Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що його батько [PERSON] помер 20.05.2001 року. Після його смерті залишилася спадщина, а саме будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Леніна, 113 в с. Грижинці Тиврівського р-ну Вінницької обл. Вказані об'єкти нерухомого майна були збудовані у різні роки, починаючи з 1917 року по 1969 рік і були зареєстровані за його батьком на праві приватної власності на підставі рішення [PERSON] міської ради від 30.12.1993 року. За життя його батько своїм майном, не розпорядився, заповіту не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після його смерті є він. Він прийняв спадщину після смерті свого батька в силу положень ст. 549 ЦК України (1963 року), чинного на час відкриття спадщини, оскільки фактично вступив в володіння та управління спадковим, майном. Після смерті батька він здійснював догляд за технічним станом будинку, проводив його ремонт, сплачував комунальні платежі, обробляв присадибну земельну ділянку. Він звернувся до Тиврівської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2016 року, якою його повідомили, що одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості, оскільки, за життя його батько правовстановлюючих документів на спадкове майно не оформив. Виходячи з даних технічного паспорта, житловий будинок з господарськими спорудами були збудовані до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію-речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (01.07.2004 року). Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання ним чинності визнаються дійсними за умов, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав, батько за життя набув права власності на нерухоме майно, відтак воно входить до складу його спадщини. Дана нерухомість не перебуває під забороною. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Леніна, 113 в с. Грижинці Тиврівського р-ну Вінницької обл. в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнила, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Леніна, 113 в с. Грижинці Тиврівського р-ну Вінницької обл., позначений літерою "А", загальною площею 28,2 кв. м., в т.ч. житловою 18,1 кв. м., який складається з коридору, 1-1, площею 4,2 кв. м., кімнати 1-2, площею 18,1 кв.м., кухні 1-3, площею 5,8 кв.м., сарай "Б", площею 8,1 кв. м., сарай "В", площею 26,0 кв. м., сарай "Г", площею 13,0 кв.м., вбиральню "Д", площею 1,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20.05.2001 року в с. Грижинці Тиврівського району Вінницької області. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, просить справу розглянути у відсутності його представника, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, чинного на час відкриття спадщини, спадкоємець визнавався таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р. прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 20.05.2001 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 6). Він з 1988 року до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO], що стверджується довідкою виконкому [PERSON] міської ради № 1075 від 22.12.2015 року (а.с. 12). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Леніна, 113 в с. Грижинці Тиврівського р-ну Вінницької обл. Житловий будинок та господарські будівлі та споруди були збудовані у різні роки, починаючи з 1917 року по 1969 рік і були зареєстровані за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення [PERSON] міської ради від 30.12.1993 року, що стверджується реєстраційним свідоцтвом від 01.03.1994 року (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується його свідоцтвом про народження (а.с. 7). Він прийняв спадщину після смерті свого батька в силу положень ст. 549 ЦК України (1963 року), чинного на час відкриття спадщини, оскільки фактично вступив в володіння та управління спадковим майном. Після смерті батька він здійснював догляд за будинком, проводив його ремонт, сплачував комунальні платежі, обробляв присадибну земельну ділянку, що стверджується довідкою виконкому [PERSON] міської ради довідці № 1074 від 22 грудня 2015 року (а.с. 11), та актом № 34 обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.09.2015 р. (а.с. 10). Позивач звернувся до Тиврівської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 379/02-31 від 17.03.2016 року (а.с. 19). Дана нерухомість не перебуває під забороною про що свідчить довідка № 1076 від 22 грудня 2015 року видана виконавчим комітетом [PERSON] міської ради (а.с. 13).

Outcome: approved