Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

До Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що [INFO] року помер дідусь позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями є батько позивача [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але помер [INFO] року, не оформивши прав власності на спадкове майно, та дружина померлого [PERSON], яка також померла [INFO] року, не оформивши прав власності на спадкове майно. Після смерті [PERSON] спадкоємцем є позивач [PERSON], яка на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем та прийняла спадщину. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оскільки реєстрація нерухомого майна не проводилася, відсутні правовстановлюючі документи на будинок, не підтверджено родинні відносини позивача зі спадкодавцем, це не дозволяє отримати їй свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою Василівського районного суду від 28 листопада 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучений [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Приморської сільської рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але його представник за довіреністю від 04.11.2014 року [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання 15.12.2014 року не з'явився, в судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2014 року надав пояснення, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Державна реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР передбачає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON], син [PERSON], які на момент смерті спадкодавця проживали і були зареєстровані разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], і фактично вступили в управління спадковим майном, а також син [PERSON], який не прийняв спадщину. [INFO] року помер [PERSON]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є його донька [PERSON], син [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані і постійно проживали разом зі спадкодавцем на день смерті і прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 К України, а також дружина [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини. Факт родинних відносин між померлим [INFO] року [PERSON] і позивачем [PERSON] як між батьком і донькою підтвердився в судовому засіданні поясненнями позивача, представника позивача [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наданими письмовими доказами. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцем за законом першої черги є [PERSON]. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області від 20.12.1990 року №250 та архівного витягу Державного архіву Запорізької області право власності на житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Як встановлено з матеріалів справи, після смерті [PERSON] головою господарства значиться [PERSON], тому на підставі положень ст.ст. 120,121,123 ЦК УРСР він набув право власності на майно, яке належало колгоспному двору. Згідно довідки виконавчого комітету Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №1387 від 26.11.2014 року згідно запису земельно-шнурової книги Приморської сільської ради за адресою: [ADDRESS] значиться земельна ділянка площею 0,26 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд; 0,01 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка надана в користування [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №261 від 26.11.2014 року за даними по господарської книги №20 на 1996-2000 роки, особовий рахунок [NUMBER] ст.69 головою домогосподарства житлового будинку [ADDRESS] записаний [PERSON]. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець своє право власності на житловий будинок належним чином не зареєстрував. Василівська державна нотаріальна контора постановою від 12.11.2014 року за №791/02-31 відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на підставі п.4.15, п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві об'єкт нерухомості та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту від 14 лютого 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. "А", сараю літ. "Б", огорожі №1. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності померлому [PERSON], після його смерті спадщину фактично прийняв його син [PERSON], проте помер, не оформивши спадкових прав, після смерті якого спадщину прийняла його дочка [PERSON], первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що позбавляє позивача права оформити свої права на спадкове майно в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved