Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON], котра діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2008 року укладеного між ПАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] недійсним з моменту укладення. Позовна заява обґрунтована тим, що в червні 2008 року позивач вирішив придбати квартиру у м. Світловодську та звернувся до відділення ПАТ "[PERSON] МКБ" в м. Кременчуці Полтавської області за оформленням кредитного договору на придбання квартири. 04.07.2008 року позивач уклав з ВАТ "[PERSON] МКБ" правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] МКБ" кредитний договір № КС/08-12 за умовами якого відповідач зобов"язався надати позивачу кредит у вигляді грошових коштів в сумі 25000 дол. США, що на той момент було еквівалентно 121000 грн. на придбання квартири на строк до 04.07.2023 року зі сплатою відсотків у розмірі 13,3 %. Позивач отримав кредит. На думку позивача кредитний договір укладено з істотними порушеннями законодавства про захист прав споживачів. Зокрема, кредитний договір підписано в іноземній валюті долар США, а не в національній валюті, до кредитного договору був доданий інформаційний лист про умови споживчого кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та розмір реальної процентної ставки, але він є формальним, бо не містить в собі характеристики інших форм кредитування та не надає роз"яснень з приводу ризиків коливання валют, банк самовільно поклав на позивача обов"язки по сплаті додаткових платежів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та визнати недійсним кредитний договір з моменту його укладення. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову посилаючись на те, що дійсно між банком та позивачем 04 липня 2008 року укладений кредитний договір № КС/08-12, в який в подальшому внесені зміни Додатковою угодою № 1 від 27.05.2009 року, Додатковою угодою № 2 від 01.02.2010 року та Додатковою угодою № 4 від 09.12.2014 року. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 25000 дол. США терміном з 04.07.2008 року по 04.07.2023 року на придбання квартири [ADDRESS]. Позичальник не виконав свої зобов"язання за кредитним договором в односторонньому порядку відмовився сплачувати щомісячні платежі, а саме з липня 2015 року не сплачує проценти за користування кредитом, не повертає кредит. У зв"язку з невиконанням позичальником зобов"язань за кредитним договором у банку виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 11.10.2016 року складає 18987,88 дол. США. Відповідно до заяви та заяви-анкети позивача про видачу кредиту від 23.06.2008 року позивач просив видати кредит в іноземній валюті, а саме 25000 дол. США. Твердження позивача, що йому не було надано інформацію щодо сукупної вартості кредиту, в тому числі, щодо валютних ризиків не відповідає дійсності. Позивач своїм підписом на кредитному договорі та відповідно Додатку № 1 підтвердив, що ознайомлений з умовами, тарифами та іншими витратами щодо надання кредиту, що розрахунок реальної процентної ставки є зрозумілим для нього, а також, що орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням всіх сукупних послуг банку, а також інших фінансових зобов"зань, які пов"язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, у тому числі на користь третіх осіб є для нього прийнятими. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2008 року між ВАТ "[PERSON] МКБ" в особі директора Кременчуцької філії ВАТ "[PERSON] МКБ" [PERSON] та [PERSON] укладено кредитний договір № КС/08-12 (а.с. 10-11). Згідно розділу 1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 25000 дол. США строком з 04 липня 2008 року по 04 липня 2023 року із сплатою відсотків згідно пп. 3.1 цього договору за умови виконання умов п. 4.2 цього договору. Кредитні кошти надаються позичальнику в готівковій формі на придбання житлової квартири [ADDRESS]. Згідно п. 3.1 кредитного договору відсотки за кредит нараховуються щомісячно за методом "факт/360". Строки нарахування відсотків встановлюється з 01 по останнє число кожного місяця виходячи з відсоткової ставки 13,5 % річних. Строк сплати відсотків - останній робочий день місяця за який нараховуються відсотки, але не пізніше наступного робочого дня наступного місяця. Інформація про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку на виконання Постанови Національного Банку України викладена в додатку № 1, який є невід"ємною частиною даного кредитного договору. Інформаційний лист про умови споживчого кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та розмір реальної процентної ставки у ВАТ "[PERSON] МКБ" ознайомлений та підписаний позивачем [PERSON] (а.с. 15-17). 04 липня 2008 року між ВАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] укладено Договір іпотеки на забезпечення всіх вимог іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2007 року. Предметом іпотеки є однокімнатна житлова квартира площею 30,56 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., що розташована в [ADDRESS] (а.с. 102-105). Із заяви [PERSON] поданої директору Кременчуцької філії ВАТ "[PERSON] МКБ" [PERSON] 23 червня 2008 року вбачається, що позивач просить надати йому кредит в сумі 25000 доларів США на строк 15 років з відсотковою ставкою 13,5 % на купівлю квартири в м. Світловодськ вул. Приморська, 54/11 (а.с. 29). Із заяви-анкети голові ВАТ "[PERSON] МКБ" [PERSON] підписаної 23 червня 2008 року [PERSON] вбачається, що позивач просить кредит в сумі 25000 та валюті долар США (а.с. 30). 27 травня 2009 року між ВАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2007 року (а.с. 31-37, 38-40). 01 лютого 2010 року між ВАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2007 року (а.с. 41, 42-44). 09 грудня 2014 року між ПАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 4 до кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2007 року (а.с. 45). Посилання позивача стосовно нав"язування кредиту в іноземній валюті та не надання позивачу інформації щодо сукупної вартості кредиту, в тому числі щодо валютних ризиків не знайшло свого підтвердження виходячи з наступного. Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Подана особисто [PERSON] та підписана ним заява від 23 червня 2008 року та Заява-анкета від 23 червня 2008 року містить прохання про надання кредиту в сумі та валюті 25000 доларів США, а отже, позивач добровільно та свідомо просив надати йому кредит в іноземній валюті. В підписаному особисто [PERSON] кредитному договорі в п. 3.1 зазначено, що інформація про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку на виконання постанови НБУ викладена в додатку № 1, який є невід"ємною частиною даного договору. Інформаційний лист про умови споживчого кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та розмір реальної процентної ставки у ВАТ "[PERSON] МКБ" підписаний позивачем [PERSON], з чим позивач ознайомлений з умовами, тарифами та іншими витратами щодо надання кредитів на споживчі цілі. Розрахунок реальної процентної ставки (річної) є для позивача зрозумілими. Орієнтована сукупна вартість кредиту з урахуванням всіх сукупних послуг банку, а також інших фінансових зобов"язань, які пов"язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі на користь третіх осіб (страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо) є для позивача прийнятими. Крім того, ним усвідомлено, що валютні ризики під час виконання зобов"язань за кредитним договором він несе особисто, що на підтвердження скріплено його підписом. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] стверджує, що банк самовільно поклав на нього обов"язки по сплаті додаткових платежів, які не були обумовлені в кредитному договорі, а саме, страхування предмета іпотеки, разова комісія за надання кредиту, страхування життя позичальника. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В пункті 4 Додаткової Угоди № 1 від 27.05.2009 року до кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2008 року передбачено сплату позичальником комісії банку за видачу кредиту в розмірі 1 % від суми кредиту в національній валюті України, страхування на користь банку шляхом укладення договору страхування, на вимогу банку сплачувати пені та штрафи та інші платежі передбачені цим договором у порядку визначеному п. 2.9 цього Договору, а також інші витрати та збитки банку, понесені у зв"язку з невиконанням позичальником своїх зобов"язань за цим Договором (а.с. 33). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, твердження позивача в цій частині є не доведеними та спростованими в судовому засіданні, оскільки позивач ознайомився з умовами кредитного договору та надав згоду на укладення договору підписавши його. Крім того, позивач посилається на те, що кредитний договір є недійсним у відповідності до ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однак, позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено факти порушення банком вимог цивільного законодавства, зокрема, ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання кредитного договору № КС/08-12 від 04 липня 2008 року укладеного між ПАТ "[PERSON] МКБ" та [PERSON] недійсним з моменту укладення з підстав його необґрунтованості та не доведеності в судовому засіданні. При звернення до суду із позовною заявою позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", а тому судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed