Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

До Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на 5/12 частин квартири, у якій просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності в рівних долях на 5/12 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 18 червня 1997 року, зареєстрованого Товарною біржею «Торг-Інвест» від 18.06.1997 року, за реєстраційним номером №Н-2376. Позов мотивований тим, що 18 червня 1997 року позивачі по справі, придбали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 46,0 кв.м., загальною площею 80,7 кв.м. Договір міни був посвідчений на Товарній біржі «Торг-Інвест» в «Журналі реєстрації правочинів» за № Н-2376, для цього уклали договір доручення на обмін об`єкта нерухомості, за реєстраційним номером №41К-М, з брокерською конторою № 08 ООО «Інтеграл - АПН», та договір доручення на обмін об`єкта нерухомості, за реєстраційним номером №41К, з брокерською конторою № 08 ООО «Інтеграл - АПН» розташованої за адресою [ADDRESS] , в особі брокерів - [PERSON] та [PERSON] . 18 червня 1997 року між брокером [PERSON] , яка діяла від імені відповідачів, на підставі в договору доручення № 41П на міну об`єкту нерухомості, та брокерами [PERSON] та [PERSON] , які діяли від імені позивачів, та на теперішній час вже померлої [PERSON] на підставі вищезазначених договорів поручення №41К та №41 К-М на обмін об`єктів нерухомості, за результатами біржових торгів, які відбулися на Товарній Біржі «Торг-Інвест», заключили договір міни трикімнатної квартири [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений підписами брокерів, та Президентом Товарної Біржі «Торг-Інвест» Войтоловським I.A. Сторони договору засвідчили, що зазначений об`єкт нерухомості нікому до укладення угоди не проданий, не подарований, не закладений у спорі та під арештом не перебуває. Вищевказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору міни квартири, ніяких обмежень для його укладання не було, укладений договір міни був виконаний сторонами у повному обсязі. 01 липня 1997 року вищевказаний договір міни був зареєстрований Василівським БТІ, про що свідчить реєстраційний напис на документі про право власності. Реєстрація Василівським районним бюро технічної інвентаризації за позивачами права власності на вищезазначену квартиру на підставі договору міни, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1997 року фактично не суперечила чинному законодавству. З моменту міни квартири, позивачі прийняли дану квартиру шляхом проживання та реєстрації в ній. На даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрована лише [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . [INFO] , померла [PERSON] , спадкоємцем, після смерті якої став її рідний син, позивач по справі - [PERSON] . На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2003 року, мені [PERSON] належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . В 2010 році, позивачі дізналися, що договори про відчуження нерухомості складені на Товарній біржі за участю неповнолітніх дітей є нікчемними. Тому в січні 2011 року позивачі звернулися з позовом до суду про визнання договору міни дійсним, та визнання права власності на нерухомість. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2011 року, у справі №2-242, було визнано договір міни квартири [ADDRESS] від 18 червня 1997 року складеного на Товарній біржі «Торг-Інвест» за участю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - дійсним, та визнано право власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях на 1/3 частину вищевказаної квартири. Рішення набрало законної сили 11.02.2011 року. При подачі позовної заяви в 2011 році позивачами було здійснено описку і невірно вказано долі, на які треба визнавати право власності. Тобто якщо здійснити математичні розрахунки долей 1/4 (в якості спадкування) та 1/3 (за рішенням суду) складають 7/12 частин квартири (1/4*1/3=1/12, тобто 1/4 дорівнює 3/12 частини, а 1/3 дорівнює 4/12 частини квартири), таким чином на 5/12 частин квартири право власності не визнано. На сьогоднішній день позивачі є власниками вказаної квартири, однак, у зв`язку з суперечністю правових норм, та неправильним визначенням частин в квартирі змушені звертатись до суду, оскільки на теперішній час неможливо внести відомості в єдиний реєстр нерухомого майна стосовно права власності на нерухоме майно, яке було посвідчено Товарною біржою "Торг-Інвест". Ухвалою Василівського районного суду від 16 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] згідно довідки №0024 від 05.01.2021 року наданої Відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, з 11.09.2019 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю (а.с.53). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти викладених у заяві вимог не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з`явилися у судове засідання. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 18 червня 1997 року (а.с.20-21), складеного на Запорізькій Товарній біржі "ТОРГ-ІНВЕСТ", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживаючі за адресою: [ADDRESS] , міняють належний на праві власності об`єкт нерухомості на належний [PERSON] , [PERSON] , проживаючі за адресою: [ADDRESS] , об`єкт нерухомості та на належний [PERSON] та [PERSON] , проживаючі за адресою: [ADDRESS] , об`єкт нерухомості. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 12.09.2002 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №759 (а.с.25), позивач [PERSON] являється спадкоємцем 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки №6156 від 06.08.2020 року (а.с.31), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №6157 від 06.08.2020 року (а.с.32), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №6221 від 07.08.2018 року (а.с.33), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2011 року, у справі №2-242, було визнано договір міни квартири [ADDRESS] від 18 червня 1997 року складений на Товарній біржі «Торг-Інвест» за участю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - дійсним, та визнано право власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях на 1/3 частину вищевказаної квартири. Рішення набрало законної сили 11.02.2011 року. При подачі позовної заяви в 2011 році позивачами було здійснено описку і невірно визначені долі в праві власності, на 5/12 частин квартири право власності не визнано. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомості діяв Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року. Статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення правочину, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. У п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зі змісту договору міни від 18 червня 1997 року, зареєстрованого Запорізькою Товарною біржею «Торг-Інвест» від 18.06.1997 року, за реєстраційним номером №Н-2376, вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст.227 ЦК України підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. За змістом ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, закон дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. Відповідно до положень ст.328 ЦК України (в редакції від 16.01.2003р.), який набрав чинності з 01.01.2004 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормами ч.3,4 ст.334 ЦК України (в редакції від 16.01.2003 р.) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. Так, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. В даному випадку право власності виникло на підставі договору міни від 18 червня 1997 року, зареєстрованого Запорізькою Товарною біржею «Торг-Інвест» від 18.06.1997 року, за реєстраційним номером №Н-2376, який проведено у якості біржової операції між стороною 1 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , стороною 2 [PERSON] , [PERSON] , та стороною 3 [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних Районного комунального підприємства "Василівське бюро технічної інвентаризації" право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на 1/2 частину квартири на ім`я [PERSON] , та на 1/4 частину квартири кожному на ім`я [PERSON] та [PERSON] , але правовстановлюючі документи на квартиру відсутні, так як відсутній оригінал договору міни, зареєстрований на Товарній біржі "Торг-Інвест", 18 червня 1997 року. Реєстрація РКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» на 1/2 частину квартири на ім`я [PERSON] , та на 1/4 частину квартири кожному на ім`я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на червень 1997 року фактично не суперечило чинному законодавству. Таким чином, враховуючи, що право власності на квартиру [ADDRESS] , перейшло до позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни від 18 червня 1997 року за №Н-2376, укладеного на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», та зареєстрованого РКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» в липні 1997 року, на дату укладення угоди реєстрація права власності на підставі біржової угоди не суперечила чинному законодавству, при укладенні правочину договору міни спірної квартири сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода, відбулося повне виконання договору та вище вказана квартира передана позивачу, з моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину міни квартири, а визнання права власності за договором міни не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб, відсутність нотаріально посвідченого договору міни квартири унеможливлює відчуження квартири, тому позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання за ними права власності в рівних долях на 5/12 частин квартири [ADDRESS] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved