Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] державної аграрної академії та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6471,16 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплачену заробітну плату в сумі 6782,94 гривень, 5000 гривень моральної шкоди. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу від 08.08.1987 року вона прийнята на роботу до відокремленого структурного підрозділу санаторію профілакторію [PERSON] Державної аграрної академії медсестрою, а в травні 2015 року звільнена з роботи. На день звільнення їй не виплачена заробітна плата за квітень,травень 2015 року в сумі 6471,16 гривень з урахуванням податків. Крім того, у звязку з невиплатою їй заборгованості по заробітній платі вона має право на компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату розмір якої складає 6782,94 гривень. У звязку з невиплатою заробітної плати позивач змушена докладати зусиль на пошук коштів для проживання, взяла кредит, а отже діями відповідача їй завдана шкода, розмір якої складає 5000 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] державної аграрної академії пояснила суду, що вони не є належними відповідачами по даній справі, оскільки трудові відносини у позивача виникли саме з відокремленим структурним підрозділом, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача. Крім того, фінансування академії здійснюється з бюджету і в кошторисі не передбачені кошти на заробітну плату працівникам структурного підрозділу, тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у сукупності приходить до таких висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноваженим ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 2 Закону України " Про оплату праці" структуру зарплати становить основна та додаткова зарплата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до ст.3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до ст. 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до\~ст. 80 ЦК України\~юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. Статтею 91 ЦК України\~визначено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і полягає у здатності мати цивільні права та обов'язки. Відповідно до\~ст. 92 ЦК України\~юридична особа набуває цивільних прав і обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону та відповідно до\~ст. 96 ЦК України\~юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, особи які створюють юридичну особу, несуть відповідальність за її зобов'язаннями, які виникли до її державної реєстрації . Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що відокремлений Структурний підрозділ санаторію-профілакторію [PERSON] державної аграрної академії закрито. Враховуючи викладене, стягнення заборгованості по заробітній платі необхідно здійснювати з [PERSON] державної аграрної академії, як юридичної особи - власника Відокремленого підрозділу санаторію профілакторію [PERSON] державної аграрної академії. Із записів у трудовій книжці позивача вбачається, що вона була прийнята на роботу в санаторій профілакторій [PERSON] сільськогосподарського інституту в 1987 році медичною сестрою, а 27.05.2015 року звільнена з відокремленого структурного підрозділу санаторію профілакторію [PERSON] Державної аграрної академії. Згідно розрахункових листів за квітень 2015 року розмір заборгованості по заробітній платі складає 1536,49 гривень, до видачі з урахуванням податків 1088,32 гривень та 347,36 гривень лікарняний лист, за травень 2015 року розмір заборгованості по заробітній платі складає 6269,92 гривень, до видачі з урахуванням податків 5035,48 гривень. Відповідно до офіційних даних індекс інфляції за квітень 2015 року складав 114 %, за травень 2015 року складав 102,2 %. Отже, сума компенсації за невиплачену заробітну плату складає 6782,94 гривень за квітень, травень 2015 року і це підтверджено розрахунком наданим позивачем. Отже, за таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6471,16 гривень та 6782,94 гривень компенсації за невчасно виплачену заробітну плату. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначена\~ст. 1167 ЦК України. Відповідно до частини 1 даної статті, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем виникла внаслідок ліквідації структурного підрозділу через зміни в законодавстві та відсутність в цьому вини відповідача, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в сумі 487,20 гривень.

Outcome: partial