Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійсненні права власності, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], адреса місця проживання: [ADDRESS]) за кредитним договором №11143362000 від 17.04.2007 року, у розмірі 108 078,10 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 30.07.2014 року складає 1 295 607,19 грн. (один мільйон двісті дев'яносто п'ять тисяч шістсот сім гривень 19 копійок), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру під [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру під [ADDRESS]; виселити та зняти з реєстрації місце проживання та перебування відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], дані про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи; зобов'язати відповідача передати ПАТ "Дельта Банк" правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру під [ADDRESS] - (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; а також покласти на відповідача всі судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно позовної заяви позивач просить справу розглядати у відсутності його представника, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 17 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "УкрСиббанк", (далі за тексом - Банк) та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11143362000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 100 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2028 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. За умовами кредитного договору, [PERSON] зобов'язується своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. В забезпечення усіх грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №11143362000 від 17.04.2007 р. між Банком та [PERSON] (далі - Іпотекодавець) 17.04.2007 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру під [ADDRESS]. Іпотечний договір укладений 17.04.2007 року між Банком та [PERSON], був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1402. Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Іпотечного договору від 17.04.2007 р. ринкова вартість предмету іпотеки становить 683 265,00 грн. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Іпотекою було забезпечено в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11143362000 від 17.04.2007 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ "Дельта Банк" набув права вимоги до [PERSON] по Договору про надання споживчого кредиту №11143362000 від 17.04.2007 року та Іпотечному договору від 17.04.2007 року. Судом, на підставі наданих доказів встановлено, що у порушення умов Договором про надання споживчого кредиту №11143362000 від 17.04.2007 р., [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 108 078,10 (сто вісім тисяч сімдесят вісім дол. США 10 центів), що згідно курсу НБУ станом на 30.07.2014 року є еквівалентом 1 295 607,19 грн. (один мільйон двісті дев'яносто п'ять тисяч шістсот сім гривень 19 копійок). Частиною 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до наслідків, що передбачені ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпеченні нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. права чи вимоги яких передане в іпотеку, нерухоме майно не зареєстровані в встановленому порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.4.1. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1. - 2.1.2.даного договору іпотеки. або: у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації юридичної особи - Іпотекодавця; у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за даним Договором; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Згідно п.4.2. Іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.п. 4.3., 4.4. Іпотечного договору, у випадках зазначених в п.п.2.1.1. - 2.1.2 даного договору іпотеки іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст.35 ЗУ "Про іпотеку". Уразі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п.4.3., іпотекодержатель здійснює звернення стягнення. Згідно п.5.1 іпотечного договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в даному договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотеко держателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ "Про іпотеку"; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому ЗЦ "Про іпотеку". Відповідно до п.п.5.2., 5.3, 5.4. іпотечного договору, у разі настання обставин, зазначених у п.4.1. даного договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В повідомленні. про яке йдеться в п.5.2. Іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 ЗУ "Про іпотеку", застосовується іпотекодержтелем для задоволення своїх вимог. Уразі застосування передачі Предмету у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя. Судом встановлено, що у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" позивач направив на адресу відповідача вимог про усунення порушення та про погашення заборгованості за кредитним договором, з попередженням, що у випадку невиконання вимоги позивач змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки відповідач дій спрямованих на погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11143362000 від 17.04.2007 р. не здійснив, суд вважає, що позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 та 3 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач та особи, які проживають у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки вимогу Позивача про виселення добровільно не виконали, що дає підстави вважати, що у найближчий термін вони також не звільнять предмет іпотеки у добровільному порядку. За таких обставин, відповідач та інші мешканці житлового приміщення, яке є предметом іпотеки підлягають виселенню у судовому порядку. За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позов ґрунтується на законі та є таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд вважає за необхідне розподілити у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved