Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У квітні\~2018\~року [PERSON] звернулася\~в суд\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2016 року. В період шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. [PERSON] зазначає, що їх донька відвідує школу-гімназію №6, яку вона повністю забезпечує самостійно, зі своїх коштів. На утримання дитини вона витрачає більше 5\~000 грн. на місяць, а також несе додаткові витрати на виховання, розвиток. Все це потребує значних коштів і [PERSON] не здатна цього забезпечити. Батько дитини навчанням, вихованням доньки не займається, її розвитком не цікавиться та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач зазначає, що [PERSON] працює офіційно дизайнером в ТОВ «Виробниче підприємство «Маріо», а також суміжно виконує обов'язки маркетолога, фрілансінга. В зв'язку з цим, він має високий дохід, близько 20\~000 грн. Встановлення аліментів у розмірі 5000 грн., на думку позивача, є найбільш доцільним. Дана сума взята як ? середнього доходу відповідача. Оскільки відповідач не виконує свої батьківських обов'язків, [PERSON] була змушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду\~від 15\~травня 2018\~року дану\~позовну заяву\~було прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~в справі\~та визначено,\~що справа\~буде розглядатися\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. Відповідачу запропоновано протягом п'яти днів із дня вручення даної ухвали, подати суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Також [PERSON] роз'яснено, що якщо він не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Відзив на позовну заяву відповідачем в строк визначений судом, подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. В судовому\~засіданні позивач\~позов підтримала,\~посилаючись на\~обставини,\~викладені в\~позовній заяві. Додала, що на основному місці роботи заробітня плата відповідача складає 5-6 тисяч гривень. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009\~р.\~№2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 7 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб між сторонами. Проте, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2016 року, справа № 127/2313/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 12). Дане рішення суду набрало законної сили 26.03.2016 року. Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~1-АМ\~№ 191091,\~виданого 28.04.2011\~року відділом\~ДРАЦС Вінницького міського\~управління юстиції Вінницької області,\~судом встановлено,\~що сторони\~по справі\~є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З довідки ТОВ «ЖЕО» від 12.05.2018 року вбачається, що донька сторін Єлизавєта зареєстрована та проживає разом з матір'ю в м. Вінниці на [ADDRESS] (а.с. 21). Також факт реєстрації дитини за вищевказаною адресою підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг ВМР (а.с. 11). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 27 вищевказаної Конвенції визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не прймає до уваги посилання позивача на те, що [PERSON] суміжно також виконує обов'язки маркетолога, фрілансінга та його місячний дохід становить 20\~000 грн., оскільки дані твердження не підтверджені жодними письмовими доказами. Хоча, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях\~(ч.\~6\~ст.81 ЦПК України). Щодо витрачання позивачем коштів на відвідування дитячого логопеда та уроків вокалу і театру моди, то дані витрати відносяться до додаткових витрат на дитину і є окремим предметом позову. Таким чином, дані витрати не враховуються при визначені розміру аліментів. Частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, [PERSON] України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років станом на 1 січня становить 1860,00 грн. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 [PERSON] України «Про прожитковий мінімум»). Отже, прожитковим мінімумом визначається мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини. Виходячи з положень статті 141 СК України (що мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини), для забезпечення дитини прожитковим мінімумом батьки мають рівними частками брати участь в матеріальному утриманні дитини, тобто 1860,00 : 2 = 930 грн. Отже, кожен з батьків дитини має мінімально сплачувати аліменти в розмірі 930 грн. Разом з тим, суд зазначає, що даний розмір є лише мінімальним, тобто суд може визначити розмір і в більшій сумі. Також, суд звертає увагу, що, 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. [PERSON] ч. 2 ст. 182 СК України викладена в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що донька проживає разом із позивачем [PERSON], [PERSON] є працездатною особою, працює у ТОВ «Виробниче підприємство «Маріо», інших утриманців немає. З урахуванням викладеного, враховуючи зміни у чинному законодавстві щодо встановленого державою мінімального розміру аліментів на дитину, для найкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 грн. щомісячно, до її повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне стягнення аліментів розпочати з 26.04.2018 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 704, 80 грн. судового збору. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial