Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду із позовними заявами, провадження щодо яких ухвалою суду від 30.05.2018 об'єднано в одне провадження. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між позивачем та кожним із відповідачів-фізичних осіб 19.04.2008 укладено договір оренди належних відповідачам-фізичним особам земельних ділянок на території Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Договори оренди зареєстровані 07.10.2008, строк оренди 10 років з дати реєстрації, тобто по 07.10.2018. Позивачеві стало відомо, що земельні ділянки, яким користується позивач, передані відповідачами-фізичними особами в оренду відповідачеві СФГ "Явір" за договорами оренди від 10.06.2016 № 60 ([PERSON]) та від 10.06.2016 № 62 ([PERSON]). Укладення спірних договорів оренди землі суперечить ЦК України, Закону України "Про оренду землі", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", порушує права позивача як орендаря, тому вони як такі, що суперечать актам цивільного законодавства, підлягають визнанню недійсними. Представник позивача позов підтримала, наголосила, що спірні договори оренди землі укладено та право оренди зареєстровано протягом строку дії права оренди позивача, тому спірні договори оренди землі є недійсними відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України. Представник відповідача СФГ "Явір" у судовому засіданні позов визнав, погодився, що право оренди зареєстровано протягом строку дії права оренди позивача. Представник наголосив, що відповідачі-фізичні особи не повідомили СФГ "Явір" і державного реєстратора про існування діючих договорів оренди землі із ПАФ "Україна". Реєструючи спірні договори оренди землі державний реєстратор отримав "чисті" витяги із ДЗК. Вказані обставини суд повинен взяти до уваги під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат і не стягувати їх із СФГ "Явір". [PERSON][PERSON] надала відзив про визнання позову, вказала, що новий договір оренди щодо її земельної ділянки укладено між нею та СФГ "Явір" протягом строку дії договору оренди землі із ПАФ "Україна". Просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 74, 75). [PERSON][PERSON] надала аналогічний за змістом відзив (а.с. 80, 81). Третя особа у судові засідання не з'явилася, будь-яких заяв, клопотань або пояснень до суду щодо предмету спору не надіслала. Ураховуючи належне повідомлення відповідачів і третьої особи про судове засідання, надання відповідачами-фізичними особами відзиву на позов (яким позов визнано) і клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не повідомлення третьою особою про причини неявки у судове засідання тощо, суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив розглянути справу по суті за їх відсутності відповідачів-фізичних осіб і третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Суд встановив, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 115260 від 29.11.2005 відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,73 га для ведення товарного сільськогосопдарського виробництва на території Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324580400:00:001:0250 (а.с. 5). [PERSON] до договору оренди землі б/н від 19.04.2008 позивач отримав в оренду згадану земельну ділянку від орендодавця [PERSON] на строк 10 років; договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації; договір зареєстровано 07.10.2008 Семенівським районним відділом Полтавської регіональної філії (центр ДЗК) (а.с. 3, 4). Реєстрацію договору 07.10.2008 підтверджено Відділом у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 7). Отже, право оренди позивача діє по 07.10.2018. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~12143034 (а.с. 6) орендарем земельної ділянки кадастровий номер 5324580400:00:001:0250, державний акт ПЛ № 115260 від 29.11.2005, власник відповідач [PERSON], є відповідач СФГ "Явір", договір оренди землі № 60 від 10.06.2016, договір укладено на 10 років, право оренди зареєстровано 21.07.2016 за № 15589687 третьою особою [PERSON] (а.с. 6). Отже, оспорюваний позивачем договір оренди землі № 60 від 10.06.2016 укладено, а відповідне право оренди землі зареєстроване за СВГ "Явір" 21.07.2016, тобто протягом строку дії договору оренди землі б/н від 19.04.2008 б/н, укладеного між позивачем і відповідачем [PERSON]. Представники ПАФ "Україна" і СФГ "Явір" підтвердили, що дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] було [PERSON]. Суд встановив, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 115308 від 27.03.2006 відповідач ([PERSON]) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324580400:00:001:0300 (а.с. 33). [PERSON] до договору оренди землі б/н від 19.04.2008 позивач отримав в оренду згадану земельну ділянку від орендодавця [PERSON] на строк 10 років; договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації; договір зареєстровано 07.10.2008 Семенівським районним відділом Полтавської регіональної філії (центр ДЗК) (а.с. 31, 32). Реєстрацію договору 07.10.2008 підтверджено Відділом у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 35). Отже, право оренди позивача діє по 07.10.2018. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~121142316 (а.с. 34) орендарем земельної ділянки кадастровий номер 5324580400:00:001:0300, державний акт ПЛ № 115308 від 27.03.2006, власник відповідач [PERSON], є відповідач СФГ "Явір", договір оренди землі № 62 від 10.06.2016, договір укладено на 10 років, право оренди зареєстровано 20.07.2016 за № 15583775 третьою особою [PERSON] (а.с. 34). Отже, оспорюваний позивачем договір оренди землі № 62 від 10.06.2016 укладено, а відповідне право оренди землі зареєстроване за СВГ "Явір" 20.07.2016, тобто протягом строку дії договору оренди землі б/н від 19.04.2008 б/н, укладеного між позивачем і відповідачем [PERSON]. [PERSON] до ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у\~редакції, чинній на дати укладення та державної реєстрації договору оренди від 19.04.2008) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п.\~5\~ст.\~126\~\~Земельного кодексу України\~(в редакції на час реєстрації договору) право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до Закону. За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. [PERSON] до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження, зокрема, на земельні ділянки. [PERSON] до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. [PERSON] до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. [PERSON] до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити даному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [PERSON] до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.ст. 13, 17 Закону України "Про оренду землі"). Державній реєстрації прав підлягає право оренди (суборенди) земельної ділянки (абз. 7 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст.\~3\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Ч. 3\~ст.\~215\~ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями (ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі"). За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Одна й та ж сама земельна ділянка не може одночасно орендуватися для однакових потреб різними орендарями, укладення наступного договору оренди землі можливе лише після припинення дії попереднього договору оренди землі припинення права оренди попереднього орендаря. Крім того, слід зазначити, що як ЦК України, так і\~закони України "Про оренду землі", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не передбачають подвійної реєстрації права на оренду земельних ділянок, адже така реєстрація суперечила б змісту відносин оренди землі та могла призвести до наявності багатьох повноправних і законних користувачів однієї і тієї ж земельної ділянки. Відтак суд робить висновок про наявність достатніх правових підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем договорів оренди землі від 10.06.2016 № 60 ([PERSON]) та від 10.06.2016 № 62 ([PERSON]), орендарем за якими є СФГ "Явір", оскільки вказані договори укладено, і відповідне право оренди зареєстровано за СФГ\~"Явір", протягом строку дії раніше укладеного між ПАТ "Україна" та кожним із відповідачів [PERSON] і [PERSON] договорів оренди землі від 19.04.2008 б/н, зареєстрованих 07.10.2008, щодо одних і тих самих земельних ділянок відповідачів-фізичних осіб. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права сторін. [PERSON] до ст. 133, 137, ч. 9 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України: - у зв'язку із визнанням відповідачем позову суд повертає позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову по 881 грн (а.с. 20, 48); - суд покладає на відповідачів-фізичних осіб усі судові витрати позивача по 3881\~грн = 881\~грн судовий збір + 3000 грн витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 19, 47, 86-93, 95), оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів-фізичних осіб з укладення спірних договорів оренди землі із співвідповідачем СФГ\~"Явір" під час дії договорів оренди землі із ПАФ\~"Україна". На підставі викладеного,

Outcome: approved