Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 01.08.2015 р. померла її мати - [PERSON] . На час відкриття спадщини померлій належали на праві приватної власності : земельна ділянка с/г призначена , розташована на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та домоволодіння , яке розташоване в с. Сидоренко вул. Садова , 10 Петропавлівського району Дніпропетровської області. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона , як рідна донька. 29.08.2016 р. вона одноосібно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця , згідно якого отримала у приватну власність вищевказану спадкову земельну ділянку с/г призначення розташовану та території відповідача. Щодо спадкування домоволодіння за адресою : вул. Садова , 10 в с. Сидоренко Петропавлівського району Дніпропетровської області , то в цій частині нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї документу , що посвідчує право власності спадкодавця на нього . Просить суд визнати за нею , тобто за [PERSON] , [INFO] , і.п.н. : [NUMBER] в порядку спадкування за законом право приватної власності на домоворлодіння № 10 по вул. Садовій ( [PERSON] ) в с. Сидоренко Петропавлівського району Дніпропетровської області , яке належало спадкодавцю [PERSON] , померлій 01.08.2015 р. та складається з наступних споруд : - будинок - " А" , площею - 67.8 кв. м. ; - сіни - "а" , площею 16.2 кв. м. ; - літня кухня - " Б " , площею 22.4 кв. м. ; - погріб - " пдБ" , площею - 27.7 кв. м. ; - хвіртка , ворота , огорожа - №№ 1-3 " В судове засідання сторони не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню . Судом встановлено, що 01.08.2015 р. дійсно померла [PERSON] в с. Сидоренко Петропавлівського району Дніпропетровської області , тобто мата позивача , що підтверджується свідоцтвом про смерті 1-КИ № 647839 , виданим виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Факт родинних відносин позивача з померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження , серії ІІ-КИ № 416301 ,виданого відділом ЗАГС Миколаївської с/р Петропавлівського району Дніпропетровської області та свідоцтвом про укладення шлюбу , серії ІІІ-КИ № 486601 , виданого 03.06.1988 р. виданого відділом ЗАГС Миколаївської с/р Петропавлівського району Дніпропетровської області Постановою від 29.08.2016 р. приватний нотаріус Петропавлівського районного нотаріального округу відмовила позивачу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тим підставам , що позивач не надала правовстановлюючий документ на успадковане вищезазначене домоволодіння . В той же час , 29.08.2016 р. вищезазначений нотаріус посвідчила за позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 10.04 га , кадастровий номер : [NUMBER] :03:001:0035. Згідно даних Технічного паспорту на садибний ( індивідуальний ) будинок , виготовленого 06.03.2012 р. Павлоградським МБТІ спірний будинок зареєстровано за [PERSON] . Крім того , у свідоцтві про право на спадщину за законом , виданого 26.09.2012 р. зазначається , що після смерті [PERSON] , який помер 08.11.2003 р. спадкоємцем по закону є [PERSON] і яка успадкувала спірний будинок з господарськими будівлями . Таким чином , встановлено , що позивач дійсно являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] і дійсно вона частково отримала спадщину. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя спадкодавець заповіту не залишила, а тому позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є дружиною померлого. Як зазначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " , в період дії Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходилося в сільській місцевості можу бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. В даному інформаційному листі також вказано, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Крім того , главою 896 ЦК УКраїни, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до положень ст. 1272 ЦК України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. Однак, судом встановлено, що суб'єктивне право позивача на успадкування домоволодіння померлої матері перебуває у невизначеному стані, оскільки право власності на це домоволодіння не було належним чином зареєстроване за померлою, що не дозволяє позивачу оформити спадкові права на нього. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved