Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.09.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 82. Після розірвання шлюбу, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року було розділено спільне майно подружжя. На той час позивач перебувала за кордоном, а коли повернулась то дізналась, що відповідач оформив право власності на свою частину майна. При оформленні своєї частини майна, позивач встановила, що земельна ділянка яка лишилась, не відповідає розмірам визначеним у вказаному рішенні суду, а земельна ділянка відповідача більша ніж визначено судом. Просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, виділеної їй рішенням суду, визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 10.07.2012 року, виданий відповідачу [PERSON] недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечив, та пояснив суду, що земельну ділянку йому відмірювали працівники Відділу в Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року, і він користується земельною ділянкою в межах визначених в державному акті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов мотивованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.09.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 82. Після розірвання шлюбу, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року було розділено спільне майно подружжя. Відповідно до вказаного рішення суду за [PERSON] було визнано право власності на частину будинку з надвірними спорудами в будинку [ADDRESS] а саме: на жилу кімнату 1-1 площею 7, 20 м. кв. вартістю 4550 грн., жилу кімнату 1-4 площею 15, 60 м. кв. вартістю 9859 грн., частину веранди 1-5 площею 14, 50 м. кв. вартістю 7554 грн., тамбур „ І " площею 4, 50 м. кв. вартістю 2385 грн.. Всього користується приміщеннями будинку площею 41, 8 м. кв. на суму 24348 грн. З господарських споруд виділяються сарай „ Б " вартістю 6326 грн., погріб „ В " вартістю 2697 грн., вбиральня „ Г " вартістю 739 грн., ворота „ № 1" вартістю 1320 грн., 1/2 частина огорожі „ № 2 " площею 43, 75 м. кв. довжиною 28, 25 м вартістю 1211, 5 грн. Всього [PERSON] по садибі виділено нерухомості на суму 36641,5 грн. В долях це становить 53/100, ( ідеальна доля = 50/100), а в гривнях на 2165 грн. більше ідеальної долі (ідеальна доля - 34476, 5 грн.). За [PERSON], визнано право власності на частину будинку з надвірними спорудами в будинку [ADDRESS] та виділено їй жилу кімнату 1-2 площею 15, 7 м. кв. вартістю 9922 грн., жилу кімнату 1-3 площею 9, 40 м кв. вартістю 5941 грн., частину веранди 1-5 площею 8, 10 м. кв. вартістю 4220 грн., кухню 1-6 площею 4, 60 м. кв. вартістю 2397 грн., ванну 1-7 площею 2, 20 м. кв. вартістю 1146 грн. Всього виділено приміщення в будинку площею 40, 0 м. кв. Із господарських споруд виділено гараж „ Д " вартістю 7474 грн., 1/2 частину огорожі „ № 2 " площею 43, 75 м. кв. довжиною 28, 25 м вартістю 1211, 5 грн. Всього по садибі виділено нерухомості на суму 32311, 5 грн. В долях це становить - 47/100. ( ідеальна доля = 50/100), а в гривнях на 2165 грн. менше ідеальної долі (ідеальна доля - 34476, 5 грн.). Позивач тривалий час перебувала за кордоном, а після повернення дізналась, що відповідач зареєстрував право власності на майно виділене у його власність вищезазначеним рішенням суду. При реєстрації права власності на свою частину майна позивач виявила невідповідність межі земельної ділянки, що розділяє належну відповідачу по справі на праві власності земельну ділянку із земельною ділянкою, виділеною їй на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 19-17 від 02.09.2017 року межі земельної ділянки зазначені в державному акті на право власності та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, серії [NUMBER] від 10.07.2012 року, виданий на ім'я громадянина [PERSON], яка знаходиться о [ADDRESS] частково не відповідають рішенню Баришівського районного суду Київської області від 04. 10.2006 року справа №2-45/2006 та фактичному користуванню земельною ділянкою на даний час. Площа земельної ділянки, яка вилучена із користування [PERSON] становить 14,28 м.кв., в тому числі в будинку літ. А1 1,92 .кв. / Схеми №1 та №2 в Додатку №1 до висновку/. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що при виготовленні державного акту на право власності на землю, та виділенні земельної ділянки в натурі, були порушені розміри та межі визначені в рішенні Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року. Таким чином права позивача порушені, та відповідач не законно користується частиною її земельної ділянки. А оскільки виправлення в Державному акті на право власності на земельну ділянку заборонені законодавством, даний Державний акт необхідно визнати недійсним. Встановлене судом підтверджується: - Копією паспорта позивача; - Копією паспорта відповідача; - Копією свідоцтва про розірвання шлюбу; - Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2006 року; - Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 10.07.2012 року - Висновком судової земельно-технічної експертизи № 19-17 від 02.09.2017 року Іншими матеріалами справи. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач надала суду доказ сплати судового збору в сумі 551 гривень 20 коп. та оплати за проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 3095(три тисячі дев'яносто п'ять) грн. оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved