Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON]. Вимоги мотивовано тим, що після смерті чоловіка позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається зокрема з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємицею померлого за законом, спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріуса (на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво), однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті чоловіка. За вказаних обставин просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 96кв.метрів (літера А), а також господарські будівлі - веранда (літера а), прибудова (літера а-1), гараж (літера Б), сарай (літера В),вбиральня/душ (літера Г), гараж (літера Д), сарай (літера Е), сарай (літера Ж) та споруди : огорожа, ворота, водопровід, колодязь, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Позивачка та його представник в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позову наполягають у повному обсязі. В судове засідання представник Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, з позовом згоден у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO], помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 21 липня 1997 року зроблено актовий запис за № 21 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON],[INFO] являється дружиною [PERSON] (а.с8-9). [PERSON] 21 квітня 2005р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), як спадкоємцю майна громадянина [PERSON], який помер [INFO] (а.с.10). Як слідує з витягу із погосподарської книги № 15, особовий рахунок [NUMBER] 1986-1990р., житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], значиться за померлим [PERSON] (а.с. 32-33). [PERSON] у 1981р. видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, місце будівництва [ADDRESS], земельна ділянка під забудову площею 0,25га виділена з земель к-па ім.. Леніна на підставі рішення зборів колгоспників від 14 листопада 1980р. № 20, забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Нижньосірогозької районної ради народних депутатів від 17.02.1981р. №69/2 за типовим проектом будівлі № 184-24-13. На відведеній земельній ділянці належить будувати : житловий будинок на 4 кімнати, житловою площею 50,6кв.м.. Строк початку та закінчення будівництва лютий 1981-1984р.(а.с.15-16). Актом від 03.04.1986р. прийнято в експлуатацію закінчене будівництво житлового будинку, площею 96,0 кв.м. та господарських споруд [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 09.09.2015року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку загальною площею 96 кв. метрів (літера А), веранди (літера а), прибудови (літера а-1), гараж (літера Б), сарай (літера В), вбиральня/душ (літера Г), гараж (літера Д), сарай (літера Е), сарай (літера Ж) та споруди : огорожа, ворота, водопровід, колодязь (а.с. 4-6). Постановою державного нотаріуса від 30.09.2015 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу 21.04.2005р. за № 70/2005. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного документу який би підтверджував належність спадкодавцеві за життя житлового будинку (а.с. 31). [PERSON] помер [INFO] тому відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на дані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР (1963 року). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529 ЦК України (1963 року). Згідно з ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність",Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлому на праві приватної власності, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок.

Outcome: approved