Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний Велетень» звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс», [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 26.07.2018, укладений між [PERSON] та ТОВ «Слобожанський Альянс»; визнати припиненим право оренди ТОВ «Слобожанський Альянс» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га ;визнати за ПрАТ «Племенний Завод «Червоний Велетень» право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області.; стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 06.08.2012 року Публічне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний Велетень» (перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Племінний завод «Червоний Велетень») з [PERSON] уклало договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років. На останній сторінці Договору міститься відповідна відмітка про його державну реєстрацію. В подальшому земельну ділянку у спадщину прийняв [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.09.2013.При цьому, відповідно до п. 8.2 Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012, укладеного між Позивачем і власником на той час земельної ділянки [PERSON] «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку і іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Таким чином, позивач зазначає, що після успадкування відповідної земельної ділянки [PERSON] став стороною договору оренди земельної ділянки та був обізнаний про наявність права оренди у ПАТ «Племінний Завод Червоний Велетень», однак протиправно уклав Договір оренди з відповідачем. Обізнаність [PERSON] про наявність укладеного Договору підтверджується також його заявою від 2014 про видачу орендної плати. Наведений договір оренди землі є чинним та діє до 2022 року. В той же час, 24.01.2019 року при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПАТ «Племінний Завод Червоний Велетень» дізналося, що щодо вищезазначеної земельної ділянки зареєстровано право оренди за іншою особою - ТОВ «Слобожанський Альянс». Таким чином, позивач зазначає, що укладення спірного Договору оренди землі від 06.08.2018 призвело до порушення в момент його укладення прав та законних інтересів ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень» як правомірного орендаря вказаної земельної ділянки, чим здійснено втручання в право позивача на мирне користування даною земельною ділянкою, що є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним та припиненим. 23.04.2020 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Племінний завод «Червоний Велетень», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс», який був прийнятий судом до розгляду, в якому він просить:визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року; визнати припиненим право оренди за ПАТ Племінний завод "Червоний Велетень" на земельну ділянку, що вникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012; стягнути судові витрати з відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 23 вересня 2013 він у порядку спадкування від батька [PERSON] , набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26 липня 2018 року він підписав договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «Слобожанський Альянс», на підставі якого за ТОВ «Слобожанський Альянс» було зареєстроване право оренди на земельну ділянку. У квітні 2019 року йому стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року, що нібито був укладений його батьком із ПрАТ "Племінний Завод "Червоний Велетень". В той же час, на момент отримання свідоцтва про право на спадщину, реєстрації права власності на земельну ділянку, підписання договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «Слобожанський Альянс» та реєстрації права оренди за такими договорами, йому не було відомо та не могло бути відомо про те, що між попереднім власником [PERSON] та ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» було укладено договір оренди земельної ділянки. Позивач вказує на те, що йому відомо, про те, що батько не бажав, не мав наміру та не підписував договір оренди земельної ділянки та додатки до нього із ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», тому підпис на такому договорі та додатках виконаний іншою особою, а отже договір підлягає визнанню недійсним на підставі того, що на момент його укладення було порушено ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України. Зважаючи на викладене позивач вважає що, вказаний договір підлягає визнанню припиненим право оренди ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» на земельну ділянку з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га , що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. 04.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 27.04.2020 зустрічний позов прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 18.06.2020 відповідно до ухвали суду клопотання про витребування доказів задоволено. 22.07.2020 відповідно до ухвали суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. 19.02.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представником ТОВ «Слобожанський Альянс» адвокатом Орищенко Н.С. надано відзив, відповідно до якого вона зазначає, що позивачем не доведена обставина чинності договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року, укладеного [PERSON] з ПрАТ «Племінний завод Червоний Велетень» на момент укладення договору оренди земельної ділянки із ТОВ «Слобожанський Альянс». Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059 перебуває у його правомірному користуванні. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Слобожанський Альянс» неправомірно уклало договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059. Позивачем не надано належних та допустимих доказів обізнаності власника земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, [PERSON] про існування договору оренди від 06.08.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «Племінний завод Червоний Велетень». Представником ПрАТ «Племінний завод Червоний Велетень» адвокатом Кузьменком В.С. надано відповідь на відзив, відповідно до якого він зазначає, що 06.08.2012 року ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» з [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059. На останній сторінці договору міститься відповідна відмітка про його державну реєстрацію. Щодо доводів відповідача про не надання належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка перебуває у його правомірному користуванні зазначив, що правомірне користування підтверджується договором оренди, який є діючий на цей час. Щодо доводів ТОВ «Слобожанський Альянс» стосовно ненадання належних та допустимих доказів того, що відповідач неправомірно уклав оспорюваний договір та щодо обізнаності власника земельної ділянки про існування договору оренди представник позивача зазначив, що відповідно до постанов Верховного суду одночасна реєстрація права оренди на одну і ту ж земельну ділянку неможлива. Тому, укладення спірного договору оренди земельної ділянки призвело до порушення в момент його укладення прав та законних інтересів ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» як правомірного орендаря вказаної земельної ділянки, чим здійснено втручання в право позивача на мирне користування даною земельною ділянкою, що є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. Обізнаність [PERSON] про наявність укладеного договору підтверджується також його заявою від про видачу орендної плати. Директором ТОВ «Слобожанський Альянс» Павліченко А.І. надано письмові пояснення щодо зустрічного позову, в якому вона зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представником ПрАТ «Племінний завод Червоний Велетень» адвокатом Кузьменком В.С. надано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого він просить відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у первісному позові та відповіді на відзив. Крім того, представником позивача за первісним позовом надано заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якої він зазначає, що відповідно до зустрічної позовної заяви [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, від 06.08.2012 року, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області; визнати припиненим право оренди за Приватним акціонерним товариством "Племінний Завод "Червоний Велетень" на земельну ділянку з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012. В той же час [PERSON] було відомо про оспорюваний договір оренди земельної ділянки ще з 2014 року, що підтверджується його заявою від 03.10.2014 року. Таким чином, представник позивача зазначає, що позовна давність щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки сплинула і тому він просить застосувати до зустрічної позовної заяви позовну давність та відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Представник позивача, адвокат Кузьменко В.С. у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Слобожанський\~Альянс» у судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву з проханням відкласти судове засідання. Враховуючи, по-перше, надання представником відповідача відзиву на позов, по-друге, повторну її неявку в судове засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без її участі . Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. [PERSON] \~\~у судове\~засідання\~не\~з`явився про\~час,\~дату\~та\~місце проведення\~судового\~засідання\~був повідомлений\~належним\~чином,\~\~раніше\~подавав заяву\~з\~проханням\~проводити судові\~засідання\~без\~його участі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 06.08.2012 року Публічне акціонерне товариство «Племенний завод «Червоний Велетень» з [PERSON] уклало договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га (Номер запису у Державному реєстрі земель 632178054001216, дата державної реєстрації 07.09.2012), що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років. На останній сторінці договору міститься відповідна відмітка про його державну реєстрацію. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2013 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцем є його син [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ХР № 081870 від 03.09.2004 року. Відповідно до листа держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 06.02.2019 №64/111-19 станом на 29.12.2012 згідно Книги реєстрації державних актів на право власності постійного користування договорів оренди земельних ділянок між зазначеному у переліку громадянами та ПАТ ««Племінний завод «Червоний Велетень» укладено договори оренди землі, а інші записи про зміну або припинення цих договорів відсутні. Аналогічна інформація надана Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області в листі від 06.02.2019 №32-20-11-1036/0/19-19. 03.10.2014 року [PERSON] звернувся з заявою до голови правління ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» про видачу йому орендної плати за 2014 рік згідно договору оренди. 26.07.2018 ТОВ «Слобожанський Альянс» уклало з [PERSON] договір оренди землі №23 на земельну ділянку з кадастровим 6321780500:02:000:1059, площею 0,1349 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Відповідно до п.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6,627 ЦК України). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом "Про оренду землі". Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору оренди землі відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її не сплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно положень ст. 215 ч.1 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме в момент вчинення правочину. Тобто, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ст.6 ч.5 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Враховуючи наведене, суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок на підставі договору, а підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх умов договору, підписання спірного договору за викладеними у ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін. Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно вимог ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін. Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором. Пунктом 8 договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» передбачено, що строк дії договору становить 10 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. Земельна ділянка була передана позивачу в користування на 10 років за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 43 договору від 06.08.2012 року, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо початку дії його строку з моменту державної реєстрації, тому строк його дії починається саме з цієї дати. Із наведеного вбачається, що договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Слобожанський Альянс» 26.07.2018 під час дії договору оренди від 06.08.2012 укладеного між [PERSON] та ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень»», який не припинив свою дію та без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, тому не відповідає вимогам чинного законодавства. Державна реєстрація припинення іншого речового права позивача на земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 06.08.2012 не здійснювалась, укладений [PERSON] договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 не визнаний недійсним, а здійснена 07.09.2012 його державна реєстрація не скасована та є чинною. Відповідно до вимог ст. 81 ЦК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам чинного законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря. Враховуючи, що докази припинення договору оренди землі від 06.08.2012 відповідно до вимог ст.654 ЦК України (договору), чи рішення суду, як передбачено ст.32 ЗУ "Про оренду землі" суду не надано, суд дійшов до висновку, що договір оренди земельної ділянки укладений 26.07.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Слобожанський Альянс» не відповідає вимогамст.203 ЦК України та відповідно до вимогст.215 ЦК України визнає його недійсним. Що ж стосується вимог позивача в частині визнання припиненим права оренди ТОВ «Слобожанський Альянс» щодо спірної земельної ділянки та визнання за ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» права оренди на спірну земельну ділянку, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). \~ \~ \~ \~Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним договору оренди землі від 26.07.2018, то позовні вимоги щодо визнання припиненим права оренди ТОВ «Слобожанський Альянс» та визнання за ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» права оренди на спірну земельну ділянку є похідними відповідно до положень ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову суд зазначає таке. Пред`являючи позов, [PERSON] стверджує, що йому не було відомо та не могло бути відомо про те, що між попереднім власником [PERSON] та ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» було укладено договір оренди земельної ділянки. Позивач вказує на те, що йому відомо, про те, що батько не бажав, не мав наміру та не підписував договір оренди земельної ділянки та додатки до нього із ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», тому підпис на такому договорі та додатках виконаний іншою особою. Водночас суд з`ясував, що [PERSON] звертався 03.10.2014 року із заявою до голови правління ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» про видачу йому орендної плати за 2014 рік згідно договору оренди. З вищезазначеного\~вбачається,\~що\~після\~успадкування відповідної\~земельної\~ділянки\~ [PERSON] \~став\~стороною\~договору оренди\~земельної\~ділянки\~та був\~обізнаний\~про\~наявність права\~оренди\~у\~ПАТ «Племінний\~завод\~«Червоний\~Велетень». За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договору оренди від 06.08.2012 року, посилаюсь на те, що цей договір підписано невстановленою особою. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власниця земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). Тому, суд приходить до висновку про те, що у зустрічному позові слід відмовити саме через обрання позивачем неефективного способу захисту. Щодо заяви представника ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що оскільки у задоволенні зустрічного позову судом відмовлено через обрання неефективного (неналежного) способу захисту, тому це питання судом не розглядається. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved