Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

31.10.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 35 238,70 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 29 500 дол. США , заборгованість по відсотках - 5 738,70 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків у сумі 110 764 грн. 93 коп., а також стягнути судові витрати. Заяву мотивує тим, що 26.03.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ " Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 6. На виконання умов договору останній отримав кредит у сумі 29 500 дол. США, з кінцевим терміном повернення 26.03.2012 р. та сплатою 13 % річних за користування кредитом. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 21.10.16р. заборгованість складає 35 238,70 доларів США та 110 764,93 грн., тому вимушене звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили з підстав, наведених в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просили суд відмовити в задоволенні такого у зв'язку з пропуском строків позовної давності звернення до суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ " Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 6. Внаслідок укладення даного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 29 500 дол. США, з кінцевим терміном повернення 26.03.2012 р. та сплатою 13 % річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору, п.1.6, п.1.5.1.3, п.4.1.1, п.3.3.1 відповідач зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, вчасно повернути кредит, оплачувати відсотки за користування кредитом, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В розпорядження суду поступив розрахунок простроченої заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, з якого вбачається, що останній не виконував взяті на себе зобов'язання, та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 21.10.2016р. складає 35 238,70 дол. США, з яких заборгованість за кредитом - 29 500 дол. США , заборгованість по відсотках - 5 738,70 дол. США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків у сумі 110 764 грн. 93 коп. Твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду спростовується наступним. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Визнання боргу [PERSON] стверджується сплатою ним останнього платежу 29.08.2014р. на суму 50 доларів США, що вбачається із квитанції № 24030583 від 29.08.2014р. Відтак, строк позовної давності перервався погашенням по кредиту та почав відраховуватись від дати останнього платежу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 31.10.16р., тобто в строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Окрім того суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що вищевказана квитанція на погашення боргу оплачена не ним, а ПП «Ролікс-Транс», як заставодавцем на виконання домовленості про відстрочку виконання рішення суду, оскільки з такої вбачається, що платником являється саме [PERSON], а призначенням платежу є сплата боргу по кредитному договору № 6 (00-6) від 26.03.07р. Не приймає до уваги суд і показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], що є сином відповідача та директором ПП « Ролікс-Транс» про те, що саме ним сплачено у серпні 2014 р. платіж у розмірі 50 дол. США . Так, вказана особа зацікавлена у результаті розгляду даної справи. Крім того, рішенням господарського суду Тернопільської області від 30.03.11 р. з ПП « Ролікс-Транс» , як заставодавця, стягнуто кошти в рахунок погашення заборгованості [PERSON] Рішення набрало законної сили і у разі внесення будь-яких коштів ПП « Ролікс-Транс» чи особисто [PERSON], саме їх особисті дані зазначалися б у платіжних документах. На думку суду, показання свідка спрямовані на уникнення відповідачем відповідальності за невиконання умов договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved