Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

До суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з цивільним позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказали, що 07.10.2015 року близько о 19.00 годин в с. Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, по вул. Партизанська, [PERSON], будучи погоничем тварин в темну пору доби залишила без нагляду корову, яка вискочила на проїзну частину вул. Набережна, буд 11, внаслідок чого сталося ДТП з автомобілем марки ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] та автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року відповідачка була звільнена від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення і їй винесено усне зауваження. Постановою суду визнано відповідачку винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина відповідачки була доведена матеріалами адміністративної справи, вона визнана винною за порушення вимог п.7.6 ПДР України. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 108/1/5 від 09.10.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобілю ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] становить10115 гривень 45 копійок. Також позивачі вважають, що відповідачка повинна відшкодувати спричинену їм моральну шкоду в сумі по 3000 гривень кожному. Моральну шкоду вони пов'язують з перенесеним страхом під час ДТП та отриманим стресом. На підставі ст.14 Закону України "Про дорожній рух", ст. 23,180,322,1166,1167 ЦК України , п. 2 Постанови Пленуму ВС України № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року , п.11 Постанови Пленуму ВС України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі " позивачі прохають задовольнити їх позовні вимоги та стягнути з відповідачки матеріальну та моральну шкоду, а також витрати понесені ними а саме: 551,20 гривень судового збору, та 500 гривень за проведення експертизи. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю. Позивач [PERSON] пояснив, що вартість пошкодження автомобілю визначив експерт, але витрат по його поновленню вони зараз не понесли, ніяких чеків та квитанцій суду надати він не може. Автомобіль перебуває в його користуванні управлінні та розпорядженні. Власник після повного з ним розрахунку за придбаний автомобіль, передав йому свідоцтво про реєстрацію автомобіля і з того часу він не цікавиться автомобілем. Всі витрати по його утриманню та ремонту несе сам позивач. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що автомобіль ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER], який став учасником ДТП йому не належить, власником автомобіля є [PERSON] про що вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Позивач вважає, що він володіє та розпоряджається вказаним автомобілем на законних підставах, ніяких доручень від власника у нього немає, але є страховий поліс № АЕ / 3269578, що на його думку і є підтвердження правомірності володіння та розпорядження вказаним автомобілем. Наголосив на тому, що відповідачка добровільно відмовляється відшкодувати їм спричинену шкоду, що змусило їх звернутися до суду. Вказав, що шкоду відповідачка повинна відшкодувати за відновлення автомобілю в сумі 10117,45 гривень та по 3000 гривень моральної шкоду йому та позивачці [PERSON] яка знаходилась у автомобілі під час ДТП. Моральну шкоду він обґрунтував тим, що він переніс страх за своє життя, зазнав фізичного болю та страждань. Прохає стягнути з відповідачки всі понесені ними витрати. Позивачка [PERSON] пояснила, що вони не можуть відремонтувати пошкоджений автомобіль через брак коштів, відповідачка не погоджується надати грошей на його ремонт без рішення суду і тому вони звернулись до суду. Позивачка також не заперечувала, що автомобіль належить [PERSON], з яким вони розрахувались за його придбання, але документи на автомобіль не переробили і власником залишаться вказана особа, яка передала їм в користування автомобіль на правових підставах, передавши технічний паспорт на транспортний засіб. Місце перебування власника не відомо, він ніяких претензій щодо користування автомобілем до них не пред'являв. Моральну шкоду позивачка обґрунтувала також перенесеним страхом і отриманим стресом через ДТП. Під час ДТП вона перебувала у транспортному засобі в якості пасажира. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідачки надав суду письмове заперечення в якому вказує, що на його думку вимоги позивачів є необґрунтованими, а саме: Позивач в обґрунтування грошового розміру спричиненої йому матеріальної шкоди посилається на висновок експертного товарознавчого дослідження № 108/1/5 складає 10117 грн. 45коп, хоча в цьому ж висновку судовий експерт вказує, що вартість матеріальної шкоди нанесеної власнику автомобіля складає 8 764.34 грн. Експертне товарознавче дослідження проводилось у відсутність відповідача [PERSON] та власника автомобіля [PERSON] які про час та місце його проведення належним чином повідомлені не були, що викликає сумніви у повноті та об'єктивності проведеного дослідження і відповідно і висновку № 108/1/5 від 09.10.2015 року. В матеріалах справи про адміністративне порушення передбачене ст. 124 КУпАП, вивчених в судовому засіданні, відсутній протокол огляду пошкоджень автомобіля в результаті ДТП яке сталось 07.10.2015 року, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість висновку експертного товарознавчого дослідження № 108/1/5 від 09.10.2015 року про наявність технічних пошкоджень автомобіля позивачів саме в результаті ДТП яке сталось 07.10.2015 року. В позовній заяві про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП не вказано і позивачем [PERSON] не додано до позову жодного доказу, про понесені грошові витрати на ремонт чи усунення пошкоджень автомобіля в результаті ДТП , яке сталося 07.10.2015 року. Позивачем [PERSON] не вказано в позові чи звертався він або власник автомобіля [PERSON] в страхову компанію з заявою про відшкодування спричиненої шкоди в результаті пошкодження належного йому автомобіля в результаті ДТП та розмір отриманого ним страхового відшкодування. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди Позивачі в позові вказують, що внаслідок ДТП вони зазнали фізичного болю та страждань, але також ніякими доказами ці обставини не обґрунтували, за медичною допомогою до медичних закладів не звертались. На думку представника водій [PERSON] у тій дорожній обстановці, що склалась на момент ДТП, не дотримувався Правил дорожнього руху України що в певній мірі привело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження автомобіля, через відсутність ознак екстреного гальмування на місці ДТП. Позивачем [PERSON] не надано суду документа яким власник вказаного автомобіля [PERSON] уповноважував би його представляти його інтереси як власника автомобіля в судовому засіданні, в зв'язку з чим [PERSON] є неналежним позивачем, прохає у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши позивачів [PERSON] та [PERSON] відповідачку та її представника, вивчивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення № 3/155/427/2015 року суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року відповідачка була звільнена від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення і їй винесено усне зауваження. Цією ж постановою була скасовано постанова Петропавлівського районного суду від 06.11.2016 року на підставі якої провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрите через відсутність і її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно до ч.4ст.61 ЦПК України,…постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено … постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Апеляційний суд встановив обставини по справі, які не підлягають доказуванню в даному судовому засіданні, та вказав, що [PERSON] допустила порушення вимог п. 7.6 ПДР України і з її вини сталося дорожньо-транспортна пригода 07.10.2015 року близько о 19 год. 00 хвилин в с. Дмитрівка по вул. Партизанська під час якої відповідачка, будучи погоничем тварин в темну пору доби залишила без нагляду корову, яка вискочила на проїжджу частину по вул. Набережна,11, внаслідок чого трапилося ДТП і автомобіль ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Отже, відповідачка була визнана винною та звільнена від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП в зв'язку з малозначністю правопорушення і суд обмежився усним зауваженням. Дана обставина не звільняє відповідачку від обов'язку щодо відшкодування шкоди спричиненої її діями. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором. З урахуванням положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., суд може захистити право особи у спосіб, не передбачений законом, якщо такий спосіб є ефективним, тобто таким, що є адекватним змісту порушеного права, характеру порушення та наслідкам, які це порушення потягло за собою, й повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Позивач [PERSON] не є власником автомобіля ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] який зазнав механічних ушкоджень внаслідок вказаного ДТП. Судом встановлено, що він користується, керує та розпоряджається автомобілем на підставі переданого йому власником [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Полтавським ВРЕР, що підтверджується копією вказаного свідоцтва ( а.с. 35). Місце перебування та проживання [PERSON] позивачам на даний час не відоме. В підтвердження правової підстави користування та управління та розпорядження позивачем наданий суду поліс № АЕ / 3269578 обов'язкового страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, в якому вказано , що позивач за даним полісом є страхувальник. Позивач застрахував цивільно-правову відповідальність /строк дії договору з 10.08.2015 року по 09.08.2016 року/, ліміт якої за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю дорівнює 100тис.грн., а за шкоду, заподіяну майну 50тис.грн. /а.с.34/, а тому відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок настання страхового випадку несе страховик - а саме ЗАТ «Дніпроінмедс». Зі слів позивачів вони своєчасно повідомили страхову компанію про ДТП /настання страхового випадку/, та в той же день, але коли пояснили, що учасником ДТП є тварина їм було відмовлено у реєстрації страхового випадку та порекомендовано звертатися до суду з позовом до винної особи. Спілкування відбулося в усній формі. Статтею 1 Закону України "Про обов'язкове страхування " визначено транспортні засоби, відповідальність за управління якими підлягає страхуванню і шкоду, заподіяну якими, відшкодовується страховиком. Якщо шкода заподіяна з вини особи, керуючого, наприклад, гужовим возом або велосипедом, або іншим механізмом, що не належить до транспортних засобів, відповідальність якої не підлягає обов'язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами без залучення страховиків. Саме з цих підстав позивачі не звертаються до страхової компанії з вказаними вимогами, а вважають, що витрати на поновлення автомобіля повинна їм відшкодувати саме відповідачка. Положення статей 386, 395, 396 ЦК України містять правила захисту права власності, які поширюються також на осіб, які не є власниками, але володіють джерелом підвищеної небезпеки на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі (наприклад, водій автомобіля, який управляє ним на підставі довіреності). Такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна майну, може бути відшкодована в натурі або в повному обсязі з урахуванням упущеної вигоди. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовуються збитки в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна. Власником джерела підвищеної небезпеки може бути юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію автомобіля в силу належного їм права власності, господарського відання, оперативного управління або з інших підстав: по довіреності на керування транспортним засобом, в силу розпорядження компетентних органів про передачу організації в тимчасове користування технічного транспортного засобу. Під поняттям "власник" транспортного засобу слід розуміти, в чиєму реальному володінні знаходиться джерело, тобто хто безпосередньо його експлуатує або зберігає. Строк дії доручення від власника на право керування автомобілем закінчився і на даний час позивач його не має, але Законом № 8397 від 15.04.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» було ліквідовано техогляд, а також скасовано доручення та інші «зайві» документи. Отже, постільки, як встановлено судом, автомобіль знаходиться у реальному володінні позивача і він є потерпілим у ДТП, то він набув права звернутися до суду з даними позивними вимогами, має право на відшкодування спричиненої йому шкоди та відшкодування витрат понесених ним при зверненні до суду. Згідно висновку № 108/1/5 від 09.10.2015 року, вартість матеріального збитку нанесеного автомобіля ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] становить 8764,34 гривні. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] становить 10117,45 гривень. ( а.с.13-15). Відповідач та її представник, не погоджуються з вказаними висновками експерта, зазначили в судому засіданні, що дослідження проводилось без їх участі, але доказів щодо спростування вказаного висновку, суду не надано, на проведення судової авто-товарознавчої експертизи клопотань не заявили. Доводи відповідача щодо неналежності позивача є необґрунтованими і неналежними. Отже, суд не має підстав ставити під сумнів належність позивача та визначений ним розмір матеріальної шкоди та вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ ДЕО д.н. [NUMBER] яка становить 10117,45 гривень, що відповідає заявленої вимоги позивачів. Сума витрат визначена експертом. Факт пошкодження автомобіля встановлена як вказаним висновком, так і судовими рішеннями. Отже, дана вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ці норми закону говорять, що винуватець ДТП, повинен сплатити повну суму, яку визначив експерт, для відшкодування власнику авто, витрат товарної вартості автомобіля. Способом відшкодування шкоди є відшкодування завданих збитків у грошовій формі. У такий спосіб порушник зобов'язаний відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, яка включає вартість виконання робіт та деталей для повного відновлення транспортного засобу з метою приведення його до того стану, в якому він існував до дорожньо-транспортної пригоди. Збитки заподіяні порушнику в результаті дорожньо-транспортної пригоди визначають оцінювачі шляхом складання висновку та звіту авто-товарознавчого дослідження. Задовольняючі частково позовні вимоги, суд критично ставиться до позиції відповідачки та її представника, вважає їх не обґрунтованими та неналежним. Не визнання позовних вимог у повному обсязі, відповідачка намагається уникнути від відповідальності за її неправомірні дії. Витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження № 108/1/5 від 09.10.2015 року, складають 500 гривень, що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №90 від 09.10.2015 року виданої ЧП [PERSON], суд вважає також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, таке відшкодування згідно до ст..22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Беручи до уваги обставини пошкодження майна позивача, його переживання щодо його відновлення, ремонту пошкодженого автомобіля, щодо вирішення питання про відшкодування заподіяної шкоди, а також те, що під час ДТП позивачі отримали стрес, існувала реальна погроза їх життю та здоров'ю, суд приходить до висновку, що позивачам [PERSON] та [PERSON] неправомірними діями відповідача [PERSON] було заподіяно моральної шкоди. Та обставина, що позивачка [PERSON] під час ДТП перебувала у автомобілі , що став учасником пригоди, була встановлена в судовому засіданні і сторонами не піддавалась сумніву, отже вона також зазнала хвилювань та отримала стрес від пригоди, тобто отримала моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає задоволенню, суд враховую, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року відповідачка була звільнена від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення і їй винесено усне зауваження. Дії відповідачки були неумисними і тому суд вважає, що сума шкоди, визначена позивачами, значно завищений її розмір необхідно зменшити і стягнути з відповідачки по 300 гривень на користь кожного позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України також підлягають задоволенню витрати на повернення судового збору позивачеві [PERSON] в сумі 551,20 гривень. На підставі вищезазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial