Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

11 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві позивач вказував, що відповідно договору без номеру від 29 січня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязалося надати кредит [PERSON] в сумі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав кредит [PERSON], однак остання в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов договору. Станом на 21 вересня 2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору без номеру від 29 січня 2014 року утворилася заборгованість на загальну суму 16248,68 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2014 року без номеру в розмірі 16248,68 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, але в заяві прохав справу розглядати за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, що підтверджується розписками про вручення їй судових повісток, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 16.11.2017 ухвалою судді відкрито првадження в справі. 20 грудня 2017 року ухвалою суду справа визнана малозначною та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 20.02.2018. Судом встановлено, що дійсно 29 січня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру, згідно якого Відповідачу надано кредит (а.с. 6, 7, 8-31). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 21 вересня 2017 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 16248,68 грн, що складається з: кредиту 354,92 грн; відсотків 11541,82 грн; пені та комісії 3102,00 грн; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн; штрафу (процентна складова) - 749,94 грн (а.с. 4-5). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Враховуючи, що невиконання позичальником умов кредитного договору є істотним порушенням вказаного договору, оскільки банк не отримав суму боргу за користування кредитом, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16248,68 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved