Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до розпорядження органу приватизації від відповідача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЖЕК 318, що є структурним підрозділом Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва у зазначеній квартирі окрім [PERSON], зареєстровані повнолітні члени сім'ї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва було створено 01.10.2009 року на підставі рішень Деснянської районної у м. Києві ради №16 від 18.02.2009 року та №28 від 10.09.2009 року. Відповідно до вказаних вище рішень КП «Дирекція» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових споруд. Свої обов'язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач виконує належним чином, проте відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов'язків по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим, за період з 01.10.2009 року по 01.04.2014 року виникла заборгованість у сумі 14710,23 гривень з урахуванням інфляційної складової та 3% річних. Посилаючись на ст.ст. 319, 322, 525, 526, 541, 543, 625 ЦК України, ст.ст. 64, 156, 162, 179 ЖК України просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] (в поданих суду письмових запереченнях) проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він є власником лише частини квартири, крім того, вважає нарахування безпідставним та пояснив, що у позивача відсутні будь-які повноваження на право вимоги до нього як власника квартири [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю договірних відносин., оскільки типовий договір, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій», між ними укладений не був. Крім того, суму боргу позивач встановлює на свій розсуд, посилаючись на розрахунки-попередження, оформлені без посилання на розмір узаконених тарифів необхідних для його оформлення розрахункових документів. Крім того, позивачем не надано належних доказів, що саме позивач є законним балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] з правом нарахування власникам будинку плати за житлово-комунальні послуги та стягнення заборгованості. [PERSON] протягом судового розгляду вимоги позову не визнала, просила в їх задоволенні відмовити. Протягом судового розгляду [PERSON], [PERSON] заявили клопотання про застосування до вимог позивача строків позовної давності. (а.с.18,23) Протягом судового розгляду [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В судові засідання 04 червня 2014 року та 01 липня 2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомляли. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження органу приватизації прохання наймача [PERSON] про передачу квартири, в якій він мешкає і знаходиться за адресою: [ADDRESS] було задоволено і передано вказану квартиру в приватну спільну власність. Відповідно до Довідки ф.3 ЖЕК №318 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник), [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO]. (а.с.6) На підставі рішень Деснянської районної у м. Києві ради №16 від 18.02.2009 року та №28 від 10.09.2009 року було створено Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради», яке визначено виконавцем послуг з утримання житлового фонду, а Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва було визначено виконавцем комунальних послуг. Новою редакцією статуту, затвердженого розпорядженням № 1041 Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.06.2013 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» було перейменоване у Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Суд зазначає, що сама по собі відсутність договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати за фактично отримані послуги. А відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004р. Що стосується твердження відповідача, що суму боргу позивач встановлює на свій розсуд, також не заслуговує на увагу з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування", визначено, що до повноважень міських рад відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Згідно ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України "Житлово-комунальні послуги", так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю. Як визначено ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 592 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 156,162 ЖК України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Бухгалтерський розрахунок суми боргу відповідача виконаний на підставі порядку формування тарифів за вищевказані послуги, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Тариф для житлового будинку по [ADDRESS], встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.01.2011 року № 75. Обов'язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України, ст.ст.12,13,20,29 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення та 3% річних. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлового комунальні послуги за період з грудня 2010 року по 01.04.2014 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 13954,35 гривень є правомірними та обґрунтованими. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial