Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

позивач [PERSON] 08 жовтня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він купив 04 червня 2003 року у [PERSON] 1/2 частину гаража "А-1", який знаходиться по вул. Леніна, 28 у м.Дружківка Донецької області. При укладенні договору приватним нотаріусом не було вказано на якій земельній дільниці знаходиться об"єкт продажу. В теперешній час він не може розпорядитися своєю власністю, в зв"язку з тим, що в договорі купівлі-продажу не вказано кому належить земельна ділянка на якій знаходиться 1/2 частка гаража "А-1" по вул. Леніна,28 . Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться 1/2 частка гаража "А-1" по вул. Леніна,28 у м.Дружківка Донецької області. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач \~[PERSON] у судове засідання \~\~з'явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідач \~ \~в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його \~було повідомлено належним чином, про що в справі є розписка, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності. \~ Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини гаража "А-1", розташованого за адресою: вул.Леніна, 28 у м.Дружківка Донецької області, що підтверджужється договіром купівлі-продажу від 04 червня 2003 року, зареєстрованого за номером 5638 та посвідченого приватним нотаріусом Дружківського нотаріального округу [PERSON] (а.с.10). Гараж "А-1", розташований на земельній ділянці площею 0,0088 га, належній [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 06 травня 2003 року, виданого на підставі рішення Дружківської міської ради №4/8-83 від 16 квітня 2003 року (а.с. 11). [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно номер 877092 право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного гаража зареєстоване 27 червня 2003 року (а.с.14). Відповідно до положень ст.120 ЗК України, в редакції, яка діяла на час укладення договору дарування - 04 червня 2003 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Як вбачається з матеріалів справи, в договорі купівлв-продажу від 04 червня 2003 року не зазначено про відчуження земельної ділянки. В наступному договорів щодо відчуження земельної ділянки або вирішення питання щодо виділу частини земельної ділянки, присвоєння їй окремого кадастрового номеру між сторонами не укладалося та не вирішувалося. Державний акт про право власності на земельну ділянку виданий на імя [PERSON] від 06 травня 2003 року не змінювався та не скасовувався. 05 лютого 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом № 122. \~\~\~\~\~ \~Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~ Суд, вважає, що позивач не має можливості відновити своє порушене право, оскільки продавець гаража померла. Спадкоємців у неї не має, таким чином, позовні вимоги треба задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved