Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У 2007 році між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Джулинка" було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивачем було передано орендареві належну їй відповідно до Державного акта на право власності на землю серії ІІІ -ВН №004650 земельну ділянку площею 2,0874 га, що знаходиться на території Джулинської сільської ради в оренду терміном на п'ять років. 4 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки. Поряд зі зміною ставки орендної плати з 1,5 % на 3 % нормативної грошової оцінки об'єкта оренди було встановлено новий строк дії договору оренди земельної ділянки. Так зі змісту вказаної угоди договір оренди був укладений строком на п'ять років з моменту підписання додаткової угоди, тобто до 04.09.2014 року. Позивач звернулась до відповідача із заявою про намір отримати належну її земельну ділянку в особисте користування та не бажання продовжувати строк дії оренди земельних ділянок, не отримавши відповідь протягом визначеного законодавством строку, вона 25.12.2015 року звернулась до орендаря із вимогами про повернення її земельної ділянки, однак відповідач цього ж дня надав відповідь про відмову в поверненні землі. З урахуванням викладеного, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить прийняти рішення про усунення перешкод у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження своїм майном (земельною ділянкою), зобов'язавши ТОВ "Агрофірма "Джулинка" повернути належну позивачеві на праві приватної власності відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №36263043, земельну ділянку площею 2, 0874 га кадастровий номер 0520481600:05:002:0623, що знаходиться на території Джулинської сільської ради, оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки від 16.07.2007 року, укладений між орендарем і орендодавцем зареєстрований за № 040781601115 з внесеними змінами у відповідності до Додаткової угоди від 04 вересня 2009 року, реєстраційний №052048164009758, закінчився 04 вересня 2014 року, що і є підставою для припинення дії договору оренди землі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача -[PERSON] не з'явилась в судове засідання, але надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог та розглядати справу без її участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16 липня 2007 року між [PERSON] та відповідачем - ТОВ "Агрофірма "Джулинка" був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки (а.с. 3-4) строком на п'ять років зі сплатою 1,5 % орендної плати за користування нею. 4 вересня 2009 року в рамках вказаного договору було укладено додаткову угоду (а.с. 5), за умовами якої було внесено зміни до вищевказаного договору, якими змінено розмір орендної плати з 1, 5 % на 3% та строк дії договору оренди визначено на 5 років з моменту підписання Додаткової угоди. 08.05.2012 року [PERSON] звернувся до ТОВ "Агрофірма "Джулинка" із заявою (а.с.7) про те, що не бажає поновлювати строк дії договору оренди та просить повернути, належну йому земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2015 року (а.с.8) [PERSON] є спадкоємцем на майно після смерті чоловіка [PERSON], яке складається із земельної ділянки розміром 2,0874 га в межах згідно з планом за №1392, що розташована на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ -ВН №004650. 25.12.2015 року позивачка звернулась до відповідача із письмовою заявою (а.с.11), в якій вказала, що у зв'язку із закінченням вищеописаного договору оренди і не бажанням продовжувати строк його дії, просить повернути належну їй земельну ділянку. Цього ж дня ТОВ "Агрофірма "Джулинка" надало відповідь (а.с.12), в якій вказало, що питання про повернення земельної ділянки вирішуватиметься в судовому порядку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються особами, котрі беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, і сторони користуються свободою в укладенні договору, в тому числі у визначенні умов договору, але з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості . Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а абзац другий цієї норми визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також всі ті умови, щодо яких хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ч. 2 ст. 792 ЦК України вказано, що правовідносини оренди земельних ділянок регулюються законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі 6-162 13-ц, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах міститься наступна правова позиція: відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України "Про оренду землі" в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Судом встановлено, що [PERSON] та ТОВ "Агрофірма "Джулинка" дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 16.07.2007 року цей договір своїми підписами та уклавши 04.09.2009 року додаткову угоду до вказаного договору, скріпивши цю угоду своїми підписами, що і є моментом укладення угоди. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, серед іншого, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із вимогами ч. 1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Відповідач ТОВ "Агрофірма "Джулинка" до закінчення строку дії договору не повідомив орендодавця та його правонаступника ([PERSON]І.) в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, тому, суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України та вважає за необхідне судові витрати стягнути з ТОВ "Агрофірма "Джулинка". На підставі ст. ст. 6, 15, 387, 626, 627, 628, 638, 792 ЦК України, ст. 15, 18, 20, 31,33 Закону України "Про оренду землі",

Outcome: approved