Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП, посилаючись на те, що постановою Уманського міськрайонного суду від 09 листопада 2012 року [PERSON] визнаний винним у тому, що 15 травня 2012 року о 07 год. 45 хв. в м. Києві, керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], по вул.Толстого на перехресті з вул.Саксаганського виконуючи поворот ліворуч на вул.Саксаганського, не надав переваги в русі автомобілю «Міцубісі» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів, яке призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало тілесних ушкоджень пасажирам маршрутного автобуса [PERSON] та [PERSON]. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року апеляція [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Уманського міськрайонного суду від 09 листопада 2012 року відносно нього за ст. 124 КУпАП - без змін. З місця дорожньо-транспортної пригоди її та її дитину забрала швидка допомога з підозрою на струс головного мозку, забій обох колінних суглобів, а доньку [PERSON] - з підозрою на струс головного мозку та забій правого променево-зап'ястного суглобу. Їм обом була рекомендована госпіталізація. 15.05.2012 року Київська міська клінічна лікарня №17 видала їй довідку у якій вказала попередній діагноз: забій м'яких частин обличчя, забій обох колінних суглобів і рекомендувала спостереження невропатологом, травматологом за місцем проживання. 15.05.2012 року доньці [PERSON] дитячою клінічною лікарнею №7 Печерського району м. Києва була видана довідка з попереднім діагнозом: забій м'яких тканин лобної ділянки і рекомендовано спостереження в поліклініці. 16.05.2012 року вона зверталась в КП «Уманська міська лікарня» до лікаря невролога з діагнозом: струс головного мозку. Згідно довідки КП «Уманська міська лікарня» №258 від 17.05.2013 року зв'язку з погіршенням стану здоров'я з 17.05.2012 року вона знаходилась на лікуванні в нейрохірургічному відділенні стаціонару КП «Уманська міська лікарня». З 25.05.2012 року знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря невролога. 13.06.2012 року була направлена на подальше лікування в Черкаську обласну лікарню, нейрохірургічне відділення. З 29.06.2012 року продовжила лікування у неврологів поліклініки в т.ч. на денному стаціонарі. Виписана до роботи 02.09.2012 року. В послідуючому з 21.12.2012 по 28.12.2012 року проходила повторний курс лікування в денному стаціонарі з діагнозом: післятравматична енцифалопатія, гіпертизійно - лікворний синдром, цефалгія, астено - невротичний синдром. Згідно довідки КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради №01-22/807 від 19.04.2013 року та епікризу з історії хвороби я перебувала на обстеженні та лікуванні з 19.06.2012 р. по 27.06.2012 р. з діагнозом відновний період закритої черепно - мозкової травми(15.05.12р.), струс головного мозку, цефалгічний, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдроми, когнітивно-мнестичні порушення. [PERSON] згідно довідки КП «Уманська міська лікарня» №31 від 14.05. 2013 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 17.05.2012 р. по 23.05.2012 р. з діагнозом: вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Згідно довідки Уманського гуманітарно - педагогічного коледжу № 170 від 12.03 2013 вона хворіла з 17 травня по 1 вересня 2012 року (перебувала на лікарняному). В подальшому вона лікувалась амбулаторно і на денному стаціонарі кожних півроку. При проходженні медичних досліджень та купівлі відповідних лікувальних засобів нею на її особисте лікування за період лікування з 17.05.2012 року по 01.09.2013 року були витрачені грошові кошти в розмірі 7993,76 грн., що підтверджується касовими чеками, прибутковими касовими ордерами, видатковими накладними. На лікування її дочки [PERSON] за період лікування з 17.05.2012 року по 23.05.2012 року були витрачені грошові кошти у розмірі 384,92 грн., що підтверджується відповідними касовими чеками та прибутковими касовими ордерами, видатковими накладними. На поїздки в м. Черкаси і м. Київ були витрачені кошти, які підтверджуються білетами на суму 736 грн. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,- визначено що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспортним засобом. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст.1191 ЦК. Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,- особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними діями, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими(статті 543,1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано іншим особам( наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). Зважаючи на вищевикладені норми належними відповідачами по справі є власники транспортних засобів які були учасниками дорожньо - транспортної пригоди: [PERSON] та державний заклад «Київський коледж зв'язку», а водії вказаних транспортних засобів: [PERSON] та [PERSON] є третіми особами по справі. Вказане на час звернення до суду підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Міцубісі» державний номерний знак [NUMBER], постановою Уманського міськрайонного суду від 09.11. 2012 року у справі №23183602/2012 3/2318/872/2012, постановою апеляційного суду Черкаської області від 21.01.2013 року. Крім того внаслідок ДТП їй та її доньці [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному. Вона та її малолітня дитина [PERSON], знаходились в маршрутному мікроавтобусі під час ДТП. Сама пригода здійснила негативний вплив на психологічне здоров'я її та її дитини, змінилось їхнє нормальне життя, порушився сон. Дитина стала знервована, вночі прокидається і плаче. Вона вже тривалий час не може повноцінно відпочивати та відновлювати сили, тому, що змушена вночі заспокоювати дитину. Дитина сама стала боятися переходити дорогу, лякається автотранспортних засобів, під час поїздок в автобусах завжди напружена (страх до цього не пройшов) і тримається за руку. Внаслідок аварії [PERSON] з 15 травня 2012 року і до кінця начального року не відвідувала школу. Готувалася до свята «Прощавай Букварику»( вчила вірші та мала з дітками танцювати танок), але участі не приймала тому, що знаходилась на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Уманської міської лікарні. Була відсутня під час святкування «Останнього дзвоника», не відвідувала табір відпочинку при Уманській міській гімназії. Такий психоемоційний стан дитини вимагав негайного втручання спеціаліста. Тому для покращення психоемоційного стану дитини вона вимушена була звернутися до психолога. Розмір моральної шкоди, яка була заподіяна її дитині [PERSON] внаслідок ДТП вона визначає в розмірі 20000 грн. Також, як було зазначено вище, в результаті зіткнення при ДТП вона отримала травму голови і їй було призначено тривалий курс лікування. Переживання внаслідок ДТП змінили її життя, здійснили на неї тяжкий емоційний вплив та завдали емоційних страждань. Під час лікування вона вимушена приймати велику кількість ліків. Внаслідок того, що велика кількість коштів йшла на ліки, вона не змогла оздоровити дітей влітку 2012 та 2013 років (поїздки на море), купувати достатню кількість сезонних овочів та фруктів, які б сприяли зміцненню її здоров'я та її дітей. Вона має сильні головні болі, внаслідок чого почала вживати знеболюючі, почала втрачати пам'ять. В мовленні вживає слова замінники, тому, що забуває деякі слова - це спричиняє труднощі у професійній діяльності. Лікарями Черкаської обласної лікарні рекомендовано кожні 6 місяців проходити стаціонарне лікування протягом 3 років, щоб не втратити пам'ять остаточно. Вона дуже злякалась, що через ДТП може залишитись назавжди людиною із обмеженими можливостями із-за отриманої травми і не відновить своє здоров'я, а їй ще потрібно виховувати малолітньою дитину. Знаходження тривалий час на лікуванні позбавляло її можливості повноцінно виховувати доньку [PERSON]. Думка про те, що вона тривалий час не може відновити здоров'я, постійно витрачає кошти на придбання ліків спричиняє їй душевний біль та нагадує події того дня коли сталось ДТП. Більш того, її обурює поведінка [PERSON] та власника автомобіля «Volkswagen LT 35» [PERSON]. [PERSON] під час відвідин її в Уманській міській лікарні, а [PERSON] при зустрічі з її чоловіком обіцяли відшкодувати заподіяну їй шкоду, а потім відмовились. Моральна шкода, яка була заподіяна їй внаслідок ДТП має хоча б частково компенсувати ті емоційні страждання, які довелось пережити їй та її родині, та витрати пов'язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього що сталось з нею та членом її родини. Моральну шкоду, яка їй заподіяна вона визначає в розмірі 50000 грн. Розмір моральної шкоди яка була заподіяна їй внаслідок душевних страждань щодо протиправної поведінки відносно її доньки [PERSON] вона визначає в розмірі 30000 грн. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів. Як вбачається з ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задоволити, стягнути з АТ "Страхова Група "ТАС" на її користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 9114 гривень 70 копійок та моральну шкоду, з [PERSON] на її користь заподіяну їй та дочці моральну шкоду в сумі 100000 гривень та дала покази аналогічні викладеним в позовні заяві. Також просила суд стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмові заперечення, згідно яких позов не визнав та пояснив, що він не є належним відповідачем. Водій [PERSON] на момент вчинення ДТП не був його найманим працівником, а здійснював перевезення пасажирів з власної ініціативи. Ним також був укладений договір обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів у компанії ПрАТ „Страхова група „ТАС", яка і повинна нести витрати в межах ліміту відповідальності при ДТП. Вважає, що розміри заявлених вимог є необґрунтованими та завищеними. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав та пояснив, що вимоги позивачки є завищеними та не обґрунтованими, оскільки водій транспортного засобу «Volkswagen LT 35» не був найманим працівником відповідача, він отримав автомобіль у власне користування, для задоволення власних інтересів, здійснював перевезення пасажирів на власний ризик. Також частину пошкоджень позивачка отримала з власної необережності, оскільки під час перевезення сиділа на наступному за водієм сидінні, тримаючи на руках дитину, якій на той час було більше 6 років. Частина вказаних витрат позивачкою ніяким чином не відноситься до витрат на лікування. В судовому засіданні представник відповідача АТ „Страхова група „ТАС" Харченко О.Д. позов визнав частково та пояснив, що для отримання необхідного відшкодування позивачка вчасно з заявою до компанії не зверталась. Коли ж були виконані всі необхідні дії і компанія отримала медичні документи, виписки з історії хвороби, листи призначення, копії листів амбулаторних карток [PERSON] та її доньки [PERSON] та інші підтверджуючі документи, щодо понесених витрат, вона зробила розрахунки і було встановлено що до виплати належить сума страхування відшкодування витрат на лікування в розмірі 778 гривень 76 копійок та за рішенням суду може відшкодувати до - 2500 гривень - моральної шкоди. В судовому засіданні представник ДЗ „Київський коледж зв'язку" позов не визнав, проти задоволення заперечував та пояснив, що позивач не довів ті обставини на які посилається, як на підставу своїх вимог, не надав належних доказів, а вимоги позовної заяви стосовно ДЗ „Київський коледж зв'язку" не є законними та пред'явлені не до належного відповідача. Представник відповідача ПАТ „Страхова компанія „Дніпроінмед" в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заперечення, згідно якого компанія позов не визнає, оскільки позивачка в 30 денний термін з заявою про страхове відшкодування до компанії не зверталася, а отже у страховика не було підстав здійснювати страхове відшкодування і прав позивачки та її доньки ніхто не порушував. А також витрати позивачки зроблені нею починаючи з липня 2012 року на суму 6002,15 гривень не підтверджені лікарським призначенням, у зв'язку з чим є необґрунтованими та не підпадають під страхове відшкодування. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позов не визнав, проти задоволення заперечував та пояснив, що дійсно він був за кермом транспортного засобу «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який потрапив 15 травня 2012 року в ДТП в м.Києві. Згідно ПДР діти до 6 років можуть їхати у дорослих на руках, без надання їм окремого місця, тому дитина позивачки їхала у неї на руках. Скільки саме дитині років він не питав, але на вигляд дитина виглядала менше 6 років. Він не займається перевезенням пасажирів, але того дня він їхав до м.Києва і збирався купити у [PERSON] вказаний автобус і для цього хотів оглянути його на станції, а потім провести розрахунок. 15 травня 2012 року забрав людей біля „Вічного вогню", які хотіли їхати на Київ. Яким чином позивачка могла замовити у даному автобусі місця через диспетчера він не знає. Він винен в даній ситуації і поніс відповідальність за ст.124 КУпАП, але при відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди потерпілим є страхова компанія з якою був укладений договір і вона повинна нести витрати. Окрім позивачки більше ніхто з потерпілих з претензіями не звертався. Як водій він не повинен дивитися за ручною поклажею, що перевозять пасажири. Звичайно ручна поклажа і багаж це різні речі. Багаж - це великі речі, об'ємом більше 10 кг, які знаходяться в багажнику, а ручна поклажа - на руках або полиці. Він не перший день перевозить пасажирів на автотранспорті, тому різницю цих понять знає, але пасажирам це не пояснював. Він не надавав [PERSON] квитка на рейс, оскільки перевезенням пасажирів не займається, в нього не має на це ніяких документів, ні ліцензії, ні шляхового листа. Того разу він вирішив підзаробити і поніс за це відповідальність. Гроші, що зібрав з пасажирів були використані на паливо і ремонт автобуса. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуваючи в договірних трудових відносинах з [PERSON], власником автомобілем «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], 15 травня 2012 року о 07 год. 45 хв., виконуючи рейс по перевезенню пасажирів за маршрутом м.Умань - м.Київ, відповідно до ліцензійної карти [NUMBER] від 25.02.2008 року до ліцензії [NUMBER], що належала [PERSON], в м. Києві по вул.Толстого, керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], на перехресті з вул.Саксаганського виконуючи поворот ліворуч на вул.Саксаганського, не надав переваги в русі автомобілю «Міцубісі» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів, яке призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало тілесних ушкоджень пасажирам маршрутного автобуса «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]- [PERSON] та [PERSON]. Постановою Уманського міськрайонного суду від 09 листопада 2012 року [PERSON] визнаний винним у тому, що він 15 травня 2012 року о 07 год. 45 хв. в м. Києві, керуючи автомобілем «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], по вул.Толстого на перехресті з вул.Саксаганського виконуючи поворот ліворуч на вул.Саксаганського, не надав переваги в русі автомобілю «Міцубісі» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів, яке призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало тілесних ушкоджень пасажирам маршрутного автобуса [PERSON] та [PERSON], тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року апеляція [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Уманського міськрайонного суду від 09 листопада 2012 року відносно нього за ст. 124 КУпАП залишена без змін. З місця дорожньо-транспортної пригоди позивачку та її дитину забрала швидка допомога з підозрою на струс головного мозку, забій обох колінних суглобів, а доньку [PERSON] - з підозрою на струс головного мозку та забій правого променево-зап'ястного суглобу. Їм обом була рекомендована госпіталізація. Згідно даних Уманського центру надання послуг УДПІ УМВС України в Черкаській області автомобіль «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER] станом на 15.05.2012 року був зареєстрований на ім'я [PERSON] проживаючого в [ADDRESS]. З відповіді Управління Укртрансінспекції у Черкаській області вбачається, що на транспортний засіб «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER] видавалася ліцензійна карта [NUMBER] від 25.02.2008 року до ліцензії [NUMBER](надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів), що належала [PERSON], яка анульована за заявою ліцензіата 16.08.2012 року, тобто після вчинення ДТП, яка мала місце 15 травня 2012 року. Відповідно до даних полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2900370 від 26.03.2012 року [PERSON] в АТ "Страхова Група "ТАС" (м.Черкаси вул. Б.Вишневецького,47) застрахував цивільно-правову відповідальність, забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], належний [PERSON]. Строк дії страхового полісу - з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - сто тисяч гривень, шкода заподіяна майну - п'ятдесят тисяч. Представники відповідачів в судовому засіданні повністю підтвердили відповідні обставини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,- визначено що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспортним засобом. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст.1191 ЦК. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких обставин матеріальну шкоду, заподіяну позивачці та її дочці внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15 травня 2012 року, о 07 год. 45 хв., на перехресті вулиць Толстого та Саксаганського в м. Києві, відповідно до вимог чинного законодавства України, потрібно стягнути на користь позивачки з відповідача АТ "Страхова Група "ТАС" із врахуванням наданих доказів з приводу здійснення відповідних витрат. В судовому засіданні встановлено, з наданих представниками відповідачів документів, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON], застрахована [PERSON] в АТ "Страхова Група "ТАС" (м.Черкаси вул.Б.Вишневецького,47)- забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER]. Строк дії страхового полісу - з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільна-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди, і моральної, і матеріальної підлягають : - наявність такої шкоди; - протиправність діяння її заподіювача; - наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. В п. 25 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоду смертю годувальника, та витрат на поховання, якщо смерть настала внаслідок страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом 111 Закону України від 01.07. 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому вказано, що страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. Також у відповідній постанові вказано, що при вирішення спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати відповідні роз'яснення, надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з відповідними змінами та доповненнями). З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачка та її дочка після ДТП проходили курс лікування з 15.05.2012 року в Київській міській клінічній лікарні №17 з діагнозом: забій м'яких частин обличчя, забій обох колінних суглобів і рекомендувала спостереження невропатологом, травматологом за місцем проживання, дочка [PERSON] в дитячій клінічній лікарні №7 Печерського району м. Києва з попереднім діагнозом: забій м'яких тканин лобної ділянки і рекомендовано спостереження в поліклініці. 16.05.2012 року позивачка зверталась в КП «Уманська міська лікарня» до лікаря невролога з діагнозом: струс головного мозку. Згідно довідки КП «Уманська міська лікарня» №258 від 17.05.2013 року зв'язку з погіршенням стану здоров'я з 17.05.2012 року вона знаходилась на лікуванні в нейрохірургічному відділенні стаціонару КП «Уманська міська лікарня». З 25.05.2012 року знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря невролога. 13.06.2012 року була направлена на подальше лікування в Черкаську обласну лікарню, нейрохірургічне відділення. З 29.06.2012 року продовжила лікування у неврологів поліклініки в т.ч. на денному стаціонарі. Виписана до роботи 02.09.2012 року. В послідуючому з 21.12.2012 по 28.12.2012 року проходила повторний курс лікування в денному стаціонарі з діагнозом: післятравматична енцифалопатія, гіпертизійно - лікворний синдром, цефалгія, астено - невротичний синдром. Згідно довідки КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради №01-22/807 від 19.04.2013 року та епікризу з історії хвороби позивачка перебувала на обстеженні та лікуванні з 19.06.2012 року по 27.06.2012 року з діагнозом відновний період закритої черепно - мозкової травми(15.05.12 року), струс головного мозку, цефалгічний, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдроми, когнітивно-мнестичні порушення. [PERSON] згідно довідки КП «Уманська міська лікарня» №31 від 14.05.2013 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 17.05.2012 року по 23.05.2012 року з діагнозом: вегето-судинна дистонія по змішаному типу. В подальшому позивачка лікувалась амбулаторно і на денному стаціонарі кожних півроку. При проходженні медичних досліджень, на поїздки в м. Черкаси і м. Київ, та купівлі відповідних лікувальних засобів позивачкою на її особисте лікування та лікування дочки були витрачені грошові кошти в розмірі 8386 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 28 копійок, що підтверджується касовими чеками, прибутковими касовими ордерами, видатковими накладними і призначались позивачці під час її лікування у відповідних лікувальних закладах та білетами на проїзд(ас.31-51,146-248). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з наведеного та беручи до уваги відповідні положення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами і доповненнями), Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» (з наступними змінами і доповненнями), Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди" (з наступними змінами і доповненнями), суд вважає, що до задоволення підлягає позов в частині стягнення з відповідача - АТ "Страхова Група "ТАС" матеріальної шкоди на лікування, але в меншій сумі чим зазначено позивачкою - позов в цій частині підлягає до часткового задоволення (при цьому суд вбачає підстави для виключення з суми матеріальної шкоди у зв'язку з лікуванням коштів в сумі 306 грн., які були витрачені позивачкою згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру на благодійні внески ( квитанції № 59045) та товарного чеку б/н від 19.05.2012 року на суму 37грн. 50коп. на побутові потреби: лампочка, пакети, білизна. Також суд не вбачає підстави для зарахування при стягненні з АТ "Страхова Група "ТАС" матеріальної шкоди на лікування дочки в сумі 384 гривні 92 копійки, за час перебування дочки позивачки на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Уманської міської лікарні з 17.05.2012 року по 23.05.2012 року з діагнозом: вегето-судинна дистонія по змішаному типу. З врахуванням викладеного на відшкодування матеріальної шкоди на лікування з відповідача АТ "Страхова Група "ТАС" фактично слід стягнути кошти в сумі 8386 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 28 копійок. Відносно відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної чи фізичної особи, якщо вона заподіяна ушкодженням здоров'я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За таких обставин моральна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15 травня 2012 року, о 07 год. 45 хв., на перехресті вулиць Толстого та Саксаганського в м. Києві, в результаті якої позивачка та її дочка отримали тілесні ушкодження, повинна відшкодовуватись відповідачами. Суд вважає, що в результаті неправомірних дій [PERSON], під час скоєння ним ДТП 15 травня 2012 року, о 07 год. 45 хв., який перебував у договірних трудових відносинах з [PERSON] - цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу була застрахована, позивачці та її дочці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому потрясінні та тривалих душевних переживаннях, внаслідок чого погіршився стан їх здоров'я, порушився нормальний уклад їх життя у зв'язку з їх хворобами, підлягає до стягнення з відповідача [PERSON], проте в меншому розмірі, ніж про це просить позивач. При цьому суд враховує викладені фактичні обставини справи, характер вчинення ДТП, поведінку відповідача після ДТП, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості. Суд оцінює завдану позивачці та її дочці моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. Стягненню з відповідача АТ "Страхова Група "ТАС" підлягають грошові кошти на відшкодування спричиненої позивачці та її дочці моральної шкоди в повному обсязі, в розмірі 2500 гривень, розмір який відповідач у цій частині в судовому засіданні визнав повністю. Суд критично оцінює покази [PERSON] та [PERSON] в частині того, що [PERSON] не перебував в договірних трудових відносинах з [PERSON] та самовільно перевозив пасажирів автомобілем «Volkswagen LT 35», дорожній номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], 15 травня 2012 року о 07 год. 45 хв., виконуючи рейс по перевезенню пасажирів за маршрутом м.Умань - м.Київ в результаті якого відбулася ДТП, оскільки їх покази повність спростовуються матеріалами справи і вважає їх неправдивими і такими, що направлені на укриття істини по справі та уникнення відповідальності за вчинену ДТП в результаті якої позивачка та її дочка отримали тілесні ушкодження. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову [PERSON] до ДЗ "Київський коледж зв'язку" та ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП, необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволення яких позивачеві відмовлено. А в частині 3 зазначеної статті вказано, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому при винесенні рішення суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів: АТ "Страхова Група "ТАС" (м.Черкаси вул. Б.Вишневецького,47) на користь [PERSON] судові витрати в сумі 344 гривні 10 копійок (судовий збір в частині вимог майнового характеру в розмірі 229 гривень 40 копійок та судовий збір в частині вимог немайнового характеру в розмірі 114 гривень 40 копійок), [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 500 гривень в частині вимог немайнового характеру, [PERSON] та АТ "Страхова Група "ТАС" (м.Черкаси вул. Б.Вишневецького,47) на користь [PERSON] по 1000 гривень судових витрат за надання юридичної допомоги.

Outcome: partial