Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 14318 грн. 38 коп. боргу за кредитним договором та судових витрат по справі. Позов мотивовано тим, що згідно умов Договору кредиту від 10.06.2008 року ПАТ КБ "Приватбанк" було надано відповідачу в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 4500,00 гривень, зі сплатою 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном на 123 місяців з моменту укладання договору. Однак, свої зобов'язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків відповідач не виконав. А тому як вважає позивач, відповідач станом на 24.02.2014 року має заборгованість в сумі 14318,38 гривень Представник позивача у судовому засіданні в режимі відео конференції позов підтримала. Надіслала суду пояснення в якому зазначила, що що відповідач не надав письмової заяви про закриття картрахунку . у зв'язку з чим на підставі умов, термін дії Картки Відповідача був продовжений на такий же термін. На підставі продовження терміну дії Картки , термін дії кредитного договору також був продовжений на термін дії Картки . Враховуючи вищевикладені норми, сторони досягли згоди та уклали Кредитний договір в якому передбачили , що після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін, якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійде письмової заяви Держателя про закриття картрахунку , а також продовжується і термін дії кредитного договору. Таким чином . на підставі умов кредитного договору , термін дії Картки і термін дії кредитного договору поновлюється кожного разу після закінчення терміну дії Картки. В даний час, на думку позивача термін дії кредитного договору продовжений . так як заява від відповідача про закриття картрахунку в Банк не надходило , карта в банк відповідача не повернув, заборгованість по карті не погашалася в слідстві чого і обслуговування картки Банком не припинялося . Також позивач зазначає, що карта . яка видається відповідачу , це лише платіжний засіб. Для кожної карти відкривається Картраху нок - поточний рахунок на якому обліковуються операції за платіжною карткою . Таким чином, враховуючи викладене та у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань по кредитному договору ПАТ КБ "'ПриватБанк'" підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Інші дані в обґрунтування своїх позовних вимог а саме (номер кредитної карточки строк її дії) представник позивача суду не надала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав надав суду заперечення в якому заявив клопотання про відмову в позові в зв"язку з закінченням перебігу строку позовної давності, оскільки останній платіж по кредиту він здійснив ще у 2009 році, а тому вважає, що на даний час закінчився перебіг строку позовної давності. На підтвердження факту сплати кредиту відповідач надав копії квитанцій про сплату коштів в рахунок погашення боргу по кредитному договору на суму 6180, 00 гривень. Розглянувши пояснення відповідача вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити оскільки при зверненні до суду позивачем було пропущено строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права, а саме з 17.08.2009 року тобто з часу останнього платежу відповідачем. Незважаючи на те, що відповідач почав порушувати умови договору ще з 2009 року, взагалі не вносячи платежі по кредиту, суд вважає початком перебігу строку позовної давності слід вважати 17.08.2009 2009 року тобто дата останнього платежу по погашенню кредиту. В зв"язку з викладеним суд вважає позовна давність за вимогою про стягнення боргу за даним договором сплила в 2012 року. В той час як позивач звернувся до суду лише 25.03.2014 року. Тому суд вважає що позивач помилково пов»язує початок перебігу строку позовної давності з закінчення строку дії договору а тому вважає що перебіг позовної давності починається з дати останньої сплати тобто з моменту виникнення права в позивача вимагати дострокового погашення боргу за кредитом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). З таким клопотанням про застосування позовної давності звернувся відповідач до винесення рішення по справі. Підстави зупинення, переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини її пропущення відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України в зв"язку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. При цьому суд керується правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладеною в постанові від 19.03.2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості про перегляд Верховним судом україни ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.08.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed