Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Приватного нотаріуса [PERSON], в якому просив суд: визнати протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], щодо реєстрації права власності на квартиру № 239 за адресою: м. Харків, пр. Московський, будинок 97 загальною площею 39.1 кв.м., та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28019472 від 01.02.2016 року, на квартиру № 239 за адресою: м. Харків пр. Московський будинок 97, загальною площею 39.1 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ним було укладено Договір про надання споживчого кредиту за № 11139580000, предметом якого є надання йому як позичальнику кредитних коштів в сумі 46480,00 доларів США, в забезпечення зобов'язань за яким, було укладено договір іпотеки від 13 квітня 2007 року. Згідно вказаного договору, в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 39,1 кв. м. 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав за вказаним іпотечним договором. Таким чином, Товариство стало новим кредитором позивача за Кредитним договором та іпотекодержателем за Договором іпотеки. Пізніше позивачу стало відомо, що згідно рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень № 28019472 від 01.02.2016 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], власником спірної квартири стало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Згідно витягу про реєстрацію з Державного реєстру іпотек та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 61595131 від 16.06.2016 р. в якості підстави переходу права власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 13.04.2007 року. Позивач вважає\~дії державного\~реєстратора -\~приватного нотаріуса\~[PERSON],\~щодо проведеної\~реєстрації права\~власності за\~ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»\~на квартиру\~та прийняте\~ним рішення\~за індексним\~номером №\~28019472\~від 01.02.2016\~року, про державну реєстрацію права власності на квартиру протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово повідомивши суд про слухання справи за його відсутністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. 13 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем [PERSON], укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11139580000, предметом якого є надання позичальнику кредитних коштів в сумі 46480,00 доларів США. В забезпечення зобов'язань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та позивачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 13 квітня 2007 року. Предметом вказаного договору є зобов'язання, щодо передачі в іпотеку квартири за № 239, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Московський, будинок 97, загальною площею 39.1 кв.м. 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав за вищевказаним іпотечним договором. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» відступив ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Позичальника за зобов'язанням по Кредитному та Іпотечному договорах. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28019472 від 01.02.2016 року, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], власником спірної квартири № 239 , що знаходиться за адресою: м. Харків пр. Московський будинок 97, загальною площею 39.1 кв.м., стало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Згідно витягу про реєстрацію, з Державного реєстру іпотек та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 61595131 від 16.06.2016 р. в якості підстави переходу права власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі вищевказаний договір іпотеки від 13.04.2007 року. У відповідності до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як вбачається ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст.\~33\~Закону України\~"Про\~іпотеку" «звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку"\~- договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Ст. 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-1851 цс 15. Як вказує ст. 36 Закону України «Про іпотеку», позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому п. 5.1 договору іпотеки від 13.04.2007 р. передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: - передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку»; - отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку». Відповідачем в свою чергу не подано жодних пояснень, або доказів правомірності прийнятого нею рішення про державну реєстрацію нерухомого майна за ТОВ «Кей-Колект». Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, що стосується визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру № 239 за адресою: м. Харків, пр. Московський, будинок 97. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved