Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] банк України звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством « Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14/116/07-КМК, згідно з умовами якого [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 90 000.00 дол. США з розрахунку 13,50 % річних на строк з 03.10.2007 р. по 22.09.2022 рік. 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ « Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за Іпотечним договором № 7923 від 03 жовтня 2007 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення № 275, загальною площею 24,1 кв.м. в торговому комплексі /літер А-2/, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карпенка [PERSON], буд. 1д, прим. 275, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії САА номер 333680 виданого виконкомом Луцької міської ради 26 листопада 2004р. видане на підставі його ж рішення від 25 листопада 2004р. за № 275. Право власності зареєстроване за Іпотекодавцем в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.12.2004р. за реєстраційним № 8913674 ([PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 08.12.2004р. за № 5762275). Однак, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, станом на 29.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 5\~126\~995,07 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 1\~525\~968,61 грн., сума заборгованості за відсотками 192\~328,49 грн., пеня 3\~405\~888,29 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 946,21 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1863,47 гривень, з них: прострочена заборгованість за кредитним договором: сума заборгованості за кредитом 82\~273,35 грн., сума заборгованості за відсотками 158\~199,96 грн. На підставі наведеного, просить суд, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 5\~126\~995,07 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 1\~525\~968,61 грн., сума заборгованості за відсотками 192\~328,49 грн., пеня 3\~405\~888,29 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 946,21 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1863,47 гривень, з них прострочена заборгованість за кредитним договором: сума заборгованості за кредитом 82\~273,35 грн., сума заборгованості за відсотками 158\~199,96 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 03.10.2007р. за реєстровим № 7923 з [PERSON], шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк», а саме: приміщення № 275, загальною площею 24,1 кв.м. в торговому комплексі /літер А-2/, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карпенка [PERSON], буд. 1д, прим. 275 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії САА номер 333680 виданого виконкомом Луцької міської ради 26 листопада 2004р. видане на підставі його ж рішення від 25 листопада 2004р. за № 275. Право власності зареєстроване за Іпотекодавцем в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.12.2004р. за реєстраційним № 8913674 ([PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 08.12.2004р. за № 5762275). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд, позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] банку України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справиповідомлялись належним чином, що підтверджується письмовою розпискою в матеріалах справи. Про поважні причини неявки суд не повідомили. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 533, 546, 553, 554, 626, 629, 631, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, Законом України Про іпотеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавця на одержанння від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14/116/07-КМК (далі Договір), згідно з умовами якого [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 90 000.00 дол. США з розрахунку 13,50 % річних на строк з 03.10.2007 р. по 22.09.2022 рік (а.с. 3 7 ). 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ « Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ « Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ « Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за Іпотечним договором № 7923 від 03 жовтня 2007 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення № 275, загальною площею 24,1 кв.м. в торговому комплексі /літер А-2/, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карпенка [PERSON], буд. 1д, прим. 275, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії САА номер 333680 виданого виконкомом Луцької міської ради 26 листопада 2004р. видане на підставі його ж рішення від 25 листопада 2004р. за № 275. Право власності зареєстроване за Іпотекодавцем в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.12.2004р. за реєстраційним № 8913674 ([PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 08.12.2004р. за № 5762275) (а.с. 8 - 10 ). Згідно вимог ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно п.п. 4.2 договору іпотеки передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 10 ). Відповідно до п.п. 4.3. договору іпотеки при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені порукою, не будуть виконані, іпоткодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: набуває права власності на майно (а.с. 10). У звязку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, станом на 29.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 5\~126\~995,07 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 1\~525\~968,61 грн., сума заборгованості за відсотками 192\~328,49 грн., пеня 3\~405\~888,29 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 946,21 гривень, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1863,47 гривень, з них: прострочена заборгованість за кредитним договором: сума заборгованості за кредитом 82\~273,35 грн., сума заборгованості за відсотками 158\~199,96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що 26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Публічне акціонерне товариство « Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ « Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ « Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ « Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 16-19). Таким чином, відповідно до вищевказаного договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по вищевказаному кредитному договору. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). На підставі вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п.п.4.4. іпотечного договору суд вважає, що звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки слід задовольнити шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю за вартістю предмета іпотеки, визначеною на момент передачі його у власність іпотекодержателю на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. Враховуючи, що судом в судовому засіданні встановлений факт невиконання позичальником грошових [PERSON] зобов'язань за кредитним договором в розмирі заборгованості за кредитом - 1\~525\~968,61 грн. та, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться цивільна справа 161/13140/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, вартість предмету іпотеки встановлену субєктом оціночної діяльності 318\~103,00 грн., суд вважає, за необхідне захистити порушені права ПАТ «Дельта Банк» щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою та звернути на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за позивачем. Аналогічна позиція висловлена в правовій позиції Верховного суду України від 14.09.2016 року по справі №6-1219цс16. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Суд критично ставиться до доводів сторони відповідача, стосовно застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, на думку суду, на спірні відносини зазначений закон не розповсюджується, оскільки предмет іпотеки не є нерухомим житловим майном в розумінні зазначеного закону. Крім того, суд вважає, що не підлягає до задоволення заява відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності перервався - вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу, а саме сплатою 03.08.2014 року частини боргового зобовязання в сумі 839,20 доларів США (а.с.210 т.1).

Outcome: approved