Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Імексбанк", відділення ПАТ "Імексбанк" 299 у м.Івано-Франківську про захист прав споживачів та повернення заборгованості за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 03.06.2014 року був укладений договір № 800016187 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад"_"Постійний клієнт" "6 місяців_"(вид вкладу"_ПосКл6м25%). За умовами договору позивач передав, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн. з обов'язком виплати процентів за користування вкладом. Однак в порушення договірних зобов'язань відповідач не повернув вкладені кошти та не виплатив проценти в термін який визначений договором. У день закінчення строку розміщення вкладу позивачка звернулася до відділення 299 АТ «Імексбанк» за отриманням своїх коштів по закінченню терміну вкладу, однак отримала відповідь, що в банку відсутні кошти, тому її вклад та відсотки не повернуть. А тому, для продовження нарахування відсотків їй запропонували укласти новий договір банківського вкладу на цю ж суму депозиту, але вже з іншим розміром відсотків - 18% річних і на 26 днів (до 30.12.2014 року), на що погодилась і підписала договір банківського вкладу [NUMBER] від 04.12.2014 року. Однак, після закінчення строку другого договору відповідач не виплатив ні суму вкладу, ні нарахованих відсотків. А тому просила, стягнути з відповідача 80 000,00 грн. неповернутого вкладу, 2 919,45 грн. - процентів на вклад, 2 570,50 грн. - інфляційних втрат та 319,66 грн. - 3% річних. Представник позивачки в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задоволити, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с.38). Представники відповідачів в судові засідання не з'являлися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 30, 31, 36, 37). З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами банківського строкового вкладу (депозиту). 03.06.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" був укладений договір № 800016187 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад"_"Постійний клієнт" "6 місяців_"(вид вкладу"_ПосКл6м25%) на строк до 04.12.2014 року. На виконання умов договору позивачка внесла на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 80 000 грн. (а.с.6-11). Відповідно до умов договору за використання грошових коштів банк нараховує і сплачує вкладнику проценти із розрахунку 25% річних. По закінченню строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України, банк зобов'язувався перерахувати на поточний рахунок вкладника згідно договору банківського рахунку, або за його заявою на інший його рахунок (а.с. 8). У день закінчення строку розміщення вкладу позивачка звернулася до відділення 299 АТ «Імексбанк» за отриманням своїх коштів по закінченню терміну вкладу, однак отримала відповідь, що в банку відсутні кошти, тому їй було запропоновано для продовження нарахування відсотків укласти новий договір банківського вкладу на цю ж суму депозиту, але вже з іншим розміром відсотків - 18% річних і на 26 днів (до 30.12.2014 року). А тому, 04.12.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" був укладений договір [NUMBER] банківського вкладу у гривні України "_Ексклюз1м18_". На виконання умов договору позивачка внесла на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 80 000 грн. під 18% річних (а.с. 12, 13). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 04.12.2014 року та 30.12.2014 позивачка зверталася до відповідача із заявою про повернення вкладу та відсотків, однак, відповідач на це не відреагував та кошти позивачці не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, станом на 16.02.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачкою становить 85 809 грн. 61 коп., з яких: 80 000,00 грн. - неповернутого вкладу, 2919,45 грн. - проценти на вклад, 2 570,50 грн. - інфляційні втрати та 319,66 грн. - 3% річних. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що публічне акціонерне товариство «Імексбанк» порушило умови договору, тим самим позбавило вкладника права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому, для поновлення вказаного права позов про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу підлягає до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачку було звільнено від його сплати.

Outcome: approved