Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] з 04.04.1986 року була прийнята в члени та на роботу в радгосп «Маяк» с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області, який було згодом реорганізовано в відкрите акціонерне товариство «Маяк» с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області, де працювала і була членом ВАТ до припинення діяльності ВАТ 2000 року. 25 грудня 2006 року вона одружилася та змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~10 березня 1998 року ВАТ «Маяк» отримало Державний акт Серія ОД б/н на право колективної власності на землю з додатком осіб які мають право на земельну частку ( пай ). Середній розмір земельної частки ( паю ) по колишньому ВАТ «Маяк» складає 5,98 га. До зазначено списку позивачку включено не було з невідомих їй причин, хоча в цей час вона була членом ВАТ, але перебувала у декретній відпустці так, як у неї [INFO] народилася дитина [PERSON] . \~ \~ \~ \~На момент розпаювання земель ВАТ «Маяк» вона перебувала в членах цього господарства та відповідно до Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року набули права на земельну частку ( пай ), однак помилково не була включена до списку додатку до Державного акту по ВАТ «Маяк». \~ \~ \~ \~Позивачка не знала про те, що порушені її Конституційні права, а стало їй про це достовірно відомо лише коли вона звернулася до Відділу Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, що також підтверджується матеріалами справи: копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 8 ), архівною довідкою ( а.с. 9 ), довідками виданими з Держгеокадастру, щодо вартості земельної ділянки ( а.с. 10 - 12 ), заявою свідка [PERSON] , який підтвердив даний факт ( а.с. 21 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 22 ), копією трудової книжки [PERSON] ( а.с. 23 ), копією Державного акту [PERSON] ( а.с. 24 ). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 10 Закону України «Про\~ колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено,\~ що земля\~ може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана\~ у\~ постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Законом України «Про порядок виділення в натурі\~ ( на місцевості )\~ земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» та Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку ( пай ) надавалось членам недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до встановленого членства в підприємстві на дату видачі сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що не внесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю особи, яка була членом колективного сільськогосп підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Згідно ст. 1 Закону\~ України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» право на земельну частку ( пай ) мають: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; -громадяни спадкоємці права на земельну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом; -громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку ( пай ); -громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного ( обов`язкового ), або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що\~ самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або\~ інших сільськогосподарських підприємств, а\~ також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі ( на місцевості ) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки ( паю ) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі ( на місцевості ) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6 - 12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку ( пай ) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку ( пай ), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член КСП, влючений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай ) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Відповідно до Закону від 10.07.18 року № 2486 - VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" починаючи з 2019 року землі колективних сільськогосподарських підприємств ( далі - КСП ), які припинено, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Таким чином, так як [PERSON] , була членом ВАТ «Маяк»\~с.\~Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області, то відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" вона має право на земельну частку ( пай ) члена ВАТ «Маяк».

Outcome: approved