Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

10 вересня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання права на прийняття до експлуатації самовільно збудованої прибудови до будинку літ "А" по [ADDRESS] без згоди відповідачів. Свій позов мотивували тим, що вони є власниками ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого по [ADDRESS]. Співвласниками іншої частини є відповідачі по справі. Позивачі також є власниками земельної ділянки на якій розташована їх частина будинку. У зв'язку зі знищенням прибудови "а3" позивачі збудували прибудову "а4" площею 9,8 кв.м. Позивачі зазначають, що дана прибудова відповідає будівельним нормам та можлива її експлуатація за призначенням. Вони мають намір подати документи на прийняття вказаного приміщення в експлуатацію та надалі використовувати своє право власності. Однак, відмова відповідачів надати таку згоду перешкоджає позивачам для реалізації своїх прав. При цьому зазначають, що прибудова жодним чином не зачіпає інтересів відповідачів та не порушує їх прав. За таких обставин просить позов задовольнити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року (без винесення окремого процесуального документа) до участі в справі залучений як третя особа - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 липня 2017 року до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Виконавчий комітет Вінницької міської ради. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, визначених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] у запереченнях до позову (а.с. 212-220) та в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що в позивачів не виникло суб'єктивне право на звернення до суду, прибудова розміщена впритул до стіни кімнати 1-4, у цій кімнаті раніше знаходилось вікно, яке позивачі забудували, що позбавляє їх права повноцінно користуватися кімнатою. Представник третьої особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - виконавчого комітету Вінницької міської ради Олексюк Т.С. в судовому засіданні повідомила, що покладається на розсуд суду при прийняті рішення у справі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння [ADDRESS], оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 01.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5518, [PERSON] та [PERSON] придбали у власність у рівних частках (по1/2) 1/2 частку житлового будинку з прибудовами та спорудами під [ADDRESS], який в цілому складається з житлового будинку літера "А" житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 101,0 кв.м. прибудов (сіни літ. а, а1, а2, ганку, сараїв літ. "В", "в", "Д", "Е", вбиралень "Г","Ж", шиї погреба літ. "п/ш", огорожі №1-2 (прибудова "а3" знесена). Право власності на частки зазначеного житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями за позивачами зареєстроване 22.11.2012 року КП «ВМБТІ» в книзі № 177 за № 4522 (а.с. 8). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5521, [PERSON] та [PERSON] придбали у власність у рівних частках (по1/2) земельну ділянку під номером [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510137000:03:029:0254. Як слідує з матеріалів інвентаризаційної справи, оглянутої в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2008 року №2-5134 [PERSON] є власником 1/4 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 102,7 кв.м. літер. А., огорожа №-№2, сарай Д сарай Е, вбиральна Ж, шия погреба ш/п (самочинні зведені троє сіней а1, а2, а3, два сараї В, в, вбиральна Г в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені). (а.с. 230) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2008 року №2-5136 [PERSON] є власником 1/4 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями житловою площею 49,6 кв.м., загальною площею 102,7 кв.м. літер. А., огорожа №-№2, сарай Д сарай Е, вбиральна Ж, шия погреба ш/п (самочинні зведені троє сіней а1, а2, а3, два сараї В, в, вбиральна Г в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені). (а.с. 229) Між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (попереднім співвласником 1/2 частки житлового будинку, що згодом продана [PERSON] та [PERSON].) був встановлений порядок користування цим будинком, відповідно до якого [PERSON] користуються приміщеннями: кухня 1-1, кімната 1-2, кімната1-3, кухня 1-4, передня 1-І, а також сарай "В", сарай "в", убиральна "Г", а [PERSON] - приміщеннями: коридор 2-1, коридор 2-2, комора 2-3, кімната 2-4, кімната 2-5, кухня 2-6, комора 2-7, сіни 2-ІІ ,а також сарай літ "Д", сарай "Е", убиральна літ "Ж", шия погріб літ "ш/п", огорожа №1,2. (а.с. 231) Позивачами проведене будівництво прибудови літ. "а4" площею 9,8 кв.м., про що позивачі зазначають в позовній заяві та підтверджується даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 09.07.2014 року. Відповідно до звіту, виготовленого ПП «Практик БУД», про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій прибудови до житлового будинку по [ADDRESS] від 18.06.2015 року житловий будинок та прибудова в цілому відносяться до ІІ стану задовільного і може експлуатуватися за призначенням. За даними судової будівельно-технічної експертизи від 22 березня 2017 року, проведеної судовим експертом ТОВ "Подільський центр судових експертиз" відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2016 року, прибудова літ. "а4" домоволодіння [ADDRESS], в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів України з питань будівництва щодо об'ємно-планувальних рішень та технічного стану конструктивних елементів. Навантаження, яке створюють конструктивні елементи (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття, покрівля) збудованої прибудови літ. "а4" не може створити граничний стан (руйнування при якому будівельні конструкції суміжних будівель (житлового будинку перестануть задовольняти заданим експлуатаційним вимогам. Будівництво прибудови "а4" не впливає на загальний технічний стан та інсоляцію житлового будинку літ." А" з прибудовами, що розташований на земельний ділянці домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. З наведених норм вбачається, що для набуття права власності на об'єкт нерухомості необхідно ввести його в експлуатацію. Тобто введення в експлуатацію є однією з обов'язкових умов. При цьому слід враховувати, що відповідно до статті 181 ЦК України різного роду прибудови є приналежністю до основної речі та не потребують визнання самостійного права власності на них, а прийняття в експлуатацію її здійснюється в порядку визначеному чинним законодавством, на що звернув увагу Верховний Суд України в постанові Пленуму від 30 березня 2012 року №6. Законодавством передбачався порядок введення в експлуатацію самочинного будівництва, а саме: пунктом 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», доручено інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймати в експлуатацію індивідуальні житлові будинки збудовані до 12 березня 2011 року. Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Однак дія цієї норми припинена з 01 січня 2016 року. Тобто, на даний час на законодавчому рівні не визначено процедури прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів через орган державного архітектурно- будівельного контролю. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради 02.04.2015 року №687 затверджений Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, одноповерхових багатоквартирних житлових будинків, прибудов, господарських (присадибних) будівель і споруд, побудованих, переобладнаних та перепланованих з 6 серпня 1992 р. без дозволу на виконання будівельних робіт, який врегульовує на території м. Вінниці правовідносини прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, одноповерхових багатоквартирних житлових будинків, прибудов, господарських (присадибних) будівель і споруд (надалі - об'єктів нерухомого майна), побудованих, переобладнаних та перепланованих з 6 серпня 1992р. без дозволу на виконання будівельних робіт при відсутності можливості прийняття в експлуатацію через орган державного архітектурно- будівельного контролю. Враховуючи вказаний Порядок та врегулювання правовідносин по прийняттю в експлуатацію, а також зважаючи, що здійснення прибудови проведено позивачами в межах м. Вінниці, позивачі вправі скористатися своїми правами на введення в експлуатацію збудованої прибудови, визначеними цим Порядком. Відповідно до цього Порядку для звернення з питанням про прийняття в експлуатацію замовнику слід надати цілий ряд документів, серед яких і згоду співвласників будинку на прийняття будівель та споруд в експлуатацію. Судом встановлено, що позивачами здійснене самочинне будівництво, а саме: самочинно здійснено прибудову в частині будинковолодіння, якою вони користуються, що знаходиться в [ADDRESS], без відповідних дозвільних документів. При цьому для реалізації позивачами свого подальшого права, їм слід звернутися до компетентних органів з відповідною заявою, надавши цілий ряд документів, зокрема згоду співвласників будинку. Відповідачі такої згоди не надають. Заперечуючи щодо позову останні вказують, що у позивачів не виникло суб'єктивного права на звернення до суду, оскільки позивачі не зверталися з питанням про введення в експлуатацію та не отримали відмови органів щодо цього. Такі твердження відповідачів суд вважає необґрунтованими, оскільки для самого звернення необхідно надати відповідно оформлену згоду співвласників, її відсутність є перешкодою для такого звернення, ненадання ж також згоди співвласником зумовлює виникнення права в особи на захист, зокрема шляхом визнання права на введення в експлуатацію без згоди співвласників, що відповідає статті 16 ЦК України. При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять доказів про можливе порушення прав відповідачів в результаті реалізації позивачами такого свого права. Щодо твердження відповідачів, що позивачі самовільно заклали вікно та у зв'язку з цим погіршилося освітлення їх приміщення, то дане твердження спростовується показаннями свідка [PERSON] Остання вказувала, що вікно було закладене під час спільного облицювання всього будинку цеглою всіма попередніми власниками будинку, в тому числі і відповідачами по справі. На вказане звернув увагу і експерт, який надав пояснення в судому засіданні. Відповідно до висновку судової експертизи, проведеної судовим експертом ТОВ "Подільський центр судових експертиз" прибудова перекриває отвір, що існував у зовнішній стіні, яка є огорджуючою конструкцією приміщення кухня 1-4. Також зазначено, що зовнішня стіна із керамічної цегли на цементно піщаному розчинні змурована суцільно, тобто ознаки заклання у ній віконного прорізу станом на час проведення дослідження відсутні. Кухня 1-4 забезпечена природнім освітленням, відношення площі світлового прорізу до площі підлоги становить 1:7,1, що відповідає п.3.4 ДБН В.2.2-15-05 " Будинки і споруди. Житлові будинки ", наявність одного віконного прорізу у приміщенні кухні 1-4 площею 13,2 кв.м. забезпечує його природнє освітлення. Навантаження, яке створюється конструктивними елементами збудованої прибудови літ. "а4" не може створити граничний стан (руйнування), при якому будівельні конструкції суміжних будівель (житлового будинку літ. "А") перестануть задовольняти заданим експлуатаційним вимогам. Будівництво не впливає на загальний технічний стан та інсоляцію житлового будинку літ." А" з прибудовами, що розташований на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS]. Щодо вказівки відповідачів про розміщення прибудови на межі їх земельної ділянки, то суд зауважує, що останні не надали жодних належних та допустимих доказів про належність їм земельної ділянки. До того ж суд звертає увагу, що сторони є співвласниками частки в праві власності на житловий будинок та частки в натурі не виділені. Твердження відповідачів, що надання згоди стане підставою та наслідком для зміну часток у праві спільної сумісної власності та відповідно зменшення частки в землекористуванні, не заслуговує на увагу, оскільки позивачі порушили питання щодо введення в експлуатацію, а не про будівництво та це не призводить до автоматичного застосування ч. 3 ст.357 ЦК України. При цьому, суд не зобов'язує відповідачів надати згоду, а визнає право позивачів реалізувати свої права на звернення до компетентних органів без згоди відповідачів. Вказане право не звільняє позивачів від надання органам підтверджень про відповідність збудованого архітектурно-будівельним, санітарно - епідеміологічним, протипожежним нормам, за результати оцінки яких в сукупності орган приймає відповідне рішення. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, оскільки позивач та її представник в судовому засіданні просили судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами, останні слід залишити без відшкодування. На підставі наведеного та

Outcome: approved