Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

26.11.2013 року ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення їх з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого приміщення. У позові зазначено, що 14.07.2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №30/08-03, за яким йому було видано кредит у сумі 65000,00 доларів США для придбання нерухомості- чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з договором іпотеки №22/08-3 від 14.07.2008 року, в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, банком було прийнято в іпотеку нерухомість - придбану за кредитні кошти квартиру за вищевказаною адресою. Внаслідок порушення зобов"язання по кредитному договору, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2012 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 96638,58 доларів США та 208314,00 грн. пені. Рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. Звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру здійснюється на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського МНО [PERSON] 15.12.2009 року за реєстр. №1045. Постановою від 12.08.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання напису. До теперішнього часу примусова реалізація квартири не здійснена. Звернення стягнення на передані в іпотеку будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, які проживають у цьому будинку чи житловому приміщенні на підставі ст.109 ЖК України, згідно якої виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи інше житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселеня здійснюється на підставі рішення суду. 01.10.2013 року на адресу відповідачів було направлена (отримана [PERSON] 03.10.2013 року) Претензія (вимога) про добровільне звільнення вказаного житлового приміщення. Проте, квартиру звільнено не було. Оскільки на момент укладення договору іпотеки були відсутні зареєстровані особи, а малолітні діти [PERSON] були зареєстровані без згоди іпотекодержателя після укладення договору, підстав для збереження за ними права на проживаня не має. У судовому засіданні представник позивача по довіреності Мушарова Г.О. наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у позові. Вона вказала, що підставою звернення до суду стало те, що [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми у добровільному порядку не виселелись з квартири, на яку звернуто стягнення, хоча були повідомлені про необхідність добровільно звільнити приміщення. Своїх дітей [PERSON] зареєстрував без згоди банку. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах особисто, та в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] позов не визнав, вказав що разом з дітьми проживає в квартирі, яка була передана в іпотеку, влаштувався на роботу та має намір сплачувати заборгованість за кредитом. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області Мартинова О.В. заперечувала проти задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 14.07.2008 року між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №30/08-03, за яким [PERSON] було видано кредит у сумі 65000,00 доларів США для придбання нерухомості- чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с.5-7,8-9) В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, [PERSON] передано в іпотеку вищевказану квартиру ВАТ АБ "Укргазбанк", що підтверджується договором іпотеки, посвідченим 14.07.208 року приватним нотаріусом Зміївського РНО [PERSON] (а.с.10-11) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2012 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №30/08-3 від 14.07.2008 року у сумі 96638,58 доларів США та 208314,00 грн. (а.с.14-15) Звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру здійснюється на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського МНО [PERSON] 15.12.2009 року за реєстр. №1045. (а.с.17) Постановою державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Пілат О.М. від 12.08.2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання напису №1045 від 15.12.2009 року. (а.с.18) До теперішнього часу примусова реалізація квартири не здійснена. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК України ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. У п.44 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз"яснив, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані проживаючими: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою директора КП "Комунальник" Чучупалова В.Б. (а.с.19) Реєстрація малолітніх дітей у вказаному житловому приміщенні проведена без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки. Суду не надано даних про те, що на момент укладення договору іпотеки малолітні [PERSON] та [PERSON] мали право власності чи право користування предметом іпотеки. 01.10.2013 року на адресу відповідачів було направлена (отримана [PERSON] 03.10.2013 року) Претензія (вимога) про добровільне звільнення вказаного житлового приміщення. (а.с.20,21,22,23,24,25) До теперішнього часу відповідачі, які були повідомлені про необхідність звільнити житлове приміщення, квартиру не звільнили. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved