Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 04.07.2010 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Гроуверс" та [PERSON] було укладено договір позики №005, за умовами якого відповідач [PERSON] надало товариству (позивачу) грошові кошти на загальну суму 200 000,00 грн., які повинні були надаватися не одним траншем, а по частинах, необхідних товариству на кожний окремо взятий момент. Відповідно до п.2.1 договору позики відповідач має право на одержання від позивача процентів від суми позики в розмірі 3% кожного першого числа, починаючи з наступного за укладенням договору позики місяця. Згідно п.3.1 договору позики суми отриманих коштів вони (позивач) мали повертати в термін до 90 днів від кожної видачі, але останню - до 01 жовтня 2012 року. Про існування вказаного договору позики їм (позивачу) стало відомо з ухвали попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 26.09.2013 року по справі про банкрутство СТОВ "Юнайтед Гроуверс". Так, згідно вказаної ухвали вимоги [PERSON] визнано на суму 295 425,00 грн. (вимоги четвертої черги), 6 314,18 грн. (вимоги шостої черги), 1 076,00 грн. (вимоги першої черги) та включені вказані вимоги до реєстру вимог кредиторів товариства. При цьому, при розгляді, визнані та внесені вимог [PERSON] до реєстру вимог товариства, було здійснено посилання на договір позики, який, як було зазначено, на момент розгляду кредиторських вимог є чинним, в судовому порядку недійсним або неукладеним не визнавався. Вони (позивач) категорично не погоджуються з договором позики, заявляють про його незаконність, з огляду на те, що він підлягає визнанню недійсним за, щонайменше, трьома самостійними та окремими підставами. Так, вони категорично стверджують, що спірний договір позики укладено від імені Товариства з перевищенням повноважень, оскільки з 17.03.2004 року по 13.02.2009 року [PERSON], за підписом якого укладено спірний договір позики, обіймав посаду директора товариства. Відповідно до вимог законодавства та положень, викладених в рішеннях Загальних зборів учасників товариства (протокол №22 від 15.03.2008 року), директор має право без додаткової письмової згоди учасників товариства укладати правочини від імені товариства, максимальний розмір якого становить 50 000 грн. на місяць. В усіх інших випадках укладення будь-якого правочину від імені товариства за підписом директора [PERSON] повинно здійснюватися на підставі відповідного рішення керівного органу товариства - Загальних зборів учасників, оформленого протоколом. З договору позики слідує, що сума позики є 200 000 грн., а отже необхідне було рішення керівного органу, яке не приймалося, що свідчить про те, що спірний договір позики укладений директором [PERSON] з перевищенням повноважень. Загальними зборами учасників товариства, як вищим органом товариства, несхвалено спірний договір позики, про що 01.03.2013 року було прийняте ними відповідне рішення, оформлене протоколом №40. Другою окремою підставою для визнання договору позики недійсним зазначили те, що сума позики по спірному договору в розмірі 199 385,00 грн., вказана в квитанціях до прибуткових касових ордерів, акті порівняння розрахунків, меморіальних ордерах, які були надані відповідачем на підтвердження вимог до Господарського суду міста Києва, ними (позивачем) не були отримані, до каси товариства не надходили, не були оприбутковані, не відображені в бухгалтерській та податковій звітності. Відсутні і докази того, що грошові кошти, отримані нібито від відповідача за договором позики, були спрямовані на виконання зобов'язань позивача та/або на потреби і діяльність товариства. Готівкові операції згідно законодавства, Положення про ведення касових операцій мають бути оформлені відповідними документами, що підтверджують надходження готівки до каси підприємства. Оформленням прийняття, оприбуткування грошових коштів має бухгалтер товариства. Грошові кошти по спірному договору позики не направлялися на сплату земельного податку, як зазначалася сторона відповідача. Земельний податок був сплачений грошовими коштами, отриманими [PERSON] від учасників товариства, що підтверджено актом звірки. Дане підтверджено і Звітом, складеним ТОВ "Консалтингова компанія "Піфагор". Крім зазначеного, договір позики є недійсним і з тих підстав, що рішенням Загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом №23 від 26.12.2008 року [PERSON] було звільнено з посади директора товариства та призначено на цю посаду [PERSON] Згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, директором товариства є [PERSON] саме з 13.02.2009 року. Про звільнення [PERSON] з посади останній знав, був повідомлений з рішенням та в подальшому його оскаржував (позов було залишено без розгляду на підставі заяви [PERSON]). Тобто, станом на день укладання спірного договору позики, [PERSON] не був директором товариства, жодних документів, які б уповноважували його діяти від імені товариства, останніми не видавалися. Дане є також підставою для визнання договору позики недійсним. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та визнати спірний договір позики недійсним з зазначених ними підстав. Підтримали всі викладені в позовній заяві обгрунтування, обставини, факти, підстави. Просили врахувати, у відповідності до ст.61 ЦПК України, встановлені в інших справах, судових рішеннях ту обставину, що [PERSON] на час укладання спірного договору не був директором товариства. Зазначили, що майном товариства намагається заволодіти організована група шляхом аналогічних договорів. [PERSON], будучи звільненим, блокував можливість внесення змін (нового директора) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, так як оскаржував своє звільнення, просив накласти арешти, заборони і судом була накладена заборона вносити зміни до реєстру. Крім цього, пояснили, що технічно неможливо внести зміни в Реєстр за 2010 рік. Просили врахувати і те, що є неможливим, щоб товариство брало позику під зазначені відсотки. Кошти по договору позики не оприбутковувалися і товариство ніколи цих коштів не бачило. Просили врахувати, що [PERSON] в судовому засіданні по даній справі зазначав, що печатка знаходиться у нього по цей час. На підставі наданих ними доказів, обгрунтувань просили задовольнити їх позовну вимогу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та врахувати надані нею письмові заперечення. Пояснила, що на час підписання спірного договору позики [PERSON] був директором товариства, так як він був звільнений з порушеннями, невідповідно до вимог законодавства та установчих документів. Протокол №23 товариства, на який посилається позивач щодо звільнення [PERSON] з посади директора, є підробним, що видно при огляді. Зазначила, що припустивши, що [PERSON] не був директором на час укладання спірного договору позики, то [PERSON] не знав і не міг знати про це. Просила врахувати наданий ними Витяг з Реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено, що на час укладання спірного договору позики [PERSON] був директором товариства. Просила врахувати, що позивач сам не може визначитися з підставами позову, зазначаючи три підстави, які є взаємовиключними. Факт передачі грошових коштів [PERSON] товариству в особі [PERSON] підтверджено самим договором, і посилання сторони позивача на те, що він (позивач) не знав про наявність спірного договору, про отримання грошових коштів, є абсурдне. Кошти, отримані від відповідача, були отримані та використані позивачем на оплату податків в ті ж дні, коли надійшла позика, що підтверджено меморіальними ордерами. Посилання сторони позивача на наявність кримінальних проваджень не може бути доказом до справи, оскільки тільки вирок суду може прийматися як належний доказ. Крім того, існують і кримінальні провадження, порушені за фактом підробки Статуту, печатки позивача, стосовно учасників товариства. Просила врахувати, що позивачем не доведено їх вимогу і спірний договір позики є дійсний. Також просила врахувати надану нею письмову промову в судових дебатах. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважали їх необгрунтованими та безпідставними. [PERSON] пояснив, що договір позики він підписував як директор, отримав кошти. Треба було платити податки, а засновники товариством не цікавилися, тому він і брав у борг грошові кошти у людей, в тому числі і у відповідача [PERSON] Актів звірки за 2012 -2013 роки не було, десь взялися в 2014 році. З 2009 року бухгалтера в товаристві не було, він його звільнив, тому приходні касові ордери підписував він ([PERSON]). ТОВ "Лімпа" не знає, не пам'ятає, печатка товариства у надійних руках. З протоколом про його звільнення був ознайомлений, коли не пам'ятає. Позов про поновлення на роботі подавав, але потім відізвав, так як був чинним директором. Чи були визначені по спірному договору проценти не пам'ятає. В 2013 році реєстратор зробив незаконну реєстрацію змін товариства. Представник [PERSON] додатково пояснив, що позивач не міг не знати про спірний договір позики з часу його укладення, так як - саме товариством він був укладений. Безпідставним є посилання на обмеження суми позики, визначеної протоколом зборів учасників товариства. Позика була в сумі 200 000 грн. строком на 27 місяців і не одним платежем, траншами, з чого слідує, що в місяць виходило 7 407 грн. 41 коп., що не перевищує суму 50 000 грн. на місяць, як вказана в протоколі зборів учасників. Стосовно неоприбуткування отриманої грошової суми зазначив, що це може свідчити про недотримання фінансової дисципліни, а не бути підставою для визнання договору позики недійсним. Щодо отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] та [PERSON] зазначив, що надані акти звірки не є розписками чи іншими документами, що підтверджує передачу грошових коштів. Щодо повноважень [PERSON] зазначив, що його не могли звільняти зборами товариства, як і призначати нового, це є порушенням вимог законодавства та положень Статуту. Просив врахувати і зміст наданого ним письмового виступу в дебатах. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, третю особу [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду директора СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" з 01.04.2004 року згідно Протоколу №6 від 17.03.2004 року Загальних зборів учасників СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс". З 13.02.2009 року [PERSON] був звільнений з посади директора за неналежне виконання службових обов'язків, перевищення службових повноважень, невиконання рішень Загальних зборів на підставі Протоколу №23 від 26.12.2008 року Загальних зборів учасників СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс". Цим же Протоколом №23 від 26.12.2008 року прийнято рішення про призначення на посаду директора [PERSON], якому доручено здійснити реєстрацію відповідних змін в Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). В процесі розгляду справи встановлено, що рішення про звільнення [PERSON] з посади директора є чинне, ніким не скасоване, не визнане недійсним і дане питання під спором в судах не перебуває. Відповідно до Статуту СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс", затвердженого 05.06.2006 року, директор товариства має право підпису та діє від імені товариства без доручення. Згідно до протоколу №22 Загальних зборів учасників СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" від 15.03.2008 року останніми було встановлено, що максимальний розмір правочину, який має право здійснювати від імені товариства його директор [PERSON], становить 50 000 грн. на місяць У всіх інших випадках укладення будь-якого правочину від імені товариства повинно здійснюватися на підставі відповідного рішення вищого керівного органу товариства - загальних зборів учасників, оформленого протоколом. Даний протокол підписаний учасниками товариства, і є відмітка про ознайомлення з ним та підпис [PERSON] Доказів того, що даний підпис не належить [PERSON] суду не було надано. Предметом спору є Договір позики №005 від 04.07.2010 року, укладений між [PERSON] (відповідачем по справі) та СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" в особі директора [PERSON], відповідно до якого [PERSON], як позикодавець, передає товариству грошові кошти на загальну суму 200 000 грн. під 3% від суми позики кожного першого числа, починаючи з наступного за укладанням цього договору місяця. Грошові кошти передаються не одним траншем, а по частинах, необхідних позичальнику на кожен окремо взятий момент. Надходження грошових коштів від позичкодавця до позичальника фіксується додатками 1 або 2 до цього договору. Позикодавець надає першу частину позики одночасно з підписанням договору, іншу частину по необхідності позичальника. Факт одержання грошей підтверджується приходно-касовим ордером, виданим позичальником в момент передачі йому суми позики. Позику повинно бути повернуто до 90 днів від кожної видачі, але останню до 01.10.2012 року. При порушенні строків повернення позики позичальник повинен сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від розміру неповернутої частини позики або процентів, або і того і іншого, за кожен день прострочення. В пункті 3.6 договору вказано про те, що після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. До справи надано 11 квитанцій до прибутково-касових ордерів на загальну суму 199 385,00 грн. про прийняття від [PERSON] грошових коштів частинами СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс". Вказані квитанції в графі "бухгалтер" підписані [PERSON], що не заперечував в суді останній. По акту порівняння розрахунків №1 від 01.10.2012 року, складеним між [PERSON] та СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" в особі [PERSON], наданою товариству сума позики зазначена - 199 385,00 грн., нараховано процентів - 97 533,60 грн., сума пені - 764 718,78 грн., а всього - 1 061 637,38 грн. Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 26.09.2013 року було визнано вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" з визначенням складу кредиторів, серед яких вказано [PERSON] на суму 295 425,00 грн. (вимоги 4 черги), 6 314,18 грн. (вимоги 6 черги) та 1 076,00 грн. (вимоги 1 черги). Вказана ухвала розглядалася в апеляційному порядку. Вищим Господарським судом України винесено постанову від 10.06.2014 року, відповідно до якої ухвалу Господарського суду Київської області від 26.09.2013 року та постанову Апеляційного господарського суду від 25.03.2014 року частково скасовано та направлено на новий розгляд, в тому числі - в частині визнання грошових вимог [PERSON] В суді встановлено, що на даний час в господарському суді не приймалося ще рішення про визнання чи невизнання [PERSON] кредитором позивача, справа перебуває ще на розгляді. Сторона позивача посилається на те, що саме із вказаних справ в 2013 році їм стало відомо про наявність спірного договору позики. Жодного доказу на спростування цих тверджень суду не було надано стороною відповідача, третьою особою. В суді було встановлено, що вказана позика не була оприбуткована; не були зареєстровані касові ордери в журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями; не було відображено дану суму позики в касовій книзі; вказані грошові кошти не були внесені на банківський рахунок позивача; квитанції про отримання грошових коштів підписані неуповноваженою особою (має бути бухгалтер). Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою НБУ від 15.12.2004 року №637, є основним нормативно-правовим актом, що регулює готівкові операції та згідно якого мають бути оформлені відповідні документи, що підтверджують надходження готівки до каси підприємства. Як зазначалося вище, жодного належного документу, необхідних дій, визначених вимогами вказаного нормативно-правового акту, по оприбуткуванню грошових коштів за спірним договором позики, не було оформлено, вчинено. Так, відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 року №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день надходження готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися, а саме здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Як встановлено по даній справі оприбуткування зазначених в договорі позики грошових коштів не здійснювалося, облік грошових коштів у касовій книзі не здійснювався, як і не вносилися вказані грошові кошти до каси товариства, на банківський рахунок товариства, дані кошти не відображені ні в бухгалтерському, ні в податковому обліку товариства. Дане свідчить про те, що позивач - юридична особа, не отримував позику від відповідача та про те, що відсутні докази про наявність заборгованості у товариства (позивача) перед відповідачем. Всі зазначені вище обставини, пов'язані із спірним договором були встановлені та викладені в Звіті щодо фінансово-господарського аналізу діяльності СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс", складеного 11.11.2013 року, ТОВ "Консалтингова компанія "Піфагор". В даному звіті вказано про те, що за результатами аналізу документів товариства встановлено, що [PERSON] не був ані директором, ані належним представником товариства, у [PERSON] були відсутні будь-які повноваження на укладення договорів, в тому числі договору позики з [PERSON] В даному звіті зроблено висновок про те, що договори, в тому числі і спірний договір позики з [PERSON], укладалися з метою створення штучної заборгованості з метою доведення товариства до банкрутства. Також в даному звіті зазначено, що виконавцем звіту не було виявлено факту отримання товариством від [PERSON] грошових коштів за договором позики, будь-які документи, що підтверджують отримання коштів за спірним договором позики у товаристві відсутні, заборгованість перед [PERSON] не відображена в бухгалтерському обліку та податковій звітності товариства. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №168/14-45, складеної 20.03.2014 року, при укладанні [PERSON] договорів, в тому числі спірного договору позики з [PERSON], не дотримано вимоги п.12.2 Статуту товариства та протоколу загальних зборів учасників товариства від 15.03.2008 року та від 27.10.2007 року, якими встановлено обмеження дій директора щодо порядку здійснення операцій з укладання договорів та угод. Статтями 92, 97 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, та не перевищувати своїх повноважень. Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут, вищим органом є загальні збори його учасників ( ст.ст.143, 145 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі. Згідно до ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання даних вимог, у відповідності до ст.215 ЦК України, є підставами для визнання правочину недійсним. Враховуючи все вище викладене, слідує, що в суді було встановлено та доведено, що [PERSON] на час укладання спірного договору не мав повноважень його укладати, оскільки вже не був директором товариства і не мав будь-яких документів на уповноваження його діяти від імені товариства; і грошові кошти, зазначені в спірному договорі позики, товариством не отримувалися, не оприбутковувалися, на рахунок не вносилися. Вказані підстави та їх обгрунтування свідчать про доведеність позовних вимог позивача. Крім цього, та обставина, що [PERSON] не перебував на посаді директора СГ ТОВ "Юнайтед Гроуверс" з 13.02.2009 року, встановлено рядом судових рішень: рішенням господарського суду Запорізької області від 30.01.2014 року, рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2014 року. Згідно ст.61ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стосовно третьої підстави до позовних вимог - щодо перевищення [PERSON] (як директором) повноважень при укладанні спірного договору позики, суд приходить до того, що вона є також доведеною, однак суд її не приймає як підставу до задоволення позовних вимог, оскільки ця підстава (перевищення директором [PERSON] повноважень при укладанні спірного договору позики) є взаємовиключною з іншою підставою (укладання спірного договору позики особою - [PERSON], яка не мала повноважень, не була на посаді директора на час підписання даного договору), яка як зазначено вище прийнята судом для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved