Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

10 квітня 2015 року прокурор Любешівського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров"я на лікування потерпілого від злочину, в якій зазначив, що ухвалою Любешівського районного суду від 24.02.2013 року кримінальне провадження №162/391/15-к за ч.1 ст.122 КК України за фактом заподіяння неповнолітнім [PERSON] умисного тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості [PERSON] закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинуваченя. Дана ухвала набрала законної сили 03.03.2015 року. З матеріалів кримінального провадження слідує, що неповнолітній [PERSON] близько 2 години 01 січня 2015 року, знаходячись за приміщенням сільського будинку культури, розташованого по вул. Радянська в с. Седлище Любешівського району Волинської області, під час словесної суперечки із [PERSON], яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс кулаками три удари по обличчю останнього. Від одержаних ударів [PERSON] впав на землю, після чого [PERSON] завдав йому один удар ногою в обличчя, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянках четвертого справа і восьмого зліва зубів, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 30.01.2015 року за ознакою тривалості розладу здоров'я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Кримінальне провадження №12015030140000004 від 10.01.2015 року відносно [PERSON] закрито за нереабілітуючими підставами на підставі п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно довідки Волинської обласної клінічної лікарні №225/2-10.15 від 06.02.2015 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні упродовж 8 ліжко-днів з 02.01.2015 року по 09.01.2015 року, вартість його лікування склала 2 482,40 грн.. Зазначає, що відповідно до інформації Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету №09/585 від 19.02.2015 року, учнем якого є [PERSON], останній щомісяця отримує стипендію в сумі 220 грн. Оскільки даних коштів недостатньо для відшкодування завданої ним шкоди, то позов про стягнення витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] пред'являється до [PERSON] та його батьків. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ЕГ №006660 від 06.01.1998 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. В звязку з вищевказаним, просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації витрати закладу озорони здоров"я на лікування [PERSON]., який потерпів від злочину, 2 482 грн. 40 коп.. В судовому засіданні прокурор прокуратури Любешівського району [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав підтримала і просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов визнали, не заперечували проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши прокурора, відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що близько 2 години 01 січня 2015 року неповнолітній [PERSON], знаходячись за приміщенням сільського будинку культури, розташованого по вул. Радянська в с. Седлище Любешівського району Волинської області, під час словесної суперечки із [PERSON], яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс кулаками три удари по обличчю останнього. Від одержаних ударів [PERSON] впав на землю, після чого [PERSON] завдав йому один удар ногою в обличчя, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянках четвертого справа і восьмого зліва зубів, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 30.01.2015 року за ознакою тривалості розладу здоров'я (більше 21 дня) належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Досудовим слідством дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України. Ухвалою Любешівського районного суду від 24.02.2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. У звязку з отриманими тілесними ушкодження потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Волинській обласній клінічній лікарні з 02.01.2015 року по 09.01.2015 року. Відповідно до ст.1206 ЦКУкраїни особа, яка вчинила злочин,зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікуванням потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання,що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат також визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету МіністрівУкраїни №545від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. 2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорониздоров'я настаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осібкоштів до відповідного бюджетуі їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545\~ сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував налікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма003/у ) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Частиною 2 ст. 1206 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі вчинення злочину малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1179 Цивільного кодексу України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] є учнем Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету та щомісяця отримує стипендію в сумі 220 грн. Згідно довідки Волинської обласної клінічної лікарні від 06.02.2015 року № 225/2-10.15 на лікування потерпілого [PERSON] витрачено 2482 грн. 40 коп.. Отже вказана сума підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь держави в особі Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації. Згідно ст. 121 Конституції Українина органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved