Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

20 червня 2017 року Саратська селищна рада Одеської області в інтересах малолітньої дитини звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просить позбавити її батьківських прав стосовно сина, [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на його утримання у розмірі, встановленому законом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що родина відповідачки перебуває на обліку неблагополучних сімей селища Сарата. Відповідачка не працює, зловживає алкогольними напоями. Квартира, в якій мешкає родина, знаходиться в антисанітарному стані, стіни закопчені, стеля мазана глиною, частково осипалася, підлоги немає, в кімнаті, де мешкає малолітня дитина розкиданий брудний мотлох, помешкання не придатне для проживання дитини. Під час чергового обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачки в січні 2017 року у зв'язку з антисанітарними умовами проживання, відсутністю в будинку тепла, продуктів харчування та хворобою [PERSON], він був поміщений до дитячого відділення Саратської ЦРЛ. 31 січня 2017 року відповідачка звернулась до Саратської селищної ради із заявою щодо тимчасового влаштування дитини до притулку. 31 січня 2017 року виконавчим комітетом Саратської селищної ради було прийнято рішення за № 13 про тимчасове, строком на 3 місяці, влаштування малолітнього [PERSON] до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації. Відповідачці було надано строк три місяці для поліпшення соціально-побутових умов проживання. Однак, до теперішнього часу житлово-побутові умови родини залишаються незмінними, відповідачка не працює, зловживає алкогольними напоями. Представник Саратської селищної ради Одеської області [PERSON] в суді позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання 20 жовтня 2017 року не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Під час розгляду справи прокурор Цитко Н.С. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Представник органу опіки та піклування та служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області Яковець К.С. просила задовольнити позов, тому що відповідачка не піклується про сина та не створює належних умови для його проживання. Малолітній [PERSON] пояснив, що його мати добре до нього ставилась, доглядала, збирала до школи, він її любить та бажає проживати з нею. Представник обласного притулку для дітей "Світанок" служби у справах дітей Одеської обласної адміністрації Дерлі Ж.Г. позов підтримала та пояснила, що дитину [PERSON] привезли до притулку 06 лютого 2017 року, де він перебуває до теперішнього часу. За цей час відповідачка неодноразово відвідувала сина. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що вона не ухилялась від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, доглядала його. Дитину збирала в школу, купувала необхідні речі та шкільне приладдя. Вона любить сина та бажає, щоб він жив з нею. Із заявами щодо тимчасового влаштування дитини до притулку вона звернулась через скрутне матеріальне становище. Під час знаходження сина в притулку вона часто його відвідувала. Зараз вона офіційно працевлаштована та має можливість утримувати дитину. Просила не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши представника позивача, представника органу опіки та піклування і служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, заперечення відповідачки, думку прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, представника КЗ "Обласний притулок для дітей "Світанок" служби у справах дітей Одеської обласної адміністрації", показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Частини 1, 2 ст.11, ст. 12, ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" встановлюють, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав, при наявності яких, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, а саме: якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини визначає, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що якщо рішення про встановлення державної опіки над дітьми мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків потрібно з'ясувати, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. Той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. У пункті 15 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно інформації, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, відомості про батька дитини в актовому записі № 84 від 10 грудня 2009 року про народження [PERSON], записані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу за вказівкою матері (а.с. 15). Відповідно довідки-характеристики Саратської селищної ради Одеської області від 20 квітня 2017 року до складу сім'ї відповідачки входять: батько [PERSON], співмешканка батька [PERSON] та син [PERSON], який перебуває в обласному притулку для дітей «Світанок». Відповідачка [PERSON] не заміжня, не працює, на обліку в Саратському РЦЗ не перебуває, зловживає алкогольними напоями (а.с. 11). Акт обстеження житлово-побутових умов від 23 січня 2017 року підтверджує, що родина відповідачки проживає в квартирі, яка складається з двох житлових кімнат. Квартира перебуває в антисанітарному стані, постільної білизни немає, запас продуктів харчування мінімальний, кімнати не опалюються у зв'язку з пошкодженням пічки. Відповідачці було надано термін для переїзду до нового місця проживання за адресою [ADDRESS], яку вона збирається наймати (а.с. 12). 31 січня 2017 року відповідачка написала заяву з проханням тимчасово влаштувати її сина до державного закладу терміном на 3 місяці у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та відсутністю належних житлово-побутових умов проживання (а.с. 6). 02 лютого 2017 року службою у справах дітей Саратської РДА було видано направлення про влаштування [PERSON], [INFO], до КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» за заявою матері (а.с. 8). З історії хвороби дитини, наданої КЗ «Саратська ЦРЛ», вбачається, що [PERSON] 25 січня 2017 року поступив до дитячого відділення Саратської ЦРЛ. Під час госпіталізації дитині був встановлений діагноз: "пневмонія?". Після обстеження встановлено остаточний діагноз: "гострий бронхіт". 06 лютого 2017 року дитина виписана з дитячого відділення та в супроводі соціальних працівників відправлена до притулку «Світанок» в м. Одеса (а.с. 57-80). Лист обліку профілактичних щеплень підтерджує, що хлопчик має необхідні профілактичні щеплення (а.с.79). З виписки з історії розвитку дитини, наданої КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» вбачається, що [PERSON] був оглянутий лікарями закладу. Остаточний висновок: на диспансерному обліку не перебуває. Профілактичні щеплення згідно календаря. Потребує медико-педагогічної та медико-соціальної реабілітації (а.с.84). Витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 17 березня 2017 року № 44 щодо дитини [PERSON] було зроблено психолого-педагогічний висновок: навчуваність збережена на фоні мікросоціально-педагогічної занедбаності. Рекомендовано: навчання за загальноосвітньою програмою (а.с. 83). З листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації від 13 вересня 2017 року № 02-02-/393 вбачається, що [PERSON] був влаштований до закладу 13.03.2015 року на підставі направлення служби у справах дітей Саратської РДА від 12.03.2015 року за № 88 та був повернений в сім'ю 12.01.2016 року на підставі висновку ССД Саратської РДА від 11.01.2016 року № 11 «Про доцільність повернення в сім'ю». Під час влаштування до закладу шкіряні покрови, одяг, взуття дитини були у задовільному стані. За час перебування дитини у закладі мати - [PERSON] відвідала сина двічі (спілкувалася, привезла подарунок) (а.с. 96). Довідкою КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» від 21 вересня 2017 року за №01-22/207 підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває у притулку з 06.02.2017 року по теперішній час. За вказаний період мати дитини відвідувала його три рази: 16.03.2017 року, 26.06.2017 року та 11.09.2017 року (а.с. 82). З довідки ТОВ «Саратський завод продтоварів» вбачається, що відповідачка [PERSON] з 12 жовтня 2017 року працює на зазначеному підприємстві (а.с.95). Свідок [PERSON] показала, що вона працює вчителем початкової школи Саратського НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія". З 01 вересня 2016 року [PERSON] пішов у перший клас, де вона була класним керівником. Мати [PERSON] забезпечувала дитину всім необхідним: одягом та взуттям по сезону, портфелем, підручниками та шкільким приладдям. Відповідачка любить сина, займалась його вихованням, контролювала його навчання, часто телефонувала вчителю, консультувалась з приводу виконання домашніх завдань. Хлопчик приходив до школи не завжди охайним, проте усі шкільні приладдя та підручники у нього були, завжди мав при собі сніданок. Батьківські збори відповідачка не відвідувала. Через скрутне матеріальне становище належних матеріально-побутових умов для дитини відповідачкою не створено. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідачка є його дочкою. Разом з сином [PERSON] вона проживає в будинку свідка. Будинок аварійний. В 2016 році на Новий рік в будинку сталася пожежа, загорілась піч. Щоб погасити пожежу, прийшлось розібрати частину стіни з піччю. Жодної матеріальної допомоги для ліквідації наслідків пожежи сім'я не отримала. Власним коштом відремонтували лише одну кімнату, на ремонт інших кімнат грошей не вистачає. Відповідачка доглядала сина, займалась його вихованням, працювала, щоб його забезпечити. Спиртними напоями вона не зловживає, любить свого сина. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення. Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участі у справі. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб та свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд не вбачає жодної, передбаченої законом підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Факт свідомого ухилення відповідачки від виховання та утримання своєї дитини не знайшов підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав. Із матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок 23 травня 2017 року № 02-34/590 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 16-17). Суд не погоджується з цим висновком, оскільки він належним чином немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення. Як видно з даного висновку, єдиною підставою позбавлення відповідачки батьківських прав є відсутність за місцем її проживання належних матеріально-побутових умов. Проте відсутність належних побутових умов за місцем проживання відповідачки обумовлена її скрутним матеріальним становищем та не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, всупереч вимогам ч.3 ст.253 ЦПК України до зазначеного висновку органу опіки та піклування не додано медичного висновку про стан здоров'я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток. Посилання представника позивача на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків жодними належними доказами не підтверджені. Суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed