Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що він працював на Криворізькому державному металургійному заводі «Криворіжсталь», Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», ЗАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (правонаступник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») з 1983 р. до 2010 рік р. на різних посадах. За висновком МСЕК від 11.11.2014 р. позивачу встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 25 % - первинно на термін з 01 грудня 2014 року по 01 грудня 2016 р. - у зв'язку з таким захворюванням, як: ХОЗЛ II ст. в ст. затихаючого загострення , прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, ЛН II ст. Пунктом 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 36 від 24.09.2013 р. , встановлені причини профзахворювання, такі як : запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу) , в тому числі вміст вільного двоокису кремнію : 14,5-44,5 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 . Позивач у позові зазначив, що у зв'язку з професійним захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки , позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання , у нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою та постійними болями , втрату працездатності призводить до постійних душевних страждань , що заподіяні йому з вини відповідача. У зв'язку з чим він просить суд задовольнити його заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача на його користь 160 020,00 грн. на відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві без урахування податку з доходу фізичних осіб У судовому засіданні представник Позивача, яка діє на підставі довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги, при цьому посилалася на обставини, вказані в позовній заяві та просила їх задовольнити. Зазначила , що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 160 020, 00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" позов не визнала. Зазначала, що Позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві Відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази , які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім'я [PERSON] він пропрацював в доменному цеху № 1 з 13.06.1983 року по 01.11.1983 року , з 15.08.1984 року по 16.10.1984 року, з 15.01.1987 року по 15.04.2010 року горновим доменної печі ( третім , другим, першим). Звільнена з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію ( а.с.10-12). В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 36 , складеного від 24 вересня 2013 року комісією в складі представників керівництва ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинська СЕС, в пункті 16 вказано обставини, за яких [PERSON] отримав професійне захворювання, саме робота на підприємстві - Відповідача в умовах фактору пилу та шкідливих речовин , які перевищували ПДК через недосконалість його робочих місць. В пункті 17 Акту…встановлено, що причина виникнення професійного захворювання - запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу) , в тому числі вміст вільного двоокису кремнію : 14,5-44,5 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 ( а.с.8-9) Висновком медико - соціально експертною комісією (серія 12 ААА № 000827 ) [PERSON] первинно 11.11.2014 року встановлено 25 відсотків втрати професійної працездатності з 1 грудня 2014 року по 1 грудня 2016 року ( а.с.7) Відповідно медичних довідок, [PERSON] в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, а саме: з 16.09.2015 р. до 30.09.2015 р. -на стаціонарному лікуванні в Українському науково- дослідному інституті промислової медицини (УНДІПМ), з 08.08.2013 р. по 22.08.2013 рік - на стаціонарному обстеженні та лікуванні в Українському науково- дослідному інституті промислової медицини (УНДІПМ) .( а.с.13-16). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем [PERSON] професійної працездатності , в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у Відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України повинна бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача. За таких обставин, вимоги Позивачки до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивачка була ознайомлена із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники вібрації, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійного захворювання Позивача , перевищували гранично - допустимі концентрації, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання № 36 не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме Відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - повинен виплатити Позивачці моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України "Про охорону праці" обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає доведеним факт спричинення Позивачу моральної шкоди, незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується Актом форми П-4 №36 від 24.09.2013 року, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що Позивачу - [PERSON] було заподіяна шкода здоров'ю, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 25 відсотків . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, оскільки хворий на патологію органів дихання, постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено її звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" Позивачу шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача, а саме: порушенням адміністрацією ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 25 відсотків, перенесення фізичних болів , проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральні переживання. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність Позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично - допустимих показників, лише на підприємстві Відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] . моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 18 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо Позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial