Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті" та з урахуванням уточнень (а.с.71-76) просив визнати недійсним кредитний договір № 50010356 від 27 липня 2013 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем щодо нарахування платежів за кредитом в доларах США щодо збільшення щомісячного платежу є незаконними, а умови кредитного договору щодо розрахунку погашення кредиту на основі обмінного курсу валюти такими, суперечать законодавству України, а саме Законам України "Про захист справ споживачів", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових", нормам цивільного законодавства України. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на відповідність спірного кредитного договору вимогам чинного законодавства у сфері захисту прав споживачів. На підтвердження своїх доводів подала письмові заперечення проти позову, які оголосила в судовому засіданні (а.с.140-147). Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2013 року між [PERSON] між ТОВ "Порше Мобіліті" укладено кредитний договір № 50010356, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 129 081,20 грн., що є еквівалентною 12 147,69 доларам США на строк 60 місяців зі сплатою 9,9 % на придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов XW8ZZZ61ZDG054313, об'єм двигуна 1598 куб.см., рік випуску 2013 (а.с.8). Згідно додаткової угоди до кредитного договору від 27.08.2013 року та графіку погашення заборгованості (а.с.20-26) строк надання кредиту було збільшено до 84 місяців (а.с.10-11). Також, 03.09.2013 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №50010356, а 11.08.2014 року додатковий договір застави із визначенням строку повернення кредиту не пізніше 84 місяців з дати надання кредиту (а.с.28-36). Умовами кредитного договору №50010356 передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Пунктом 1.3. Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Пунктом 1.3.1 Договору передбачено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору (п. 1.3.1). Враховуючи те, що кредит було надано відповідачем позивачеві для придбання продукції, правовідносини між сторонами регулюються Законом України „Про захист прав споживачів", Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів. Положенням ч.2 ст.1054 ЦК України передбачено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, яким у даному випадку є Закон України „Про захист прав споживачів". Згідно абзацу третього частини першої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів", з 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено. Зважаючи на вказаний припис закону, правила ст. 524 ЦК України в тій частині, що сторони вправі визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, не можуть застосовуватись у правовідносинах споживчого кредитування, оскільки визначення валюти договору та платежу за зобов'язанням у прив'язці до іноземної валюти є порушенням прав споживача на отримання кредиту відповідно до законодавства в національній валюті України, права на отримання інформації щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, у відповідності з приписами ч.1, 2 с. 11 Закону України „Про захист прав споживачів". Крім зазначеного, положеннями ч. 5 ст. 11 вищенаведеного закону передбачено, що до договорів про надання споживчого кредиту мають застосовуватись положення даного закону про несправедливі умови в договорах, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. З матеріалів справи встановлено, що умовами кредитного договору та положеннями інших документів, що входять до його складу, передбачено визначення розміру щомісячних платежів шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, обмінного курсу банку чинного на момент виставлення боржникові рахунку. Наведена формула передбачає для боржника-споживача зміни у його щомісячних витратах з обслуговування зобовязання за договором споживчого кредитування, а квитанції, приєднані до матеріалів справи, підтверджують фактичне збільшення витрат позивача (а.с.102-113). Графік платежів за оспорюваним кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, всупереч припису абзацу третього частини першої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів". Вищенаведені обставини свідчать про те, що позивачем в силу статусу слабкої сторони, було укладено з ТОВ "Порше Мобіліті" договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов"язків на шкоду споживача. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-80цс12 9 (а.с.37-42). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсними кредитного договору №50010356 від 27 серпня 2013 року, укладеного між ТОВ „Порше Мобіліті" та [PERSON] в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту, як додатку до кредитного договору та пункту 1.3.1 додатку до кредитного договору під заголовком „Загальні умови кредитування" Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним кредитного договору № 50010356 не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем не доведено, що визнання окремих положень договору недійсним зумовлює зміну інших його положень. Відповідно до приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Outcome: partial