Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного Товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого: 24 січня 2007 року Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції (надалі - [PERSON]) та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір №\~014/17-32/6022-83 (надалі - кредитний договір), про надання кредиту в сумі 17 500,00 грн, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії під 18 % відсотків річних, строком погашення до 24.01.2017 року. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору Позивач надає Відповідачу кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування та п. 3.6. Кредитного договору, кредит, наданий Позивачем, забезпечується всім належним Відповідачу майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на терміни коли і як вони були придбані, і на які може бути звернене стягнення в порядку, передбаченому діючим законодавством України. Згідно п. 5.1. Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів, остаточне погашення кредиту до 24.01.2017 року. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору, Кредитор ([PERSON]) має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за кредитним договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Позичальника рекомендованим листом. Такому праву Кредитора, відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, кореспондує обов'язок Позичальника достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що і визначені Кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання Банком на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. 20.02.2008 року за вих. № 2 Відповідачу, була надіслана вимога про повернення заборгованості за кредитом, в якій було повідомлено про суму заборгованості за кредитом та попереджено про можливість прийняття примусових заходів стягнення заборгованості, в разі несплати боргу протягом встановленого строку. Однак Відповідачем суму боргу сплачено не було. Згідно п.10.1. Кредитного договору, за порушення строків повернення заборгованості, процентів за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором станом на 09.04.2013 року становить 143 774,56 (сто сорок три тисячі сімсот сімдесят чотири грн. 56 коп.) гривень, з них: заборгованість за кредитом 16930,57 грн.; відсотки за користування кредитом 17 081,07 грн.; пеня 109 762,92 грн. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, тому, що по-перше, 24.01.2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~014/17-32/6022-83 (надалі - Договір). Відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 500 грн. 00 коп. у вигляді не відновлювальної кредитної лінії під 18,00 % річних, строком погашення до 24.01.2017 року. Відповідно до п. 6.5. Договору, Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання Позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та інших майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за кредитним договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Порушника рекомендованим листом. Отже, сторони Договору в добровільному порядку встановили порядок та спосіб дострокового стягнення заборгованості за кредитом. Відповідно до якого право на звернення за достроковим стягненням заборгованості у Кредитора виникає лише в разі попереднього повідомлення Позичальника. Крім того, сторонами також визначено і спосіб належного підтвердження повідомлення сторони, а саме рекомендований лист. Але в матеріалах цивільної справи відсутнє належне підтвердження повідомлення відповідача, що говорив про відсутність у позивача права на дострокове стягнення виниклої заборгованості за кредитом. Лист від 20.02.2008 року № 2 на який посилається ПАТ «[PERSON] Аваль» не може братися до уваги, оскільки він по-перше був направлений не позивачем, а приватним нотаріусом, по-друге, він направлений на виконання іншого договору - Договору іпотеки від 24.01.2007 року № 175 (п. 6.4.). З тексту вказаного листа видно, що приватний нотаріус [PERSON] лише повідомив [PERSON] про факт звернення банку із заявою про вчинення нотаріального напису та повідомив про наслідки не проведення у встановлений термі оплати. Будь-яке повідомлення відповідача про звернення ПАТ «[PERSON] Аваль» за достроковим стягненням заборгованості відсутнє. Тому, право на дострокове стягнення виниклої заборгованості за кредитом у позивача не виникло, а позовна заява є передчасною, що є підставою для відмови в її задоволенні. По-друге, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Визначене п. 6.5. Договору повідомлення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом за своєю правовою природою фактично є зміною умов діючого договору в частині кінцевого строку його виконання. Оскільки лист від 20.02.2008 року № 2 отриманий [PERSON] 22.02.2008 року, кінцева дата виконання кредитного договору за погодженням сторін змінилася з 24.01.2017 року на 23.03.2008 року. Таким чином, погашення кредиту в повному обсязі мало відбутися до 23.04.2008 року, тому перебіг строку позовної давності почав перебіг 24.03.2008 року та закінчився 24.03.2011 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Таким чином, позивач, звернувшись 25.06.2013 року із позовною заявою до суду, пропустив трирічний строк позовної давності, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладені обставини суд відмічає наступне: 24 січня 2007 року Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції (надалі - [PERSON]) та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір №\~014/17-32/6022-83 (надалі - кредитний договір), про надання кредиту в сумі 17 500,00 грн, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії під 18 % відсотків річних, строком погашення до 24.01.2017 року. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору Позивач надає Відповідачу кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування та п. 3.6. Кредитного договору, кредит, наданий Позивачем, забезпечується всім належним Відповідачу майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на терміни коли і як вони були придбані, і на які може бути звернене стягнення в порядку, передбаченому діючим законодавством України. Згідно п. 5.1. Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів, остаточне погашення кредиту до 24.01.2017 року. Відповідно до п. 6.5. Договору, Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання Позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та інших майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за кредитним договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення Порушника рекомендованим листом. Отже, сторони Договору в добровільному порядку встановили порядок та спосіб дострокового стягнення заборгованості за кредитом. Відповідно до якого право на звернення за достроковим стягненням заборгованості у Кредитора виникає лише в разі попереднього повідомлення Позичальника. Крім того, сторонами також визначено і спосіб належного підтвердження повідомлення сторони, а саме рекомендований лист. Але в матеріалах цивільної справи відсутнє належне підтвердження повідомлення відповідача, що говорив про відсутність у позивача права на дострокове стягнення виниклої заборгованості за кредитом. Лист від 20.02.2008 року № 2 на який посилається ПАТ «[PERSON] Аваль» не може братися до уваги, оскільки він по-перше був направлений не позивачем, а приватним нотаріусом, по-друге, він направлений на виконання іншого договору - Договору іпотеки від 24.01.2007 року № 175 (п. 6.4.). З тексту вказаного листа видно, що приватний нотаріус [PERSON] лише повідомив [PERSON] про факт звернення банку із заявою про вчинення нотаріального напису та повідомив про наслідки не проведення у встановлений термі оплати. Будь-яке повідомлення відповідача про звернення ПАТ «[PERSON] Аваль» за достроковим стягненням заборгованості відсутнє. Тому, право на дострокове стягнення виниклої заборгованості за кредитом у позивача не виникло, а позовна заява є передчасною, що є підставою для відмови в її задоволенні. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст. 629 ЦК України сказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В ст. 527 ЦК України вказано, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настання цієї події В ст. 625 ЦК України, сказано, що боржник не звільняється від відповідальності. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Визначене п. 6.5. Договору повідомлення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом за своєю правовою природою фактично є зміною умов діючого договору в частині кінцевого строку його виконання (ст. ст. 207, 654 ЦК України). Оскільки лист від 20.02.2008 року № 2 отриманий [PERSON] 22.02.2008 року, кінцева дата виконання кредитного договору за погодженням сторін змінилася з 24.01.2017 року на 23.03.2008 року. Таким чином, погашення кредиту в повному обсязі мало відбутися до 23.04.2008 року, тому перебіг строку позовної давності почав перебіг 24.03.2008 року та закінчився 24.03.2011 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Враховуючи вище викладене, суд вважає відмовити у задоволенні позивних вимог, тому, що право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом у позивача не виникло, а позовна заява є передчасною також слід врахувати те, що позивач, звернувшись 25.06.2013 року із позовною заявою до суду, пропустив трирічний строк позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed