Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

22.07.2015р. ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840, за умовами якого позивач надав останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на загальну суму 23966 долорів США зі сплатою відсотків в розмірі 14,5 % на рік. Зокрема, згідно п.п. 2.2.1. - 2.2.3. Кредитного договору відповідач зобовязувався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 460 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року згідно розділу 3.2. Кредитного договору "Порука" поручителем виступила [PERSON]. Кредит було отримано відповідачем 13.09.2007 року, однак [PERSON] належним чином не виконує умови договору, а тому станом на 16.06.2015 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 11627,56 доларів США та 397564,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 8532,97 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків 3094,59 доларів США, комісії 212,71 доларів США - еквівалент 4562,28 гривень згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року, пені за прострочення сплати кредиту 3984,06 доларів США еквівалент 85453,35 гривень згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року, штрафу за порушення умов кредитного договору 14338,73 доларів США еквівалент 307548,70 гривень згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року. Враховуючи, що відповідно п. 3.21-3.24 Кредитного договору, поручитель безвідзивно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе Зобовязань, що витікають з кредитного договору, поручитель відповідає перед банком в тому ж обємі, що і позичальник, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене абсолютне право банку вимагати виконання зобовязань, вказаних в кредитному договорі, повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом так і від кожного окремо, позивач звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості. 15.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим посилаючись на те, що згідно розділу 3.2. Кредитного договору "Порука" вона взяла на себе обов'язок поручителя. Однак, пунктом 1.1.4 Договору «Автопакет» передбачено строк на який позичальнику надається кредит, а саме - до 15.09.2014 року. Таким чином [PERSON] вважає, що строк виконання основного зобов'язання, зокрема, щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, настав 15.09.2014 року. Також, між банком та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року, якою змінено зобов'язання без згоди [PERSON] як поручителя. Згідно із положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В зв'язку з тим, що додаткова угода призвела до збільшення обсягу відповідальності, що є підставою для визнання поруки такою, що припинилась, а також у зв'язку із пропущенням строків пред'явлення вимоги до поручителя, передбачених відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК, [PERSON] просить договір поруки укладений між [PERSON], Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] визнати припиненим з 16.03.2015 року. 19.10.2015 року [PERSON] надав суду заперечення проти позовної заяви, яким позов не визнав та зазначив, що в розрахунку заборгованості ПАТ "КБ "НАДРА" вказано, що станом на 16.06.2015 року [PERSON] має комісію за консультаційні послуги у розмірі 1% згідно п. 11.1 додаткової угоди, в розмірі 212,71 доларів США, що еквівалентно 4562,28 гривень, згідно курсу НБУ станом на 16.06.2015 року. В договорі "Автопакет" № 67/АМК 73/2007840 від 13.09.2007 року, який укладений між ПАТ КБ "НАДР" та [PERSON] відсутній п. 1.1.1 на який йде посилання, а додаткову угоду на яку йде посилання, [PERSON] не підписував. Крім того, просить не застосовувати до нього штрафних санкцій у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеного у п. 1.1 Договору, оскільки він у період з 13.09.2007 року по 04.04.2013 року погашав кредитну заборгованість вчасно незважаючи на настання фінансово-економічної кризи, яка істотно змінила економічні умови, а також просить зменшити розмір стягуваної неустойки, яка значно перевищує розмір збитків, а також з урахуванням суттєвої зміни курсу долара та наявності в нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому просив відмовити ПАТ КБ "НАДРА" в стягненні з [PERSON] та [PERSON] комісії у розмірі 212,71 доларів США, відмовити ПАТ КБ "НАДРА" в стягненні з [PERSON] та [PERSON] неустойки у розмірі 14338,73 доларів США, зменшити розмір пені. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 29.01.2016 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про належність підпису виконаного в оригіналі додаткової угоди до договору "Автопакет" № 67/АМК 73/2007-840 від 13.09.2007 року [PERSON], чи іншій особі? Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 18.08.2016 року по справі було відновлено провадження у зв'язку із надходженням висновку про неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 10.11.2016 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", третя особа на стороні позивача [PERSON], про визнання договору поруки припиненим прийняти до спільного розгляду об'єднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 13.12.2016 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про належність підпису виконаного в оригіналі додаткової угоди до договору "Автопакет" № 67/АМК 73/2007-840 від 13.09.2007 року [PERSON], чи іншій особі? Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 20.03.2017 року по справі було відновлено провадження у зв'язку із надходженням висновку про неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 18.04.2017 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про належність підпису виконаного в оригіналі додаткової угоди до договору "Автопакет" № 67/АМК 73/2007-840 від 13.09.2007 року [PERSON], чи іншій особі? Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 24.07.2017 року по справі було відновлено провадження у зв'язку із надходженням висновку про проведення судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 28.03.2018 року у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення по справі почеркознавчої експертизи відмовлено, оскільки нею не наведено та не доведено поважних причин неподання нею доказів чи подання клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи у встановлений процесуальним законом строк, а також виходячи з того, що кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку, та враховуючи надзвичайно тривалий розгляд даної справи. У судове засідання 28.03.2018 року представник позивача не з'явився, попередньо надавши письмові заяви в яких просить розглянути справу за його відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судових засіданнях проти первісного позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання 28.03.2018 року призначене у режимі відеоконференції не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. [PERSON] первісного позову не визнала, підтримала зустрічний позов, просила у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" відмовити. В судове засідання 28.03.2018 року не з"явилася, причини неявки до суду не повідомила. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 13.09.2007 року між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 (а.с. 5-7 т.1), згідно якого [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 23966 доларів США зі сплатою 14,5 % річних строком до 15.09.2014 року. 31.08.2010 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 67/АМК73/2007-840 від 31.08.2010 року, відповідно до якої договір "Автопакет" викладено в новій редакції (а.с. 115-118 т.1). З метою забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року [PERSON] взяла на себе обов'язки поручителя. За умовами договору поручитель несе солідарну відповідальність із боржником у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником передбачених кредитним договором зобовязань. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору припинив своєчасно вносити плату за користування кредитом та не сплачував у повному обсязі нараховані відсотки, у звязку з чим станом на 16.06.2015 року за ним утворилась заборгованість в сумі 11627,56 доларів США та 397564,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 8532,97 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків 3094,59 доларів США, комісії 212,71 доларів США, що еквівалентно 4562,28 гривням згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року, пені за прострочення сплати кредиту 3984,06 доларів США, що еквівалентно 85453,35 гривням згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року, штрафу за порушення умов кредитного договору 14338,73 доларів США, що еквівалентно 307548,70 гривням згідно курсу НБУ на 16.06.2015 року, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості (а.с. 3-4, т.1) Доводи відповідача [PERSON] про те, що він не підписував додаткову угоду до договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року спростовуються висновком експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.07.2017 року. Згідно висновку експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.07.2017 року № 2462/2463/17-21 підписи від імені [PERSON] в оригіналі додаткової угоди до договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] в оригіналі додаткової угоди до договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року виконані самим [PERSON]В.(а.с. 117-121, т.2) Статтею 549 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, боржник повинен передати кредиторові грошову суму - неустойку. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8532,97 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 3094,59 доларів США, що разом становить 11627,57 доларів США, а також пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 85453,35 гривень. Обгунтованість та законність стягнення за даним кредитним договором з відповідача штрафу за порушення умов кредитного довогору у розмірі 14338,73 доларів США, що еквівалентно 307548,70 гривням по курсу НБУ станом на 16.06.2015 року та комісії у розмірі 212,71 доларів США, що еквівалентно 4562,28 гривням по курсу НБУ станом на 16.06.2015 року, позивачем в судовому засіданні не доведено, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. При цьому суд, суд виходить також з того, що згідно п.п. 2.2.3, п.5.1 Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасну оплату послуг передбачених даним договором за кожен день прострочення. У той же час іншими умовами договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування фактино за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 307548,70 гривень гривень, також необхідно відмовити і з цих підстав. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON], суд приходить до наступного. Згідно розділу 3.2. "Порука" Кредитного договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року, укладеного між банком, [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяла на себе обов'язки поручителя (а.с. 5-7, т.1). Пунктом 1.1.4 Договору "Автопакет" передбачено строк на який позичальнику надається кредит, а саме - до 15.09.2014 року. Тобто, строк виконання основного зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, настав 15.09.2014 року. Також, між банком та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року, якою змінено окремі умови договору та зобов'язання без згоди [PERSON] як поручителя, а саме до договору "Автопакет" без згоди [PERSON] включено умову, якою не передбачено конкретного строку закінчення поруки, а саме зазначено, що договір діє до повного виконання зобов'язань. Згідно із положеннями ч. 1-4 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Таким чином, оскільки відповідно до пункту 1.1.4 договору "Автопакет" від 13.09.2007 року строк виконання основного зобов"язання настав 15.09.2014 року, а банк з вимогою до поручителя у встановлений п. 4 ст. 559 ЦК України строк щодо невиконання позичальником зобов"язань за кредитиним договором або з відповідною позовною заявою не звертався, а також виходячи з того, що додатковою угодою від 31.08.2010 року без згоди поручителя [PERSON] між [PERSON] та банком було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року, якою було змінено умови договору "Автопакет" від 13.09.2007 року, що призвело до збільшення обсягу відповідальності [PERSON], то суд приходить до висновку, що зобов'язання за договором поруки припиняються з 16.03.2015 року. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] необхідно задовольнити. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що заборгованість за Договором "Автопакет" № 67/АМК73/2007-840 від 13.09.2007 року в розмірі 11627,56 доларів США, а також пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 85453,35 гривень, підлягають стягненню з відповідача [PERSON], а тому позовні вимоги позивача в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON], задоволененю не підлягають. Питання про судові витрати вирішити відповідно до вимог статей 133-142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial