Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить визнати договір поруки №1703/0908/55-035-Р-1 від 03.09.2008 року, укладений між нею та ВАТ "Сведбанк" припиненим. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 03 вересня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір 1703/0908/55-035, згідно умов якого позичальник одержав кредит в сумі 26 000 доларів США на строк до 03 вересня 2018 року під 12,5 % річних. Пояснює, що в порядку забезпечення вищевказаного кредиту 03.09.2008 року було оформлено договір поруки №1703/0908/55-035-Р-1 між нею та ВАТ "Сведбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк"). Зазначає, що кредитор до часу подачі позову до неї та Позичальника [PERSON] - 25 грудня 2014 року, лише вищевказаним листом - вимогою про дострокове повернення кредиту від 15.12.2014 року інформував її про виникнення проблеми з оплатою кредиту Позичальником. Таким чином, пред'явлення позову банком до неї, як поручителя по кредитному договору "Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості" №1703/0908/55-035 від 03.09.2008 року (зі змінами, внесеними згідно Договору від 16.04.2009 року) лише у грудні 2014 року мало місце поза строками визначеної нормами ЦК України позовної давності (6 місяців) пред'явлення вимоги до поручителя. Вважає, що вищевказаний договір поруки Кредитного договору 1703/0908/55-035-Р-1 від 03.09.2008 року між нею та ПАТ "Альфа-банк" по кредитним зобов'язанням [PERSON] є припиненим, а тому таким, що позбавляє кредитора (Банк) звертатися з вимогою про солідарне стягнення з неї заборгованості по кредиту. У поданих до суду заявах позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задоволити, справу розглянути без їхньої участі. Від представник відповідача ПАТ "Альфа-Банк" надійшла заява, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач у цивільній справі [PERSON] не просить суд поновити пропущений нею строк та не наводить жодних доводів про поважність причин пропуску нею строку. Відповідач [PERSON] у поданій до суду заяві позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі. З'ясувавши обставини справи, вивчивши наявні докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір 1703/0908/55-035, згідно умов якого позичальник одержав кредит в сумі 26 000 доларів США на строк до 03 вересня 2018 року під 12,5 % річних. В порядку забезпечення вищевказаного кредиту 03.09.2008 року було оформлено договір поруки №1703/0908/55-035-Р-1 між [PERSON] та ВАТ "Сведбанк". 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (яке було правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», на даний час правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03 вересня 2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». Таким чином, з 15 червня 2012 року і на даний час усі права кредитора за кредитним договором № 1703/0908/55-035, укладеним 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» і [PERSON] належать відповідачу у цивільній справі, а саме Публічному акціонерному товариству «Альфа Банк». Вказана обставина сторонами визнається, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню судом не підлягє. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося з позовом до Здолбунівського районного суду до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1703/0908/55-035, укладеним 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON]. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 22 січня 2015 року відкрите провадження у цивільній справі № 562/36/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1703/0908/55-035, укладеним 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON]. Суд вважає, що договір поруки № 1703/0908/55-035-Р-1, укладений 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON], відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України не припинився, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України та п. 10 Договору поруки строком припинення поруки, встановленої Договором поруки № 1703/0908/55-035-Р-1, укладеним 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] є повне виконання позичальником [PERSON] або поручителем [PERSON] своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням (кредитним договором № 1703/0908/55-035, укладеним 03 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON]), а строк позовної давності, відповідно до п. 8.5. Кредитного договору № 1703/0908/55-035 від 03 вересня 2008 року, з яким поручитель ознайомлений, встановлений тривалістю 3 (три) роки. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У звязку з порушенням Позичальником ([PERSON]) виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору використав право достроково стягнути з Позичальника та Поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 15 грудня 2014 року рекомендованими листами на адресу Позичальника [PERSON] та поручителя - [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту (штрихові кодові ідентифікатори УДППЗ «Укрпошта» 14024 0395739 3 та 14024 0395740 7 відповідно). Вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про дострокове повернення кредиту (вих. № 114544-102 б/б від 15 грудня 2014 року) отримані [PERSON] та [PERSON] рекомендованими листами 19 грудня 2014 року. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином предявивши 15 грудня 2014 року вимоги про дострокове повернення кредиту (вих. № 114544-102 б/б від 15 грудня 2014 року) за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобовязання предявивши позов до позичальника і до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати (дати предявлення вимоги). Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс14 висловлена правова позиція: у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. На думку суду, підстави для визнання припиненою поруки №1703/0908/55-035-Р-1 від 03.09.2008 року відсутні, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Що стосується вимог відповідача про застосування позовної давності, то суд виходить з роз'яснень п.1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правила про позовну давність мають застосовуватися, коли буде доведення існування самого суб'єктивного права або факту його порушення. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Оскільки позивач не довів свої позовні вимоги, то в даному випадку суд не застосовує строк позовної давності до даних правовідносин. За таких обставин суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлено і в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed