Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 26.03.2015 року сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] Оскільки відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON], з вини якого сталась ДТП, була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта", позивач 26.03.2015 року подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту №ОЦВ-15-1966/1 ПАТ «НАСК «Оранта» прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача у сумі 14 072 грн. 69 коп., яку 28.07.2015 року було виплачено позивачу. Не погоджуючись із оцінкою шкоди відповідачем, позивач 03.04.2015 року звернувся до експерта-автотоварознавця для проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу у результаті ДТП, що трапилась 26.03.2015 року. Згідно висновку №3843 від 03.04.2015 року вартість матеріального збитку завданого позивачу у результаті вказаної ДТП становила 28 548 грн. 99 коп. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та з урахуванням уточнень позовних вимог від 02.01.2016 року, просила суд стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку у сумі 14 476 грн. 50 коп., інфляційні втрати у сумі 463 грн. 25 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 225 грн. 97 коп., моральну шкоду у сумі 3177 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник відповідача в судове засідання з'явилась, позовних вимог не визнала у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову, крім того, подала до суду письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2015 року о 14.25 год. [PERSON], на нерівнозначному перехресті вул. Тепловозної та просп. Григоренка в м.Києві, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.11 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КупАП. Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 29.04.2015 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між власником автомобіля [NUMBER] [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1816190 від 27.07.2014 року (а.с.60). Період дії полісу охоплює період з 27.07.2014 року по 26.07.2015 року. Страховим випадком за умовами вказаного полісу є подія, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. ПАТ «НАСК «Оранта» у відповідності до п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було замовлено автотоварознавче дослідження, відповідно до дослідження №АА1159ЕН-03.04/2 від 03.04.2015 року матеріальний збиток, згідно умов страхування, завданий власникові «Сітроен» д.н.з. [NUMBER] складає 14 072 грн. 69 коп. (а.с. 61-63). Згідно страхового акту №ОЦВ-15-1966/1 ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідно до поданої позивачем заяви про страхове відшкодування, відповідачем 28.07.2015 року було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 14 072 грн. 69 коп. на рахунок АППБ «Аваль», отримувачу [PERSON], вказаний факт сторонами не оспорюється. Водночас, не погоджуючись із оцінкою шкоди відповідачем, позивач 03.04.2015 року звернувся до СПД [PERSON] для проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу у результаті ДТП, що трапилась 26.03.2015 року. Згідно висновку №3843, складеного 03.04.2015 року вартість матеріального збитку завданого позивачу у результаті пошкодження автомобіля [NUMBER] становила 31 770 грн. 03 коп. (а.с.20-23), а з врахуванням зносу становить 28 548 грн. 50 коп. Відповідно до частини 4 пункту 4.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2093, джерела інформації, які використовуються під час проведення товарознавчого дослідження та зазначаються у висновку повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки. Дорожньо-транспортна пригода відбулась 26.03.2015014 року. Однак, у наданому відповідачем дослідженні №АА1159ЕН-03.04/2 від 03.04.2015 року. Таким чином, різниця між вартістю 03.04.2015 року становить 14 476 грн. 50 коп. (28 548,99 грн. - 14 072,49 грн). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних, яку має сплатити відповідач за прострочення виплати суми страхового відшкодування за період з 28.07.2015 року по 02.02.2016 року має складати 225 грн. 97 коп. та інфляційні втрати завдані позивачу становить 463 грн. 25 коп. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що внаслідок невиконання страховиком (ПАТ "НАСК "Оранта") своїх зобов»язань за полісом, він переніс душевні хвилювання, менше часу став проводити зі своєю сім»єю, став дратівливим, що вплинуло на родинні стосунки позивача, а також на робочі стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року та договором у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2772933 від 07.06.2013 року, приписами яких непередбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань, передбачених цим договором (полісом). Суд також ураховує, що Законом України №5090-VI від 05.07.2012 року, а саме статтею 26-1 (відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому) передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів завдання його здоров»ю шкоди внаслідок ДТП тощо. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial