки воно суперечить нормам законодавства та положенням договору іпотеки. ТОВ "Кей-Колект" своїми протиправними діями, порушив конституційне право [PERSON] на недоторканість житла. У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" без будь-якого судового рішення про виселення, зламуючи замки вхідних дверей, застосовуючи фізичну силу, незаконно виселили [PERSON] разом з дітьми з її однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі - продажу квартири від 29 жовтня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в зв'язку з таких обставини позивачка була вимушена проживати зі своїми дітьми у своїх родичів та близьких друзів, вважає рішення про реєстрацію права власності від 02 лютого 2016 року незаконним, оскільки воно суперечить нормам законодавства та положенням договору іпотеки. На підставі викладеного просить суд визнати протиправними та скасувати рішення від 02.02.2016 року, індексний номер: 28036582, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вулиця Таманська ([PERSON])[ADDRESS], зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] Київського міського нотаріального округу. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13085355 про державну реєстрацію права власності ТОВ "Кей-Колект", код ЄДРПОУ 37825968 на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вул. Таманська ([PERSON]) [ADDRESS]. Зобов'язати ТОВ "Кей-Колект" не чинити перешкод у користуванні [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпропетровську (м. Дніпро), вселити [PERSON] в [ADDRESS] ([PERSON]) в м. Дніпропетровську 9м. Дніпро), судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Вислухавши доводи та пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Забезпечення й охорона прав і свобод людини й громадянина є найважливішим та пріоритетним напрямком діяльності держави. Серед засобів захисту прав і свобод людини і громадянина особливо відповідальна і ефективна роль належить суду, адже відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Основним актом реалізації судової влади є судове рішення. Згідно ст.55 Конституції України\~ права свободи громадян захищаються судом Тому кожне судове рішення має свідчити про реалізацію конституційних принципів, на яких заснований весь судовий процес. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначено у ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що у позивачкою з банком було укладено кредитний договір №11225730000, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №11234919000/1 від 29.10.2017 року, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: [ADDRESS] (том №1 а.с. 91-93) Відповідно договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] придбала квартиру №44, що знаходиться в м. Дніпропетровську по вулиці Таманська в будинку №1 (том №1 а.с. 14) Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 20 квітня 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення, яким позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 233007,82грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 234827грн. 82 коп. (том №1 а.с. 10) 29 вересня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] про, що зроблено відповідний актовий запис №285, [PERSON] змінила прізвище на Шарову (том №1 а.с. 16) Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених\~частиною другою статті 353\~цього Кодексу. Згідно ч.1,2 ст. 328 ЦК України \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно до п. 4.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. \ Частина перша статті 36 із змінами, внесеними згідно із Законом N 800-VI ( 800-17 ) від 25.12.2008 \ Не зважаючи на норми законодавства, положення договору іпотеки та наявність рішення суду ТОВ "Кей-колект" використав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом використання позасудового порядку, а саме застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України" Про іпотеку", обравши перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. 28 січня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (том №1 а.ч. 84) Відповідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса [PERSON], Київського міського нотаріального округу від 02 лютого 2016 року було проведено державну реєстрацію права власності на приватну квартиру що розташована [ADDRESS] за суб'єктом товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (том № 1 а.с. 82) Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 28 січня 2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (том №1 а.с. 80-81) Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із досліджених судом письмових матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивачем доведені обставини, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved