Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), третя особа - [PERSON], про розірвання договору поруки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", було укладено кредитний договір №063-2008-1269 (на придбання майна), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позичальнику кредит для придбання квартири у розмірі 100000,00 доларів США на строк 30 років з 22.04.2008 року по 10.04.2038 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних з можливістю її зміни. За користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та у строки встановлені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 22.04.2008 року №063-2008-1269 (на придбання майна) між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено договір поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначив, що відповідач в односторонньому порядку, без погодження з поручителем, підвищив базову процентну ставку за основним договором з 12,45% річних до 13,45% річних, а підвищену процентну ставку - з 37,35% річних до 40,35% річних, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що є причиною припинення поруки. З цих підстав позивач просив суд розірвати договір поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1, укладений між ним та ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та припинити поруку за цим договором. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав. Ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2008 року між [PERSON] та ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", укладено кредитний договір №063-2008-1269 (на придбання майна), за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачеві кредит для придбання квартири у розмірі 100000,00 доларів США на строк 30 років з 22.04.2008 року по 10.04.2038 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних з можливістю її зміни. За користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та у строки встановлені кредитним договором (а.с.10-15). Для забезпечення виконання зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 22.04.2008 року №063-2008-1269 (на придбання майна), [PERSON] передала ВАТ "Універсал Банк" в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], про що було укладено відповідний договір іпотеки від 22.04.2008 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №10863 (а.с.84-88). Також з метою забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 22.04.2008 року №063-2008-1269 (на придбання майна) між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] було укладено договір поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1 (а.с.16-18). Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2015 року між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №б/н до кредитного договору №063-2008-1269 від 22.04.2008 року (а.с.130-146). Згідно умов згаданої додаткової угоди відповідач збільшив розмір базової процентної ставки за користування кредитом з 12,45% річних до 13,45% річних, а розмір підвищеної процентної ставки - з 37,35% річних до 40,35% річних. З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про зміну базової та підвищеної процентних ставок з 15.07.2008 року було надіслано відповідачем лише на адресу позичальника [PERSON] (а.с.165-166). За приписами ч.3, ч.4 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, відповідно до п.2.1. договору поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1 кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Як встановлено судом, згода [PERSON] на внесення вказаних змін до основного договору отримана не була, це питання банк з поручителем не погоджував. Згідно з ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом вказаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу). За положеннями ч. 1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. У відповідності до роз'яснень, викладених у абзаці 2 п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", якщо з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Отже, збільшення ПАТ "Універсал Банк" базової та підвищеної процентних ставок за кредитним договором від 22.04.2008 року №063-2008-1269 (на придбання майна) без згоди та повідомлення поручителя [PERSON] у відповідності з ч.1 ст.559 ЦК України є збільшенням обсягу відповідальності поручителя та тягне за собою припинення поруки. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на ч.1 ст.559 ЦК України і просив припинити зобов'язання за договором поруки, тобто припинити правовідношення. За змістом п.7 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п.7 ч.2 цієї статті - припинення правовідношення. Термін "порука", застосований законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст.3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст.3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.1 ст.559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п.1 ч 2 ст.16 ЦК України (зазначена позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.05.2012 року №6-20цс12, винесеній в порядку глави 3 розділу V ЦПК України). Оскільки ПАТ "Універсал Банк" не визнає права [PERSON], передбаченого ч.1 ст.559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1, суд приходить до висновку про необхідність припинити поруку [PERSON] за вказаним договором. За приписами ч.1, ч.2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вимагаючи розірвати договір поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1, [PERSON] посилався на ч.1, ч.2 ст.651 ЦК України, якою врегульовано підстави для зміни або розірвання договору. Однак, слід зазначити, що зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, є підставою для припинення поруки (ч.1 ст.559 ЦК України), а не для розірвання договору поруки, з огляду на те, що в такому випадку відсутнє істотне порушення стороною істотних умов цього договору. Відтак, у задоволенні позову [PERSON] в частині розірвання договору поруки від 22.04.2008 року №063-2008-1269-Р/1 слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує стягнути з ПАТ "Універсал Банк" на користь [PERSON] судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 553, 554, 555, 559, 651, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та,

Outcome: partial