Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, укладеним 15 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 51500,00 грн, та надав можливість розпорядження кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 19 травня 2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 67979.24 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 50462,17 грн, в тому числі 41226,47 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9235,70 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 2837,59 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 14679,48 грн, які просить стягнути з відповідача в його користь та понесені судові витрати. В добровільному порядку відповідач борг погасити відмовляється, що змусило позивача звернутися в суд за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 02 вересня 2020 року відповідач [PERSON] , подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позовній заяві та додатках до неї допущено ряд помилок та неточностей, що в кінцевому результаті впливає на загальну суму боргу. Представник банку долучив до матеріалах справи договір від 15.02.2008, підписаний ним особисто, де вказано, що базова процентна ставка за кредитом становить 1,9% на місяць на залишок заборгованості та щомісячна комісія 1%. Проаналізувавши виписку, надану представником банку, він виявив ряд невідповідностей при обчислені відсотків, які були нараховані банком та провів власний розрахунок, який долучив до відзиву. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Зі змісту ст.634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-13І цс19). Вважає неможливим застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим AT КБ «ПриватБанк». За таких обставин запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити позивачу у стягненні суми вказаної у позовній заяві. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір просить покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 21 вересня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Щодо ознайомлення позичальника з умовами кредитування, то з анкети-заяви від 15 лютого 2008 року вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості слід зауважити, що відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом.Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту, то в заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, у зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Датою укладення кредитного договору є 15 лютого 2008 року тому, що вказана дата відповідає даті відкриття рахунку, а платіжну картку відповідач отримав 15 лютого 2008 року, в день звернення із заявою до банку. Представник позивача в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. З урахуванням того, що від позивача разом з матеріалами позову поступила письмова заява, в якій він просив справу слухати за відсутності його представника, суд ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Будучи присутнім в судовому засіданні 10 вересня 2020 року, заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 15 лютого 2008 року між відповідачем та ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. У вказаній заяві зазначено, що [PERSON] видано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у сумі 500 гривень, базова процентна ставка за кредитом становить 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%. Отже, судом встановлено, що 15 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та відповідачем на підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15 лютого 2008 року укладено договір про надання банківських послуг. Враховуючи зазначене, суд вважає, що підписана відповідачем заява свідчить про обізнаність відповідача щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, зокрема, процентної ставки за кредитом. Крім того, позивач, обґрунтовуючи право вимоги, вказав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у його заяві. Позивач посилається на те, що згідно з умовами даного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500,00 грн. який згодом було збільшено до 51500 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із змісту розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, виписки по рахунку Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", видно, що відповідач здійснював зняття кредитних коштів через банкомат, оплачував товари, здійснював поповнення картки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 19 травня 2020 року в розмірі 67979,24 грн, з яких 50462,17 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 41226,47 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 9235,70 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2837,59 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 14679,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача 50462,17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2832,59 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), та нарахованих відсотків, стягнути, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як на невід`ємну частину договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови сплати прострочених відсотків саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 лютого 2008 року шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, роздруківка із сайту позивача Витягу з Умов та правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, відсутні підстави для застосування до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15.02.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06.08.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, надані банком Умови і правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За наведених обставин суд дійшов висновку, що в заяві від 15.02.2008 між сторонами досягнуто домовленості лише про сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,9% на місяць на залишок заборгованості. Однак, з наданого банком розрахунку слідує, що розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.02.2008 включає в себе крім відсотків на заборгованість за кредитом (процентна ставка 1,9% на місяць), також і відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування з процентною ставкою 7%, які і просить стягнути позивач. З позовної заяви слідує, що банк просить стягнути заборгованість за простроченими відсотками, розмір та порядок сплати яких визначений Тарифами банку, а також Умовами та правилами надання банківських послуг, які в даному випадку не можуть братися до уваги, оскільки не підписані позичальником. Із вказаного можна зробити висновок, що оскільки умови договору, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування заборгованості за простроченими відсотками не були погоджені позичальником, а тому не є частиною кредитного договору та відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 15 лютого 2008 року в сумі 53299 (п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн 76 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 50462,17 грн та заборгованості за нарахованими відсотками 2837,59 грн. У задоволені решти позовних вимог про стягнення з відповідача 14679,48 грн - заборгованості за простроченими відсотками слід відмовити. Позовні вимоги задоволені частково: 53299,76 грн х 100 % : 67979,24 грн. = 78.4 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1648 грн сплаченого позивачем судового збору. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial