Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі - 32312, 25 доларів США, а саме: суму заборгованості за кредитом - 6884, 00 доларів США; суму заборгованості за відсотками - 9135, 27 доларів США; пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 7860, 65 доларів США; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 8432, 33 долари США. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 23.06.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 09.2-251/6 з подальшим внесенням змін та доповнень. Загальними зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк". Свої зобов'язання позивач виконав, надавши відповідачу грошові кошти. У порушення умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого, заборгованість за кредитом складає - 32312, 25 доларів США, у тому числі: сума заборгованості за кредитом - 6884,00 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 9135, 27 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7860, 65 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 8432, 33 долари США. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, які в ній зазначені. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, так, відповідачем останній платіж було зроблено у грудні 2008 року, та саме з цього часу, позивачу і стало відомо про порушення його права, проте, банк звернувся до суду із позовною заявою лише у травні 2017 року, тому, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 9.2/251-6 на строк до 22 червня 2016 року (а.с.4-6). Отже, сторони кредитного договору, при його укладенні, встановили строк виконання боржником зобов'язання, яке виникло на основі укладеного договору. 29 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 09.2-251/6 від 23 червня 2006 року, відповідно до умов якої сторони домовились про те, що з 01.08.2008 року процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 14 процентів річних та, відповідно зазначено по договору процентну ставку в розмірі 14 процентів річних. Інші умови договору залишені незмінними (а.с.7). Відповідно до умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 9.2/251-6 відповідачу [PERSON] були надані грошові кошти у розмірі 32000 доларів США окремими частинами - «траншами». Заявами на видачу готівки № 23-510 від 23 червня 2006 року, № 24-42 від 26 червня 2006 року, №14-07 від 13 листопада 2006 року, № 86-02 від 21 серпня 2007 року, підтверджено отримання [PERSON] грошових коштів загальною сумою 32000 США (а.с.8-11). Видача траншів кредиту проводилась шляхом видачі позичальнику готівкових грошей в іноземній валюті (долари США) через операційну касу кредитора в сумі траншів кредиту з позичкового рахунку позичальника [NUMBER] у Дніпропетровській обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" (а.с.4). Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, з моменту отримання відповідачем коштів відповідно до умов кредитного договору в обумовленій сумі, кредитний договір є укладеним в силу положень ст.1046 ЦК України. Згідно п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку визначеного п. 3.3.14 договору, строків виплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період. Згідно п.4.3. договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.16. договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1.1. договору, за кожний випадок. Відповідно до п.4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. У порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов'язання внаслідок чого, утворилася заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, яка станом на 05.04.2017 року, становить - 32312, 25 доларів США, з яких: 6884,00 доларів США - заборгованість по кредиту, 9135,27 доларів США - заборгованість за відсотками, 7860, 65 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 8432, 33 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 4.5. договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 09.2-251/6 від 23.06.2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Зазначене повністю узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-1188цс16. Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 12 листопада 2008 року, а тому за пунктом 4.5. договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 13 січня 2009 року. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 13 січня 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 10 травня 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. З'ясовуючи причини пропущення банком позовної давності, представник позивача зазначав, що на їх думку, строк пропущено не було. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, змінився строк виконання основного зобов'язання (пункт 4.5. договору) та банк мав право з 13 січня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом, однак позовну заяву подав до суду лише у травні 2017 року, при цьому, позивач не обґрунтував причини пропуску ним строку позовної давності, тоді як представник відповідача в судовому засіданні наголошував на тому, що позивачем пропущено строк позовної давності. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed