Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 15.07.2021 звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначають, після смерті матері [PERSON] позивачі, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину, яка складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , Однак за життя мати не зареєструвала своє право власності на нього в органах БТІ. Відтак, через відсутність правовстановлюючих документів виданих на ім`я померлої [PERSON] на спірне нерухоме майно, позивачі позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на нього, що і слугувало підставою для їх звернення до суду. В підготовче засідання позивачі не з`явились, подали заяви в яких вказують, що позовні вимоги підтримують, а розгляд справи по суті просять провести у їх відсутність. Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І. до суду не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі, заперечення щодо позову відсутні. Враховуючи те, що позивачі позов підтримали, відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, третя особа заперечень щодо заявленого позову не подав, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується належно завіреною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2020 року. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 29.01.1993, [PERSON] купила у колгоспа ім.Карла Маркса в особисту власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 07.11.2003, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з довідки (виписки) з погосподарської книги, згідно даних погосподарської книги №3 житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , на день смерті спадкодавця [PERSON] до типу колгоспного двору не належав. Згідно довідки ПП ПБТІ «Інвентарізатор» реєстрація права власності на будинок садибного типу станом на 31.12.2012 за адресою: [ADDRESS] не проводилась. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 29.04.2021 Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вказане будинковолодіння складається з житлового будинку позначеного літ. "А-1", сарая - літ. "Б", погреба - літ. "б", гаража - літ. "В", колодязя питного (1/2 ч.) - №1, воріт огорожі №2, огорожі №3. Однак, вказане нерухоме майно в органах БТІ [PERSON] не зареєстровано. Вказане підтверджується довідкою виданою ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 17.05.2021 року (а.с. 28). Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог зазначеної норми Закону, договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та колгоспом ім.Карла Маркса, посвідчений виконавчим комітетом Великорудківської сільської ради народних депутатів Диканського району Полтавської області, проте право власності не зареєстроване в органах БТІ. За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається із договору купівлі-продажу, покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатила за придбане майно 11 104 крб, договір відповідно до статті 227 ЦК УРСР нотаріально посвідчений. Отже, враховуючи вище викладене, та приймаючи до уваги те, що право власності на спірний житловий будинок нині померлою [PERSON] набуто правомірно на підставі, яка не заборонена законом, хоча і не зареєстроване у встановленому законом порядку, а тому вказане майно є спадковим. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються донькою та синами нині померлої [PERSON] , що вбачається з належно завірених свідоцтв про народження, а отже є спадкоємцями за законом після смерті своєї матері. На момент укладення договору купівлі-продажу спірного будинку померла [PERSON] в шлюбі не перебувала, що підтверджується копією свідоцтва про розлучення від 30.10.1992. Частина 3 ст.1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці за законом першої черги, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Як вбачається з довідки виданої приватним нотаріусом Шимкою О.І., що після смерті [PERSON] на підставі заяви позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини, які є донькою та синами померлої, заведено спадкову справу. Інші особи, окрім позивачів по справі, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Однак, позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння, через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок, який входить до складу спадщини. Враховуючи те, що спірний житловий будинок належав [PERSON] на законних підставах, позивачі прийняли спадщину після смерті матері, інші особи до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved