Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення неустойки в якому вказував, що 03 березня 2009 року між ВАТ "Ощадбанк" (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26, відповідно до якого банк надав йому, як позичальнику, на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 100 000 грн. на строк до 02 березня 2019 року, а останній зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 23 % річних від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 0,05 %, а також інші комісії за його обслуговування. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] було також укладено договір іпотеки за яким остання передала позивачу в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю за домовленістю сторін 200 000 грн. В іпотечному договорі сторони передбачили й додаткову відповідальність іпотекодавця за порушення нею умов договору в частині періодичного перестрахування предмета іпотеки у вигляді сплати штрафу в розмірі 10 % вартості невиконаного зобов'язання. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії виконував не належним чином в зв'язку з чим станом на 01 листопада 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 54 958,66 грн., а саме: · поточна заборгованість по кредиту - 44 166,49 грн.; · прострочена заборгованість по кредиту - 8 590,66 грн.; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 030,57 грн.; · супроводження кредиту - 80,49 грн.; · нарахована пеня за порушення умов договору - 1 090,45 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах. Також просив стягнути з [PERSON] неустойку (штраф) за порушення умов договору іпотеки в частині періодичного перестрахування предмета іпотеки в розмірі 20 000 грн. Ухвалою від 23 січня 2015 року суд закрив провадження в частині вимог про стягнення неустойки в зв'язку з відмовою представника позивача від цих вимог. В судовому засіданні представник позивача Дар'єва А.О. в зв'язку з частковою сплатою заборгованості по кредитному договору зменшила розмір позовних вимог до 48 842,07 грн., що складається з поточної заборгованості по кредиту в розмірі 40 833,17 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 4 993,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 859,81 грн., супроводження кредиту - 76,47 грн., нарахованої пені за порушення умов договору - 79,28 грн., в іншій частині вимоги залишила незмінними, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проте просив врахувати те, що кредитний договір укладався в інтересах [PERSON], яка фактично отримала кредитні кошти та статус майнового поручителя за рахунок належного їй житлового будинку. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні після зміни думки щодо позову, а саме під час виступу в судових дебатах, вимоги не визнала. При цьому в судовому засіданні пояснювала, що вона мешкає в спірному будинку, іншого житла не має, а тому не надає згоду на його реалізацію на торгах для погашення кредитної заборгованості. Також просила врахувати оплату нею значної частини заборгованості по кредиту та зобов'язалася повністю сплатити прострочену заборгованість протягом наступних двох місяців. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 03 березня 2009 року між ВАТ "Ощадбанк" (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26, відповідно до якого банк надав йому, як позичальнику, на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 100 000 грн. на строк до 02 березня 2019 року, а останній зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 23 % річних від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 0,05 %, а також інші комісії за його обслуговування. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору в день його укладення між банком та [PERSON] було також укладено договір іпотеки за яким остання передала позивачу в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість якого на час укладення договору становила 218 064 грн., заставна вартість за домовленістю сторін - 200 000 грн. Як визнано сторонами, кредитні кошти фактично отримала [PERSON] Водночас ні позичальник, ні поручитель умови кредитного договору належним чином не виконували, внаслідок чого станом на 26 лютого 2015 року заборгованість по кредитному договору становить 48 842,07 грн., що складається з поточної заборгованості по кредиту в розмірі 40 833,17 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 4 993,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 859,81 грн., супроводження кредиту - 76,47 грн., нарахованої пені за порушення умов договору - 79,28 грн. За умовами іпотечного договору (п.п. 3.1.3, 4.2, 4.3, 6.1), що кореспондуються з положеннями ст. 572, ч. 1 ст. 575, ст.. 589, ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст.ст. 1, 7, ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання або обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання іпотечного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В той же час, згідно п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). Судом встановлено, що вартість предмета іпотеки неспівмірна з загальним розміром заборгованості по кредитному договору, а саме залишок боргу вчетверо менший від заставної вартості іпотечного будинку та майже вп'ятеро від його ринкової вартості в цінах, що діяли на момент укладення договору іпотеки. Разом з тим суд враховує те, що після пред'явлення позову [PERSON] намагається увійти в графік погашення кредиту, сплатила значну частину заборгованості, зокрема поточна заборгованість по кредиту зменшилася на 3 500 грн., прострочена - на 3 500 грн., сплачено значну частину заборгованості по відсоткам, супроводженню, пені, остання виконала свій обов'язок щодо здійснення страхування предмета іпотеки на новий строк, зобов'язалася в повному обсязі погасити прострочену заборгованість протягом двох наступних місяців. Крім цього з матеріалів справи вбачається, що іпотечний будинок використовується [PERSON] для власного проживання, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки за умови неспівмірності його вартості з розміром боргу завдасть відповідачці значної шкоди. За такого суд вважає передчасним стягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому в задоволенні вимог ПАТ "Ощадбанк" до [PERSON] слід відмовити. В задоволенні вимог ПАТ "Ощадбанк" до [PERSON] слід відмовити з тієї підстави, що останній не є іпотекодавцем, власником або володільцем спірного іпотечного майна, а тому не є належним відповідачем по справі. В силу ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed