Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.06.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №VIW3AK00031900, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 8937,11 дол. США на термін до 20.06.2012р., а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання за вказаним договором, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Це призвело до утворення в нього перед банком заборгованості станом на 25.09.2015 року в розмірі 6450,74 дол. США, яка складається з: 3275,21 дол. США - заборгованості за кредитом; 0,56 дол. США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3174,97 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на електронну адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №VIW3AK00031900 (а.с. 9-11). У відповідності до п. 7.1. кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 22.06.2007 року по 20.06.2012 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 8937,11 дол. США на наступні цілі: купівлю автомобіля 7123,31 дол. США, а також у розмірі 34 грн. для сплати реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 у розмірі 1819,80 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,35% від суми надання кредиту щомісячно в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з "25" по "30" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця у сумі 159,72 доларів США. В свою чергу позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені в п. 7.1. даного договору, сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду згідно п.п. 3.7 , 6.2., 7.1. даного Договору та погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 2.3.3. та 7.1 цього договору (п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. кредитного договору). При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 7.4. кредитного договору). При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 2.2.2, 2.2.3., 7.5 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки (п. 4.1. кредитного договору). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором № VIW3AK00031900 від 22.06.2007 року виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 6977,00 дол. США та 34 985,00 грн., що підтверджується ордерами розпорядженнями про надання кредиту № VIW3AK00031900 від 21.06.2007 року (а.с. 12, 12 зворіт). Разом з цим судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 25.09.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 6450,74 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2015 року еквівалентно 138 432,88 грн., яка складається з: 3275,21 дол. США - заборгованості за кредитом; 0,56 дол. США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3174,97 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 4-7). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №VIW3AK00031900 від 22.06.2007 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2076 грн. 49 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved