Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У січеі 2015р. публічне акціонерне товариство "Дельта банк" (Позивач, ПАТ "Дельта Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю педмета іпотеки у власність та визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк». Позов обгрунтовано тим, що 17 червня 2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11360775000, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США зі сплатою 14,5 % річних на строк з 17 червня 2008 року по 18 червня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 17 червня 2008 року між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким передано в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. У подальшому 08 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі щодо даного кредитного договору. Станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору складає 1 986 368,91 грн. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків за користування ним, позивач має право на дострокове погашення всієї суми заборгованості, про що він повідомив відповідача. Відповідач не повернув заборгованість по кредиту. З урахуванням наведеного Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] (три житлових кімнати площею 56,40кв.м.). Представником Позивача в засіданні 06.06.2015р. подано пакет документів, зокрема щодо розгляду Банком заяв Відповідача та щодо укладення між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" Додаткової угоди №1 від 09.12.2011р. до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., якою зокрема затверджено форму Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами (форма Додатку №1 до Акту приймання передачі), витяг з Додатку №1, в якому вказано про передачу прав вимоги по кредиту з [PERSON] (а.с.105-124). Крім того, представником позивача 15.06.2015р. подано заяву про розгляд справи за її відсутності та додаткові документи щодо позову, в тому числі копію повідомлення Позивача на ім'я Відповідача про передачу прав вимоги від Первісного кредитора Новому кредиторові і останній є власником всіх прав вимоги за кредитним договором з 19.12.2011р., а також судову практику(а.с.128-129). Щодо заявлених вимог представником Відповідача надані письмові заперечення від 20.03.2015р. (а.с.51-53) та додаткові пояснення від 27.04.2015р., 04.06.2015р., 15.06.2015р. (а.с.69-71, 92-93, 140-143), в яких він просив відмовити в задоволенні позову та долучав документи на обґрунтування його позиції. У запереченнях зокрема вказувалось на те, що Позивач не є Іпотекодаржателем, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.03.2015р. Іпотекодержателем за Договором іпотеки є АКІБ "УкрСиббанк"», Позивачем не надано доказів того, що саме він є кредитором по Кредитному договору 2008р., не здійснено державної реєстрації відступлення прав за договором іпотеки, не надано Акту приймання-передачі прав за кредитом та іпотечним договором, не надано доказів невиконання відповідачем взятих на сере зобов'язань. Також звернуто увагу на те, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 07.05.2015р. у справі №22-ц/796/1602/2015 скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02.08.2013р. та відмовлено в позові до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом №1136-775000 від 17.06.2008р., в тому числі з тих підстав, що Позивач не довів своє право вимоги за кредитним договором і не надав Акт приймання-передачі прав вимоги за даним кредитом. Крім того, представник Позивача звернув увагу на те, позасудове врегулювання спору шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до Договору іпотеки та Закону «Про іпотеку» не здійснювалось, а з огляду на положення вимог ст. 37 Закону «Про іпотеку» та п.38 постанови пленуму ВСС від 30.03.2012р. №5 Позивач мав право звернутись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.39 Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. На підтвердження вказаної позиції представником Позивача долучено судову практику (а.с.141-162). У судове засідання 15.06.2015р. сторони не з'явились, подали через канцелярію заяви. При цьому представник Позивача позов підтримала у повному обсязі і просила слухати за її відсутності. Будучи присутніми у судовому засіданні 08.06.2015р. представники сторін висловили свої позиції щодо позовних вимог, відповідно до яких представник Позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, а представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. З'ясувавши обставини справи, перевіривши наявні у справі докази, врахувавши позиції сторін, суд приходить до наступного висновку про можливість розгляду справиза відсутності сторін на підставі наявних доказів. Так, судом встановлено, що 17 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11360775000, згідно умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США з процентною ставкою 14,5% річних на строк з 17 червня 2008 року по 18 червня 2018 року. Повернення кредиту має здійснюватись шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 270,00доларів США згідно Графіку платежів, який є додатком №1 до Договору (пункти 1.1., 1.2.2., 1.3.1., Договору) (а.с. 7-20). В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11360775000 17 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки №88267, згідно умов якого передано в іпотеку банку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності відповідно до договору дарування від 14 квітня 2008 року. Пунктом 1.2 Договору визначено заставну вартість предмета іпотеки 731 235,00грн. (а.с.21-23). 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і щодо кредитного договору від 17 червня 2008 року, укладеного з відповідачем. Договір посвідчено нотаріусом(а.с.28-30). Позивачем долучено документи, якими підтверджується, що Відповідачу було повідомлено про необхідність сплати коштів за кредитом новому кредиторові (а.с.105-124, 130). Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань станом на 01 жовтня 2014 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 153 327,17доларів США (еквівалент в гривні станом на 01.10.2014р. по курсу НБУ (100доларів = 1295,5218грн.) -1 986 386,91 грн., з яких: тіло кредиту - 77 798,13доларів (еквівалент в гривні - 1 007 981,74грн.); відсотки - 75 529,04долари США (еквівалент в гривні 978 495,18грн.); комісія - 0 грн., сума простроченої заборгованості: за тілом кредиту - 33 471,29доларів США (еквівалент в гривні - 433 627,86грн.); відсотки 39 978,18доларів США (еквівалент в гривні - 517 926,04грн.); комісія 0грн. (а.с.24). 18.10.2014 року на адресу [PERSON] ПАТ "Дельта Банк" направила досудову вимогу про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання (а.с. 25-27). Крім того, даним листом боржника попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання даної вимоги у визначений термін. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ст.36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки тільки у випадку, якщо між сторонами є окремий договір про задоволення вимог кредитора у такий спосіб або в іпотечному договорі міститься застереження про передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як вбачається зі змісту договору іпотеки № 88267 від 17 червня 2008 року, укладеного між сторонами, в розділі 4 обумовлено право заставодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання відповідно до умов договору та Закону України "Про іпотеку", з інших, передбачених законодавством України, підстав. В п.п. 4.4, 4.5 цього договору зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства, звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України "Про іпотеку". Розділом 5 передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України "Про іпотеку"; отримання права продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі. Тобто відповідно до положень договору іпотеки від 17 червня 2008 року сторони передбачили право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності тільки у випадку укладення окремого договору. Договір іпотеки за своїм змістом не містить застереження про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання без укладення окремого договору. Оскільки іпотекодержатель своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення зазначеного договору в позасудовому порядку не реалізував, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, як вбачається з правової позиції Верховного суду України по справі № 6-61цс15 та з урахуванням змісту ст.ст.37-38 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку що в будь-якому разі при вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки необхідним є з'ясування питання щодо вартості предмета іпотеки визначеного на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. До матеріалів позову, крім наведеного вище, позивачем не додано жодних доказів вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності на час звернення до суду та розгляду справи, як і доказів вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки. На підставі ст.ст. 509, 510, 526, 590, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed