Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до кредитного договору б/н від 28.09.2012р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту [PERSON] керувався п.2.1.2.3., п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Позивач зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не виконавши свої зобовязання перед банком, а тому позивач має право достроково вимагати від відповідача повернення всієї суми кредиту. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 20.09.2018р.\~має заборгованість\~20594\~грн.32 коп., яка складається з наступного: - 5615,82 грн. - тіло кредиту; - 5152,31 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 8369,32 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 956,87 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ Приватбанк. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У звязку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 20594\~грн.32 коп., судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп., та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 18 грудня 2018 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить застосувати до вимог банку про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 28.09.2012р. строк позовної давності та повністю відмовити банку у задоволенні позовних вимог. Оскільки позивач у позовній заяві не заперечував проти винесення заочного рішення, суд, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 28.09.2012 р., згідно якої вона погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася та згодна з вищевказаними умовами, які були надані їй у письмовому вигляді, а також підтвердила, що ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг накопичення «Копілка» і згідна на оформлення цієї послуги. На підставі п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязалася погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. При непогашені суми простроченого кредиту, згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач [PERSON] згідно умов договору, зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~На підставі\~ч.3\~ст.89ЦПК\~України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач у справі [PERSON] у своєму відзиві вказує, що наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог розрахунок заборгованості не є первинним документом в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а отже не може бути доказом існування заборгованості взагалі, інших документів, які б підтверджували заборгованість, банком не надано. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника або в такому разі належним чином повідомити позичальника про зміни кредитного договору. Жодних повідомлень від банку відповідач не отримувала і доказів про повідомлення відповідача банком не надано. У звязку з цим вважає, що розрахунок відсотків з 01.09.2014р. банком виконано невірно, тобто з перевищенням відсоткової ставки, визначеної договором. \~ \~ \~ \~Суд не погоджується з даним посиланням, оскільки, заперечуючи проти наданого банком розрахунку боргу, відповідач [PERSON] жодного розрахунку зі свого боку суду не надала і при цьому з клопотанням про призначення судово-бухгалтерської експертизи не зверталася. А позивачем надано належні розрахунки заборгованості за договором б/н від 28.02.2012р., укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] станом на 01.04.2015р. та станом на 20.09.2018р., тобто з часу виникнення заборгованості, з яких вбачається достатня інформація щодо отримання, здійснення витрат кредитних коштів, внесення коштів відповідачем на погашення кредитних коштів, нарахування відсотків, пені, штрафів, та виникнення заборгованості. \~ \~ \~ \~[PERSON] вважає у задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку з тим, що позовна давність щодо кредиту сплинула повністю, оскільки в 30-ти денний строк повернення кредиту не відбулося, строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту на момент звернення до суду з цим позовом сплинув, а тому штраф та пеня не могли нараховуватися після закінчення строку дії карти. \~ \~ \~ \~П.2.11.2.12 передбачено, що після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банком випускається карта на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів. Термін дії карти не підлягає продовженню банком в разі надання клієнтом до початку останнього місця події дії картки письмової заяви про закриття рахунку, за умови відсутності прострочення заборгованості клієнта перед банком за відповідним рахунком. Закінчення терміну дії карти, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між банком і клієнтом та/або закриття повязаного з нею поточного рахунку клієнта. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~не зверталася\~до банку\~з приводу\~закриття карткового\~рахунку,\~і як\~вбачається з\~наданого позивачем\~розрахунку вона\~далі продовжувала\~користуватися кредитними\~коштами на\~цьому рахунку,\~що свідчить\~про продовження\~договірних відносин\~між нею\~та банком,\~зокрема нарахуваннявідсотків, штрафу та пені. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. \~ \~ \~ \~Якщо кредитний договір встановлює окремі зобовязання, які деталізують обовязок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. \~ \~ \~ \~Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обовязку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. \~ \~ \~ \~З розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 вересня 2012 року, станом на 20 вересня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] останній платіж по картковому рахунку здійснила 29 листопада 2017 року в сумі 175 грн. 43 коп., маючи при цьому заборгованість 7049 грн. 88 коп. \~ \~ \~ \~З позовом до суду позивач звернувся 10 жовтня 2018року. \~ \~ \~ \~В такому\~разі позивачем\~не порушено\~строків загальної\~позовної давності\~і відповідач [PERSON] згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 вересня 2012 року, станом на 20 вересня 2018 року має заборгованість 20594\~грн.32 коп., яка складається з наступного: - 5615,82 грн. - тіло кредиту; - 5152,31 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 8369,32 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 956,87 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного розрахунку заборгованості, розмір заборгованості, який стосується тіла кредиту в сумі 5615,82 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 5152,31 грн. є обґрунтований та здійснений відповідно до умов договору, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають повному задоволенню. \~ \~ \~ \~Що стосується застосування позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) слід зазначити, що позивачем стосовно вказаної вимоги також застосований строк загальної позовної давності, що є порушенням вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, в якому чітко передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому суд вважає за необхідне зменшити нарахований розмір пені в сумі 8369,32 грн. та стягнути з відповідача пеню в межах строку спеціальної позовної давності, тобто за один рік в сумі 7719,32 грн. \~ \~ \~ \~Відповідач у відзиві також заперечує проти стягнення з неї за одне і теж правопорушення одночасно штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) і штрафу у розмірі 956 грн. 87 коп. (процентна складова). \~ \~ \~ \~Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.\~Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Якщо предметом\~неустойки є\~грошова суму,\~її розмір\~встановлюється договором\~або актом\~цивільного законодавства.\~Розмір неустойки,\~встановлений законом,\~може бути\~збільшений у\~договорі, якщо таке\~збільшення не\~заборонено законом (ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як установлено судом, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ \~ \~ \~Суд погоджується із вищевказаним запереченням, оскільки одночасне стягнення з відповідача [PERSON] за одне і теж правопорушення штрафу у вигляді фіксованої частини та штрафу у процентному співвідношенні є неправомірним і приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн., як такого, що суперечить вимогам закону. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ч.1 ст. 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Положенням ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно \~до \~п.2 \~ч.1 \~ст.614 \~ЦК України \~особа \~є \~невинуватою, \~якщо \~вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів \~щодо \~належного \~виконання зобов'язання. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши вищевикладені\~обставини,\~оцінивши наявні\~в матеріалах\~справи письмові\~докази у\~їх сукупності,суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 28.02.2012р., яка складається з наступного: тіло кредиту в сумі 5615,82 грн.; нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 5152,31 грн.; пеня в сумі 7719,32 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 956,87 грн., а в частині стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №PROM4BZUB від 24.09.2018р. Оскільки судовий збір, сплачений за мінімальною ставкою, з урахуванням заявленого розміру стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума, сплаченого судового збору, тобто 1762 грн. 00 коп.. \~ \~ \~ \~На \~підставі \~викладеного \~та \~

Outcome: partial