Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.05.2009 р. по 29.11.2013 р. За час роботи утворилась заборгованість по заробітній платі за період з липня 2012 року по листопад 2013 р. у сумі 58\~315,77 грн. Вказана заборгованість з моменту звільнення до теперішнього часу відповідачем не виплачена. Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з ТОВ з Іноземними нвестиціями "ЛІГАЛ" на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 58\~315,77 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, він вимушений звернутися до суду. Просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у вище вказаному розмірі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Представником позивача суду надана заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, представника повторно в судове засідання не направив, не повідомивши про причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи за правилами ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено під час розгляду справи [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ з Іноземними інвестиціями "ЛІГАЛ". Наказом № 4-ос від 01.06.2009 року позивача було прийнято на посаду інженером електриком вказаного підприємства, а наказом № 94-к від 29.11.2013 р. звільнено з вказаної посади за згодою сторін відповідно до вимог п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Заборгованість по заробітній платі період з липня 2012 року по листопад 2013 р. складає 58\~315,77 грн. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з липня 2012 року по листопад 2013\~р. у сумі 58\~315,77 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому, заявлений [PERSON] позов про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніпідлягає задоволенню. Розраховуючи суму середнього заробітку, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі ? Порядок), основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). При обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу окремі види виплат, визначені розділом ІІІ Порядку, не підлягають урахуванню, зокрема одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо. Кількість робочих днів у жовтні 2013 року становила 23, у листопаді 2013 року становила 21 робочий день. Середньоденна заробітна плата [PERSON] за два повних робочі місяця до звільнення складає: (3526 грн. + 3526 грн.) / (23 р.д. + 21 р.д.) = 160.27 грн. Загальна сума робочих днів з 30.11.2013 до 13.05.2016 р. (день ухвалення судом рішення) відповідно до відомостей, викладених у листах Міністерства соціальної політики України складає 615 робочих днів. Отже, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з [PERSON] (позивачем), складає з розрахунку: 160.27 грн.( середньоденна з.п.) * 615 ( робочих днів ) = 98 566,05 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача при поданні позову було звільнено від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1568,82\~грн. Тому, суд вважає, що позов [PERSON] знайшов своє обґрунтування і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved