Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль") та ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» було укладено Генеральну кредитну угоду №010/04/286.07К ( надалі ГКУ) зі змінами та доповненнями внесеними договорами про зміни від 28.07.2008 року, від 29.08.2008 року, від 31.07.2008 року, від 17.11.2009 року, додатковими угодами від 09.06.2011 року, №010/04/286.07К-3 від 26.10.2011 року, №010/04/286.07К/7 від 21.05.2013 року, №010/04/286.07К/8 від 07.06.2013 року, №010/04/286.07К/9 від 19.09.2013 року, згідно якого ТОВ виробничо-комерційній фірмі «Валентина, ЛТД» було відкрито невідновлювальну кредитну лінію, загальний розмір заборгованості за якою не повинен перевищувати ліміт кредитування в розмірі 25 400 000,00 гривень, термін дії ГКУ на строк з 19 травня 2016 року. В межах ГКУ було укладено наступні Кредитні договори №010/04/287.07К від 17.08.2007 року, №010/42-0-1/750 від 14.06.2011 року, №010/Р1-01-00-3-0/48 від 21.05.2013 року. Позивач стверджує, що окрім того [PERSON] поручилася перед позивачем за забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеними ГКУ та укладеними в її межах кредитними договорами. На думку позивача, позичальник умови ГКУ та укладених в її межах кредитних договорів належним чином не виконує, в зв'язку з чим наявна заборгованість в сумі 25 605 325,75 гривень. 09.02.2015 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 26 556 291,41 гривень. 18.05 2015 року позивачем було надано суду письмові пояснення та уточнено суму боргу яка становить 26 264 394,18 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу з урахуванням даних додаткових пояснень. Щодо ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль") та ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» було укладено Генеральну кредитну угоду №010/04/286.07К ( надалі ГКУ) зі змінами та доповненнями внесеними договорами про зміни від 28.07.2008 року, від 29.08.2008 року, від 31.07.2008 року, від 17.11.2009 року, додатковими угодами від 09.06.2011 року, №010/04/286.07К-3 від 26.10.2011 року, №010/04/286.07К/7 від 21.05.2013 року, №010/04/286.07К/8 від 07.06.2013 року, №010/04/286.07К/9 від 19.09.2013 року, згідно якого ТОВ виробничо-комерційній фірмі «Валентина, ЛТД» було відкрито невідновлювану кредитну лінію, загальний розмір заборгованості за якою не повинен перевищувати ліміт кредитування в розмірі 25 400 000,00 гривень, термін дії ГКУ на строк з 19 травня 2016 року. В межах ГКУ між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль") та ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» було укладено наступні кредитні договори: Кредитний договір №010/04/287.07К від 17.08.2007 року зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами від 30.12.2008 року, №010/04/287.07К-2 від 31.08.2009 року, №010/04/287.07К-3 від 17.11.2009 року, №010/04/287.07К-4 від 29.04.2013 року, №010/04/287.07К-5 від 07.06.2013 року, №010/04/287.07К-6 від 19.09.2013 року, відповідно до умов якого позичальнику було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 1 503 000,00 дол. США, в подальшому ліміт кредиту змінено на 1 177 486,76 дол. США та 10 008 600,00 гривень, і кінцевим терміном погашення кредиту - 16 серпня 2013 року; Кредитний договір 3010/42-0-1/750 від 14.06.2011 року зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами №010/42-0-1/750-1 від 26.10.2011 року, №010/42-0-1/750/2 від 27.06.2012 року, №010/42-0-1/750/3 від 29.04.2013 року, №010/42-0-1/750/4 від 19.09.2013 року, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 18 100 000,00 гривень, і кінцевим терміном погашення кредиту 19 травня 2016 року; Кредитний договір №010/Р1-01-00-3-0/48 від 21.05.2013 року зі змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами №010/Р1-01-00-3-0/48/1 від 07.06.2013 року, №010/Р1-01-00-3-0/48/2 від 19.09.2013 року, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 6 000 000,00 гривень, і кінцевим терміном погашення кредиту 19 травня 2016 року. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань боржника ТОВ виробничо-комерційна фірма «Валентина,ЛТД» перед позивачем, між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль") та відповідачем [PERSON] було укладено наступні договори: Договір поруки №010/04/286.07К-3 від 31.07.2009 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» за виконання кредитних зобов'язань, що випливають з умов ГКУ №010/04/286.07К від 17.08.2007 року та укладених в її межах кредитних договорів; Договір поруки №010/04/287.07К-2 від 14.06.2011 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» за виконання кредитних зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору №010/04/287.07К від 17.08.2007 року; Договір поруки №010/42-0-1/750-2 від 14.06.2011 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» за виконання кредитних зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору 3010/42-0-1/750 від 14.06.2011 року; Договір поруки №12/Р1-01-00-3-0/115 від 21.05.2013 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» за виконання кредитних зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору №010/Р1-01-00-3-0/48 від 21.05.2013 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за Генеральною кредитною угодою №010/04/286.07К від 17.08.2007 року та укладеними в її межах Кредитними договорами №010/04/287.07К від 17.08.2007 року, №010/42-0-1/750 від 14.06.2011 року, №010/Р1-01-00-3-0/48 від 21.05.2013 року наявна заборгованість в розмірі 26 264 394,18 гривень, в тому числі: основна заборгованість - 22 011 949,43 гривень, заборгованість за відсотками у сумі 3 361 873,67 гривень, заборгованість за пенею по тілу кредиту - 675 060,29 гривень, заборгованість за пенею по відсоткам - 215 510,79 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON]. поручилася перед позивачем за виконання ТОВ виробничо-комерційною фірмою «Валентина, ЛТД» його обов'язків відповідно до наданого йому кредиту, а також те, що боржник не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved