Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 21.03.2016 між позивачем та ТОВ "Айол Нет" було укладено договір № 23032016 про надання телекомунікаційних послуг. Однак в порушення умов дотримання конфіденційності персональних даних, директор ТОВ "Айол Нет" [PERSON] повідомив працівникам правоохоронного органу персональні дані позивача, внаслідок чого у орендованому приміщенні позивача було проведено обшук та вилучено належне йому на праві власності майно. Постановою Дарницького районного суд м. Києва по справі № 753/13908/17 від 30.08.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері захисту персональних даних, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, звільнено від відповідальності за спливом строків накладення адміністративного стягнення. Внаслідок порушення ТОВ "Айол Нет" права на захист персональних данних позивача, останньому було завдано моральну шкоду, яка полягає у значних душевних стражданнях, які виражені в тому, що його звичайний ритм життя змінився, утворилось залежне становище через невизначеність обставин, виникли ситуаційно зумовлені інтенсивні негативні переживання, принижено почуття гідності позивача. У судовому засіданні представник ТОВ "Айол Нет" Баца К.В. проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила суду, що відповідачі не мають жодного відношення до того, що по певним фактам щодо діяльності позивача було внесено відомості до ЄДРД. Моральна шкода завдана позивачу внаслідок здійснення досудового розслідування кримінального провадження, а не внаслідок дій ТОВ "Айол Нет". Окрім того, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між між діями відповідача по розголошенню його персональних даних та душевними стражданнями позивача. Позовні вимоги до [PERSON] , на думку відповідача, не підлягають задоволенню, оскільки останній є посадовою особою ТОВ "Айол Нет" та за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових відносин, несе відповідальність організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу. Розмір моральної шкоди відповідач вважає є завищеним та необгрунтованим. Витрати на правничу допомогу та витрати на проведення судової експертизи не є співмірними зі складністю роботи спеціалістів, також не додано доказів обсягу роботи адвоката на виконання обумовлених в договорі про надання правової допомоги послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи, був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду від останнього не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 21.03.2016 між [PERSON] (замовник) та ТОВ "Айол Нет" (оператор) було укладено договір № 23032016 про надання телекомунікаційних послуг та додаткову угоду № 1, згідно умов яких оператор надає замовнику телекомунікаційні послуги постійного доступу до інтернету номінальної швидкості, а замовник отримує послуги та зобов`язується оплачувати їх (а.с. 155-156). Відповідно до п. 4.1. вказаного договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання договору згідно з чинним законодавством України. Постановою Дарницького районного суд м. Києва по справі № 753/13908/17 від 30.08.2017 встановлено, що 19.07.2016 [PERSON] , будучи директором ТОВ "Айол Нет", що розташовано по [ADDRESS] , як посадова особа володільця персональни даних, не забезпечив належний рівень захисту персональних даних заявника, а саме недодержався встановленого законодавством про захист персональних даних, порядку захисту персональних даних [PERSON] , що призвело до незаконного доступу до них та порушення права останнього на захист своїх персональних даних від незаконної обробки, чим вчинив діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП. [PERSON] звільнено від відповідальності за спливом строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 12-13). Відповідно до висновку експерта № 8994 за результатами психологічного дослідження від 19.02.2018, складеного ТОВ "Незалежним інститутом судових експертиз", незаконне поширення директором ТОВ "Айол Нет" [PERSON] персональних даних [PERSON] є психотравмуючою ситуацією для [PERSON] .. Вказаними обставинами [PERSON] заподіяно страждань (моральну шкоду). Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (заподіяну моральну шкоду) [PERSON] орієнтивно становить 33,96 МЗП (а.с. 14 - 34). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Положенням ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що неправомірними діями ТОВ "Айол Нет" було порушено право позивача на захист персональних даних, що встановлено постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.08.2017 (а.с. 12), внаслідок чого позивачу було завдано моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Айол Нет" про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Водночас, ствердження позивача про необхідність стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд не може покласти в основу рішення, оскільки останній є посадовою особою ТОВ "Айол Нет" та за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових відносин, несе відповідальність організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати адвоката позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються наступними документами: договором про надання адвокатом правової допомоги від 26.09.2017, а також додатковою угодою № 1 до даного договору від 10.11.2017; рахунками № 1, № 2 від 28.11.2017, № 3 від 12.12.2017; квитанціями №0.0.893608349.1 від 15.11.2017 на суму 5000,00 грн., № 0.0.906055873.1 від 30.11.2017 на суму 5000,00 грн., № 0.0.917417060.1 від 15.12.2017 на суму 8000,00 грн. (а.с. 58-65). Виходячи із змісту положень ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді та вирішення справи за позовом до ТОВ "Айол Нет" про стягнення моальної шкоди в розмірі 18000,00 грн. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до акту надання послуг № 48 від 19.02.2018 ТОВ "Незалежного інституту судових експертиз", квитанції № 0.0.910825445.1 від 07.12.2017, [PERSON] сплачено 16209,00 грн. за проведення психологічного дослідження (а.с. 44, 46-47). Враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ "Айол Нет" на користь позивача витрати, понесені на проведення психологічного дослідження у розмірі 16209,00 грн. Ствердження представника відповідача ТОВ "Айол Нет" щодо того, що свідоцтво експерта [PERSON] недійсне спростовується розруківкою з Реєстру атестованих експертів на сайті Міністерства юстиції України, наданої самим відповідачем, згідно якої дія свідоцтва даного експерта продовжена до 29.05.2018 (а.с. 126). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2018 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на приватній власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133221408 (а.с. 83). У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, про що постановляється ухвала. Враховуючи, що судом було відмовлено у позовних вимогах про стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений на 1/4 частину квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на приватній власності. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 1264,33 грн.

Outcome: partial