Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. У своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 06 березня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № СL23356. Згідно даного договору [PERSON] отримала в банку кредит в сумі 2 400 доларів США, який зобов`язалася погасити і сплатити за його користування проценти в розмірі 24 % річних, підвищену процентну ставку у разі прострочення платежу - 72%, з терміном їх повернення 25.02.2016 року. Факт видачі відповідачу 06.03.2008 року готівкових коштів в розмірі 2 400 доларів США підтверджується меморіальним ордером № 0270003USD000003. З метою реструктуризації заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» та її часткового прощення відповідачу, 05 січня 2010 року між сторонами укладена угода про припинення зобов`язань за договором № СL23356 від 06.03.2008 року. Згідно умов даної угоди сторони визнали, що станом на 05.01.2010 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № СL23356 від 06.03.2008 року становить 2 619.22 долари США. Крім того у випадку сплати відповідачем в період з 05.01.2010 року по 05.12.2011 року загальної суми в розмірі 1883.45 долари США помісячно, рівними частинами згідно порядку передбаченому в п.2.1 Угоди - решта заборгованості відповідача буде прощено. Разом з тим, у випадку прострочення відповідачем сплати хоча б одного платежу та/або неналежного виконання ним своїх зобов`язань відповідно до п.2.1 Угоди, з першого дня такого прострочення автоматично втрачають свою чинність пункти 2,2.1,2.2,2.3,2.4, а відповідач зобов`язується виконати свої зобов`язання за основним кредитним договором № СL23356 від 06.03.2008 року. У порушення умов Кредитного договору, [PERSON] не виконала належним чином умови даного договору, внаслідок чого станом на 10.07.2014 року утворилась кредитна заборгованість, яка становить 68 953 грн. 74 коп., з яких: 19 763 грн. 04 коп. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 7 678 грн. 65 коп. - сума прострочених відсотків; 41 512 грн. 05 коп. - сума підвищених відсотків. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 68 953 грн.74 коп. кредитної заборгованості та судові витрати по справі на користь ПАТ "Універсал Банк". Заочним рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2016 року вказаний позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року, скасовано заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2016 року у справі за вказаним позовом. 20.05.2020 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Сідорова І.А. подала до суду заяву про застосування строків позовної давності в якій вказує на те, що що відповідно до умов кредитного договору № СL23356 від 06.03.2008 року Банк надав позичальнику [PERSON] кредит строком по 25.02.2016 року. Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у березні 2016 року, а відтак вважає, що станом на момент пред`явлення позивачем до суду позову, визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності сплив, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи у відсутності представника ПАТ "Універсал Банк", позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сідорова І.А. у судове засідання не з`явилися, однак подали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просять відмовити з підстав пропущення строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № СL23356 від 06.03.2008 року, укладеного між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] , остання отримала в банку кредит в сумі 2 400 доларів США, який зобов`язалася погасити і сплатити за його користування проценти в розмірі 24 % річних, підвищена процентна ставка у разі прострочення платежу - 72%, з терміном їх повернення 25.02.2016 року. Згідно розрахунку заборгованості, виданої ПАТ "Універсал Банк" станом на 10.07.2014 року сума кредитної заборгованості [PERSON] складає 68 953 грн. 74 коп., з яких: -19 763 грн. 04 коп. - сума простроченої заборгованості по кредиту; -7 678 грн. 65 коп. - сума прострочених відсотків; - 41 512 грн. 05 коп. - сума підвищених відсотків. Згідно меморіального ордеру № 0270003USD000003 від 06 березня 2008 року, [PERSON] отримала в позивача кредит в розмірі 2 400 доларів США. Згідно угоди про припинення зобов`язань за договором № СL23356 від 06.03.2008 року, що укладений між сторонами 05 січня 2010 року, сторони погодили можливість припинення зобов`язань позичальником за основним договором за умови повного виконання позичальником всіх зобов`язань за даною угодою. 17.04.2014 року відповідачу направлено письмову вимогу банку про сплату заборгованості, що утворилась у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором № СL23356 від 06.03.2008 року, що стверджується вимогою. ПАТ "Універсал Банк" є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ Універсал Банк". Так, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, виданим ПАТ "Універсал Банк" 08.07.2009 року, передбачено підставу його заміни внаслідок зміни найменування юридичної особи. Витягом із статуту ПАТ "Універсал Банк" підтверджується факт правонаступництва ПАТ "Універсал Банк" всіх прав та обов`язків ВАТ "Універсал Банк". Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала умови договору та допустила заборгованість по кредитному договору № СL23356 від 06.03.2008 року. Неналежне виконання умов Кредитного договору та розмір заборгованості за кредитом позивачем не оспорюються. Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином відповідач, допустивши неналежне виконання умов Кредитного договору, порушив права позивача. За їх захистом ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду 17.03.2016 року. Стороною відповідача подано заяву про застування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), (частина 1 статті 258 ЦК України, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За частинами першою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що 05 січня 2010 року між відповідачем [PERSON] та позивачем підписана угода про припинення зобов`язань за договором №CL23356 від 6 березня 2008 року за умовами якої сторони визначили суму боргу - 1833,45 доларів США, яку [PERSON] повинна була сплатити рівними частинами по 76,39 долари США за період 5 січня 2010 року по 5 грудня 2011 року. Пунктом 3 цієї угоди також передбачено, що у випадку прострочення сплати позичальником хоча б одного платежу з першого дня такого прострочення автоматично втрачають свою силу положення цього договору про прощення боргу та позичальник зобов`язаний виконувати свої зобов`язання за основним договором в повному обсязі надалі. У свою чергу основним договором передбачено повернення кредиту шляхом сплати 60 щомісячних платежів по 72,49 долари США кожен. Графіком щомісячних платежів передбачено сплату щомісяця суми в розмірі 72,49 долари США з 25 березня 2008 року по 25 лютого 2013 року. Таким чином, умовами кредитного договору установлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Останній платіж відповідачем здійсненний 20 грудня 2010 року. З вимогою про погашення заборгованості позивач звернувся лише 17 квітня 2014 року, а з позовом до суду 11 березня 2016 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Враховуючи, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 17.03.2016 року, із пропуском строку позовної давності звернення до суду, в своїй позовній заяві питання про поновлення пропущеного строку позовної давності не ставив та поважних причин пропуску строку не зазначив, у той час, як відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed