Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

21.07.2014 р. ПАТ УкрСиббанк звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В заяві від 02.07.2015 р. позивач уточнив первісні позовні вимоги, пославшись на таке: 07.07.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 р. - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (надалі Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник, Відповідач 1) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11367999000 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51513,00 доларів США, а Позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 липня 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,00 % річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії Договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п.1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Для забезпечення виконання зобовязань Відповідач 1 за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11367999000 від 07 липня 2008 року було укладено Договір поруки між АТ «УкрСиббанк» (надалі Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач 2) за №№215405 від 07 липня 2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.4 вищевказаного Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Згідно з пунктом 1.3 Договору поруки Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і Позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, що підтверджує виписка за особовим рахунком №26204167766800 на підтвердження зарахування кредитних коштів. Згідно зі ст.41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1,2ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п.п.1.10., 4.1.-4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2003 р. (далі - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками. Відповідно до п.5.1. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Згідно з п.5.6. Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Тож виписка за особовим рахунком клієнта є належним доказом на підтвердження зарахування коштів на рахунок. Зазначеної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 13.11.2014 року по справі №908/4154/13, Верховний суд України у постанові від 06.07.2015 р. по справі №6-301 цс 15. Відповідач 1 всупереч умовам Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Пунктом 4.1 Кредитного договору за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Відповідача додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 24.06.2015 р. сума заборгованості за Кредитним договором становить 21571,62 дол. США та пені у розмірі 121365,90 грн., а саме: 16528,33 дол. США заборгованість за кредитом, 5043,29 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 97970,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 23395,68 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Зазначену суму заборгованості просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надавши кожен окремо суду заяви про розгляд справи в їхню відсутність та з посиланням на невизнання позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на таке: Надана позивачем в якості доказу інформація про фактичну видачу відповідачу кредиту, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 262041677665 код банку (МФО) 351005, на його думку, не є певним доказом в розумінні Цивільного кодексу України. Так стаття 59 ЦПК України встановлює правило, за яким обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є повернення кредитних коштів. Отже до переліку обставин, що підлягають доказуванню, належить обставина отримання Відповідачем кредитних коштів та подальше розпорядження ними. Договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом зазначеного договору. Саме підписання сторонами тексту договору без передання грошей або речей не продовжує у майбутнього обов'язку позичальника повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Обставину стосовно передання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. Якщо позикодавцем виступає юридична особа, то доказом перерахування грошових коштів на користь позичальника є платіжне доручення з відміткою банку про виконання платіжного доручення. При цьому в графі "призначення платежу" повинно бути вказано, що грошові кошти надані саме за договором позики. Невиконання вказаної вимоги має наслідком недоведення факту перерахування грошових коштів, про що свідчить судова практика (див. зокрема постанову Вищого господарського суду України по справі N 10/377-04 від 01.08.2006 р.). Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пп. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.98 р. №566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Цим положенням визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити. Залежно від виду операції первинні документи банку поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ. Пунктом 5.1. гл. 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вмішують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Згідно з п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей, програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити обов'язкові реквізити. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вмішують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Операції в іноземній валюті в аналітичному обліку ведуться в подвійній оцінці, а саме: в іноземній валюті за номіналом, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют. Отже, вищенаведене свідчить про те, що незалежно від наявності або відсутності даних виписок з особових рахунків клієнта, певним засобом доказування залишається первинний документ - який фіксує факти здійснення цих операцій, а саме: -меморіальні ордери; -платіжні доручення; -платіжні вимоги-доручення; -платіжні вимоги; -розрахункові чеки; -інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ. Наявними у справі матеріалами спростовується факт отримання Відповідачем коштів за кредитним договором. Так, за умовами п.1.5. Кредитного договору, банк мав надати Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №26204167766800 у банку МФО 351005. Валюта кредиту за умовами п.1.1 Кредитного договору визначена сторонами - долари США. Однак, як вбачається із документів, наданих Позивачем, а саме Додаткової угоди № б/н до договору - Анкети про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи № б/н від 12.06.2008 р., рахунок відкритий на ім'я [PERSON] під № 26204167766800 у банку МФО 351005, відкритий саме у національній валюті Україні, тобто гривні. Отже, вважає, що виконання кредитного договору з боку позивача не тільки не підтверджено, але й навіть не могло і бути здійснено на рахунок в національній валюті, адже, це суперечить п.7.12. глави 7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземній валютах затвердженої Постановою НБУ від 12.11.2003 №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за №1172/8493, за яким встановлено правило, що тільки на валютні рахунки фізичних осіб - резидентів може бути здійснено зарахування валюти, перерахованої як кредит, позика, фінансова допомога відповідно до договору за умови отримання у випадках, визначених нормативно-правовими актами Національного банку, реєстраційного свідоцтва Національного банку щодо залучення кредитів, позик в іноземній валюті. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає таких висновків: Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 546, 553-554, 610-611, 625, 629, 651,1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно з якою у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 07.07.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 р. - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (надалі Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник, Відповідач 1) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11367999000 (надалі Кредитний договір) а.с.16-17. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51513,00 доларів США, а Позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07 липня 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,00% річних (п.1.1., 1.2.1., 1.3.1.). За змістом Договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії Договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п.1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Для забезпечення виконання зобовязань Відповідачем 1 за Кредитним договором було укладено Договір поруки між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі Відповідач 2) за №№215405 від 07.07.2008 р.. За умовами Договору поруки Відповідач 2 - Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним Договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), оплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, оплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору (п.1.3.). Пунктом 1.4 вищевказаного Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобовязань по Кредитному договору. Позивач виконав взяті на себе зобовязання по наданню Позичальнику кредитних коштів в повному обсязі, що підтверджується Випискою за особовим рахунком за 07.07.2008 р. (а.с.83). При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] щодо фактичного отримання кредитних коштів Позичальником в гривневому еквіваленті та неналежності такого доказу як Виписка за особовим рахунком за 07.07.2008 р., з огляду на таке: Як вбачається з п.1.5. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №26204167766800 у Банку, код Банку (МФО) 351005. За згадуваною вище Випискою за особовим рахунком за 07.07.2008 р. кредитні грошові кошти було перераховано Банком на особовий рахунок Позичальника [PERSON] №26204167766800 в валюті США в сумі 51513,00 доларів. Про відкриття та обслуговування цього банківського рахунку сторони домовилися в Договорі-Анкеті від 04.07.2008 р. (копія в матеріалах справи). Форма та зміст цього банківського документу відповідає вимогам Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2003 р. Тож наданий позивачем на підтвердження зарахування коштів на рахунок Позичальника доказ суд вважає належним. Також цей доказ не доводить доводів сторони відповідача про неотримання ним кредитних коштів у валюті США, оскільки зазначення гривневого еквіваленту в сумі 249328,07 грн. у Виписці за особовим рахунком за 07.07.2008 р., передбачено п.1.1. Кредитного договору. Відповідач [PERSON] всупереч умовам Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Пунктом 4.1 Кредитного договору за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Відповідача додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 24.06.2015 р. сума заборгованості за Кредитним договором за розрахунком позивача, не спростованим стороною відповідача, становить 21571,62 дол. США, що за курсом НБУ на час ухвалення судового рішення (100 доларів США 2701,4507 грн.) складає 582746,68 грн., та пені у розмірі 121365,90 грн., а саме: 16528,33 дол. США заборгованість за кредитом, 5043,29 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 97970,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 23395,68 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Підсумовуючи, суд дістає висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог, стягнення з відповідачів суми кредитної заборгованості у визначеному позивачем розмірі в солідарному порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним за платіжним дорученням № [NUMBER] від 09.07.2014 р. судовий збір в сумі 2189,70 грн. (а.с.1 т.1). При цьому, зважаючи що чинним законодавством не передбачений солідарний порядок сплати судового збору, на що звертає увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (постанова №10 від 17.10.2014 р.), вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках по 1094,85 грн.

Outcome: approved