Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

31.05.2018 позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду із позовом до відповідача, [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22.09.2008 року між ЗАТ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] уклали кредитний договір №FLOKGA0000000018, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 105159,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення кредиту 22.09.2025 року. У рахунок забезпечення виконання вказаного кредитного договору 22.09.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки №PLOKGA0000000018, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку 3-кімнатну квартиру, розташованою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] померла. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 02.05.2018 року має заборгованість у розмірі 705791,29 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений звернутися до суду з указаним позовом. Позивач просив звернути стягнення на 3-кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судові засідання двічі поспіль не з`явилася, без повідомлення причин, відзив на позов не надала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2008 року закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ПриватБанк", та [PERSON] уклали кредитний договір №FLOKGA0000000018, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримала кредит в розмірі 105 159,04 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення кредиту 22.09.2025 року. 22.09.2008 року [PERSON] та банк уклали договір іпотеки №PLOKGA0000000018, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором передала в іпотеку 3-кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядок, що встановлені договором. Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором банк виконав та здійснив видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі. Але, позичальник взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала. Так, станом на 02.05.2018 року сума заборгованості складає 705791,29 грн.: 112 361,61 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 154 844,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 43 190,73 грн. - заборгованість по комісії; 395 394,60 грн. - пеня за порушення грошового зобов`язання. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про Іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 04.02.2017 року іпотекодавець, [PERSON] , померла. 03.11.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої полтавської державної нотаріальної контори. 18.01.2018 року та 05.04.2018 року позивачем були отримані відповіді Першої полтавської державної нотаріальної контори з яких вбачається, що претензія кредитора ПАТ КБ "ПриватБанк" була долучена до матеріалів спадкової справи №54/2017. Спадкоємцем [PERSON] є її донька, [PERSON] Стаття 1218 ЦК України закріплює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1291 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Крім цього, слід звернути увагу на те, що норма статті 17 Закону України "Про іпотеку" не передбачає такої підстави для припинення іпотеки як смерть іпотекодавця. Отже, до спадкоємця іпотекодавця, яким є [PERSON] , у порядку спадкування перейшли права та обов`язки спадкодавця за договором іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону. За змістом ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 статті 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. За змістом приписів статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Outcome: approved