Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

18 листопада 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у сумі по 1500 гривень на дитину щомісячно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з липня 2013 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. У народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] . З серпня 2019 року сторони проживають окремо. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась. Надала заяву про розгляд справу за її відсутності, позов підтримала просила його задовольнити (а.с. 14). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву про визнання позову, зазначив, що йому відомі наслідки визнання позову, просив розглянути справу без його участі (а.с. 15). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Частини 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначають, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Сторони є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 4). З довідки Розівської сільської ради Саратського району Одеської області від 15 листопада 2019 року за № 284 вбачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить та знаходиться на її утриманні дитина: син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Суду не надано доказів щодо находження на утриманні відповідача інших дітей або непрацездатних батьків. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року складає 1626 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину сторін [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилось 3 роки, не може бути меншим ніж 813 гривень. Ураховуючи сімейне та матеріальне становище сторін, визнання відповідачем позову, а також приписи ч.2 ст.182 СК України, суд визначає аліменти на утримання дитини сторін у розмірі по 1500 гривень щомісячно. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved