Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта", [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 20.05.2014 року в Київській області сталась ДТП за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Оскільки відповідальність власника автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], з вини якого сталась ДТП, була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачему було подано заяву про виплату страхового відшкодування. ВАТ «НАСК «Оранта» факт ДТП визнано страховим випадком та прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилмсь, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач та його передставник не заперечували проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2014 року о 07.20 год. водій [PERSON], при виїзду з другорядної дороги вул. Набережної на головну дорогу по вул. Карла Маркса в с. Віта Поштова, Києво-Святошинського району, Київської області, керуючи транспортним засобом "Хюндай", д.н.з. [NUMBER], не надав переваги в русі автомобілю "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER], який рухався по головній дорозі прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.05.2014 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.26). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між власником автомобіля "Хюндай", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та ВАТ «НАСК «Оранта» укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2708044. Період дії полісу охоплює період з 28.06.2013 року по 27.06.2014 року. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За замовленням позивача, ФОП [PERSON] проведено оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу у результаті ДТП, що трапилась 20.05.2014року. Згідно висновку №87/07/14 від 23.09.2014 року та від 04.03.2015 року вартість матеріального збитку завданого позивачу у результаті пошкодження автомобіля "Фольксваген", д.н.з. [NUMBER] становила у загальній сумі 61 386 грн. 02 коп. (а.с.10-16, 30-36). Позивач просив суд стягнути з ВАТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у сумі 35 040 грн. 51 коп. та стягнути з [PERSON] страхове відшкодування у сумі 26 345 грн. 51 коп. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Внаслідок того, що відповідачем ВАТ "НАСК "Оранта" вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня за період: з 05.09.2014 року по 12.11.2014 року у сумі 1656 грн. 02 коп. (35 040,51 грн. (сума страхового відшкодування) х 12,5 (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 2 : 100 : 365 х 69 днів (кількість днів прострочення в цей період)); з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року у сумі 2284 грн. 83 коп. (35 040,51 грн. (сума страхового відшкодування) х 14 (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 2 : 100 : 365 х 85 днів (кількість днів прострочення в цей період)); з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року у сумі 973 грн. 45 коп. (35 040,51 грн. (сума страхового відшкодування) х 19,5 (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 2 : 100 : 365 х 26 днів (кількість днів прострочення в цей період)); з 04.03.2015 року по 06.07.2015 року у сумі 7200 грн. 10 коп. (35 040,51 грн. (сума страхового відшкодування) х 30 (облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості) х 2 : 100 : 365 х 125 днів (кількість днів прострочення в цей період)). Загальна сума пені за період з 05.09.2014 року по 06.07.2015 року, яку повинен сплатити відповідач за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить 12 114 грн. 40 коп. (1656,02 грн. + 2284,83 грн. + 973,45 грн. + 7200,10 грн.). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних, яку має сплатити відповідач за прострочення виплати суми страхового відшкодування має складати 878 грн. 41 коп. (35 040,51 грн. (сума страхового відшкодування) х 305 днів (кількість днів прострочення) х 3% (розмір відсотків річних) : 365 (кількість днів у році) = 878,41 грн.). Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції становить: 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 = 1,549 х 35 040,51 = 54 277 ,75 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved