Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач 13.02.2015 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ньюз Тревел» про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, посилаючись на те, що 05.12.2014 року між позивачем та ТОВ «Ньюз Тревел» був укладений договір № К303/141205-1 на туристичне обслуговування трьох осіб. 08.12.2014 року позивач передав грошові кошти за організацію туристичного туру, що мав відбутися в період з 17.01.2015 року по 24.01.2015 року в розмірі 29080 грн. 16.01.2014 року у телефонній розмові представником відповідача було повідомлено про неможливість організації туристичного туру ТОВ «Ньюз Тревел» через різке зниження попиту та купівельної здатності у зв'язку із різким зростанням валют та негативною політичною ситуацією на протязі останнього року.Отже, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, обумовлену послугу не надав і грошові кошти не повернув, у зв'язку із чим позивач просить суд:стягнути з ТОВ «Ньюз Тревел» на користь [PERSON] суму матеріального збитку у розмірі 58000 грн., стягнути з ТОВ «Ньюз Тревел» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50000 грн., стягнути з ТОВ «Ньюз Тревел» у дохід держави витрати на судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов задовольнити (а.с.47). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.46). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та надавши оцінку в сукупності наявним в справі доказам, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.12.2014 року між ТОВ «Ньюз Тревел» та [PERSON] був укладений договір № К303/141205-1 на туристичне обслуговування, відповідно до п.1.1.1 якого туроператор згідно заявки, що подана замовником тур агенту через турсубагента за плату зобов'язується забезпечити надання замовнику і/або туристам туристичні послуги (а.с.5-11). Відповідно до п.3.1. даного договору, у випадку невиконання умов дійсного договору зі сторони туроператора, замовник має право вимагати повернення сплачених послуг, які не надані у прямо пропорційному розмірі, за умови дотримання п.3.6. договору. Згідно п.3.2. договору, у випадку відмови туроператора від виконання умов дійсного договору, турист має право на стягнення збитків, підтверджених документально,спричинених внаслідок розторгнення дійсного договору, крім випадку, коли це сталося з вини туриста. При цьому, сторони обумовили, що стягненню підлягають виключно збитки, що були фактично понесені. Згідно Додатка № 1 до договору позивачем був замовлений тур до ОАЕ/Дубай. Надання тур послуги повинно було відбутися з 17.01.2015 року по 24.01.2015 року (а.с.9). На виконання умов договору № К303/141205-1 на туристичне обслуговування, позивачем у відповідності до платіжного доручення №152 від 08.12.2014 року було сплачено 29080,76 грн (а.с.12). Позивач у своєму позові стверджує, що 16.01.2014 року у телефонній розмові представником відповідача було повідомлено про неможливість організації туристичного туру ТОВ «Ньюз Тревел» через різке зниження попиту та купівельної здатності у зв'язку із різким зростанням валют та негативною політичною ситуацією на протязі останнього року, таким чином відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, обумовлену послугу не надав і грошові кошти не повернув. Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У відповідності до п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Зазначеним Законом визначенні поняття Туроператора та Турагента. Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо інше не суперечить суті зобов'язання. За нормою ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. В силу положень ст.20 Закону України «Про туризм», Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб'єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Згідно ч.І ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.3.1. даного договору, у випадку невиконання умов дійсного договору зі сторони туроператора, замовник має право вимагати повернення сплачених послуг, які не надані у прямо пропорційному розмірі, отже суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення сплачених послуг у розмірі 29080,76 грн. Проте, оскільки позивачем не надано документів які підтверджують спричиненні збитки у наслідок не виконання договору у відповідності до п.3.2 договору, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 28290 грн. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди суд приходить до наступного. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Відповідно до ст.33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. У сенсі розуміння ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як позивач безсумнівно пережив психічне хвилювання що виразилось у переживаннях, до того ж його донька довгий час знаходилася у нервовому стані, оскільки для неї це був новорічний подарунок, а відпочити сім'єю так і не надалось можливим, оскільки грошові кошти, які позивач довгий час збирав на відпочинок були передані ТОВ «НЬЮЗ Тревел». З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди визначивши розмір у сумі - 300,00 гривень. У відповідності до ч.3 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживача",споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial