Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення візових документів та тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що з 19.08.2004 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] який було розірвано рішенням суду від 12.06.2015 року. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дитина займається у спортивній школі та приймає участь у турнірах та змаганнях, які проводяться як на території України так і за її межами. З метою відпочинку, оздоровлення дитини, а також забезпечення можливості приймати участь у спортивних змаганнях за межами України їй необхідно виготовити візові документи на імя сина та виїжджати з дитиною за межі України, на що обовязково потрібна згода відповідача, як батька дитини. У звязку з тим, що відповідач добровільно такої згоди не надає, тому просить надати дозвіл на виготовлення візових документів для неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та дозвіл на виїзд останнього за межі України у країни Шенген зони: Польщу, Німеччину, Грецію, Італію, [PERSON], Словаччину, Францію, Болгарію (транзитом через Румунію), а також Туніс, Єгипет, Хорватію, Чорногорію в період з 01 квітня 2017 року до 01 квітня 2018 року в супроводі матері [PERSON], бабусі - [PERSON], тренера ДЮСШ - [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належними чином. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав: [PERSON] народився 03.02.2005 року в м. Тернопіль та його батьками є [PERSON] батько та [PERSON] мати, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ИД №000548. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.06.2015 року розірвано шлюб, що був укладений 19.08.2004 року між [PERSON] та [PERSON]. 18.02.2016 року [PERSON] змінила прізвище на Хома, про що видано свідоцтво про зміну імені, серії І-ИД №011292. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її вихованні, що підтверджується довідкою №461 від 14 лютого 2017 року, виданою виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради. Як вбачається з довідки №57 від 20 березня 2017 року, [PERSON], [INFO] тренується в комунальному закладі ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту м. Тернополя в секції футболу під керівництвом тренера [PERSON]. Тренером заплановані поїздки команди за кордон для участі у міжнародних турнірах з футболу у весняно-літній період 2017 року.\~\~\~ В судовому зсіданні встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] планує приймати участь в турнірах з футболу, які проводяться за межами України, у звязку з чим повинен виїхати за кордон України у супроводі матері чи тренера, однак відповідач добровільно дозволу для виїзду дитини за кордон не надає. Конвенцією про права дитини (ст.3), прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України\~визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. N 57 з наступними змінами та доповненнями виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків може здійснюватись без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Рішення суду у разі\~\~тимчасового\~\~виїзду\~\~за кордон має\~\~містити зазначення держави прямування\~\~та відповідного\~\~часового проміжку перебування в цій державі. Таким чином, беручи до уваги, що згода батька неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідача [PERSON] на виїзд сина за кордон відсутня, однак наявні підстави для його виїзду в супроводі з його матірю позивачкою [PERSON] та тренером комунального закладу «ДЮСШ з футболу та інших ігрових видів спорту» м. Тернополя [PERSON], що зумовлено тим, що дитина планує брати участь у турнірах з футболу, які проводяться за межами України, здійснення позивачем у повному обсязі батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо дитини, для забезпечення її найкращих інтересів, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 640 грн. понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в Україну громадян України", п.п. 2 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 р. №57,

Outcome: partial