Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницького обласного управління про визнання дій такими, що порушують умови кредитного договору, визнати зміни у нарахуванні відсотків за кредитним договором як такі, що порушують умови договору, зобов'язати банк провести перерахунок заборгованості за кредитним договором без урахування розміру неправомірно збільшеної відсоткової ставки за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 21 вересня 2006 року, між ним та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено кредитний договір №505. Відповідно до предмету договору йому було надано у позику кошти у сумі 135000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних. На умовах кредитного договору №505 кредитну суму було збільшено до 205000 грн. відповідно до додаткового договору №3 від 20.12.2007 р. на споживчі цілі з визначеною договором відсотковою ставкою 9,5%. Відповідно до додаткового договору №1 від 30.11.2006 р. відсоткову ставку було раніше вже змінено на 9,5 % у межах позики у сумі 135000 грн. Позивач перебував на той час у трудових відносинах з відповідачем на посаді заступника начальника відділу банківської безпеки філії Хмельницького обласного управління. Додатковим договором №2 від 13 грудня 2006 р. до кредитного договору №505 було передбачено внесення доповнення такого змісту: «У разі звільнення позичальника з роботи в Ощадбанку позичальник зобов'язується переоформити кредитний договір під процентну ставку, яка буде діяти на цей момент по кредитах в системі Ощадбанку». Для забезпечення зобов'язання за основним договором від 21 вересня 2006 року, з банком було укладено іпотечний договір №505. Згідно договору, позивачем передано в іпотеку садовий будинок [ADDRESS], вартість якого становить 270 000 грн. 21 грудня 2007 року, між сторонами було підписано додатковий договір №1 до іпотечного договору №505 від 21.09.06 р., яким ставилось у зобов'язання відповідно до п. 1 п.п. 1.1. повернути іпотекодержателю кредит у сумі 205000 грн., шляхом щомісячних платежів у строки та на умовах, зазначених у кредитному договорі та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 9,5% річних. Згідно п. 1 п.п. 1.2.2 (додатковий договір №1 до іпотечного договору №505 від 21.09.2006 р.) зобов'язано здійснити повне погашення кредиту до 21 вересня 2016 року. Дотримуючись умов додаткового договору №1, позивач своєчасно сплачував частину кредиту та проценти за користування кредитом щомісяця. 29 грудня 2009 р. було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №505 доповнено п. 4.3.9 - "у разі припинення трудового договору за ініціативою позичальника - працівника ВАТ "Ощадбанк" за ст. 38 КЗпП з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за п.п. 2, 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП, а також з підстав, передбачених п. 1, 2 ст. 41 КЗпП, процентна ставка за користування кредитом з дня, наступного за днем звільнення встановлюється в розмірі 17% річних. 28 лютого 2011 р. наказом № 129-вк про звільнення окремих працівників банку [PERSON] був звільнений в зв'язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач посилається на те, що внаслідок тиску на позивача начальником управління філією та рядових працівників філії 29.03.2011 року, додатковим договором №5 було змінено п. 1.5 кредитного договору та збільшено відсоткову ставку до 12%. За умовою договір мав діяти, починаючи з березня 2011 р. по вересень 2011 р., а сплата останнього ануїтентного платежу здійснювалась до 21.09.2016 р. [PERSON] стверджує те, що у разі відповідності дій сторін до умов основного та додаткових договорів відсоткова ставка мала бути повернута до рівня 9,5%. 22.09.2011 р., позивачем було подано заяву щодо зменшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Заява була залишена без розгляду, а нарахування 12%, всупереч додаткового договору №5 незаконно продовжено до 20.01.2012 р. включно. Позивач доплачував і доплачує до основної суми, яка визначена і погоджена між сторонами. Позивач не порушуючи графіку, продовжує виплачувати тіло кредиту за відсотковою ставкою у розмірі 9,5 % до теперішнього часу. Вважає, що банк не мав підстав для зміни відсоткової ставки до 12%, а пізніше до 17% за кредитним договором. Позивач просить визнати дії начальника управління філії - Хмельницьке обласне управління Державного Ощадного Банку України [PERSON] такими, що порушують умови договору №505 від 21 вересня 2006 р. та правові норми, визначені цивільним законодавством України. Визнати зміни у нарахуванні відсоткових ставок із 9,5% на 12% (в частині порушення строків на стягнення) 17% та 21%, як грубе порушення умов договору. Зобов'язати філію - Хмельницьке обласне управління Державного Ощадного Банку України провести перерахунок заборгованості за кредитним договором без урахування розміру неправомірно збільшеної відсоткової ставки за договором №505 від 21 вересня 2006 р. та припинити незаконні дії. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточними та доповнили і просили встановити факт порушення умов кредитного договору банком, визнати неправомірними дії банку щодо нарахування відсотків з 9,5 % на 12 % у період з жовтня по січень 2012 р. та з 12% до 17% з січня 2012 року по теперішній час. Позивач просить зобов'язати банк провести перерахунок заборгованості за кредитним договором без урахування розміру неправомірно збільшеної відсоткової за кредитним договором. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що банком умови кредитного договору не порушені, нарахування платежів із розрахунку відсоткової ставки 12 % річних є правомірним, оскільки здійснено на підставі заяви [PERSON] від 22.09.2011 р., прийнятої АТ «Ощадбанк» та фактично здійснених ним дій - внесення платежів в погашення кредитної заборгованості. Відсоткова ставка за кредитним договором позивачу до 17 % не підвищувалась, а є результатом технічної помилки в результаті встановлення в АТ «Ощадбанк» з січня 2012 року нового програмного забезпечення. Вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Заслухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 вересня 2006 року, між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено кредитний договір №505. Відповідно до предмету договору йому було надано у позику кошти у сумі 135000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на поточні потреби на 5 років з терміном повернення кредиту не пізніше 21 вересня 2011 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами у сумі 3141,21 грн. шляхом внесення готівки до каси банку. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 21 вересня 2011 року. 21 вересня 2006 року, між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено іпотечний договір №505. Відповідно до умов договору іпотекодавець передає в іпотеку садовий будинок [ADDRESS], вартість якого становить 270 000 грн. Відповідно до умов додаткового договору №2 від 13 грудня 2006 року до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління доповнено п.1.9 кредитного договору, згідно умов якого сторони досягли домовленості про те, що у разі звільнення позичальника з роботи в ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління позичальник зобов'язується переоформити кредитний договір під процентну ставку, яка буде діяти на цей момент по кредитах в системі Ощадбанку. Означений договір є невід'ємною частиною кредитного договору № 505 від 21 вересня 2006 року. 20 грудня 2007 року, між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено додатковий кредитний договір № 3 до кредитного договору від 21.09.2006 р., відповідно до п. 1.1 умов якого [PERSON] отримав кошти у сумі 205000 грн., які зобов'язувався сплатити банку та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних, на умовах та у строки, визначені цим договором. Пункт 1.2 додаткового договору №3 викладено у наступній редакції: "кредит надається строком на десять років з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21 вересня 2016 р." Пункт 1.5 додаткового договору № 3 викладено у наступній редакції: "позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами у сумі 2520,77 грн. шляхом внесення готівки до каси банк, починаючи з січня місяця 2008 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 21 вересня 2016 року." 29 грудня 2009 року, між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено додатковий договір № 4 до договору про іпотечний кредит № 505 від 21.09.2006 р., відповідно до п. 4.3.9 умов якого у разі припинення трудового договору за ініціативою позичальника - працівника банку за ст. 38 КЗпП України, з ініціативи банку за п. 2, 3, 4, 7, 8 ст. 40 КЗпП України, а також підстав, передбачених п. 1.2 ст. 41 КЗпП України, процентна ставка за користування кредитом з дня, наступного за днем звільнення встановлюється в розмірі 17% річних. Сторони цим підтверджують, що вказана вище зміна розміру процентної ставки не є зміною умов договору в одностороньому порядку і не потребує у подальшому підписання додаткових договорів. Даний додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є невід'ємною частиною договору. 29 березня 2011 року, між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницьке обласне управління було укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору № 505 від 21.09.2006 р., відповідно до якого змінено п. 1.5 кредитного договору: позичальник зобов'язується щомісячно сплачувати нараховані банком проценти із розрахунку 12% річних ануїтетними платежами у сумі 2643,04 грн., починаючи з березня 2011 року по вересень 2011 року шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань на відповідні рахунки банку. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 21 вересня 2016 року. Суд приходить до висновку, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є невід'ємною частиною кредитного договору № 505 від 21.09.2006 р. Згідно із ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до банку з заявою про те, щоб у кредитному договору була визначена відсоткова ставка на рівні 12%. Банк письмово підтвердив згоду на те, що на період часу з березня 2011 року по вересень 2011 року відсоткова ставка залишається на рівні 12 % річних. Суд приходить до висновку, що домовленість, яка була досягнута між банком та позивачем, свідчить про добровільне волевиявлення сторін, не суперечить вимогам закону. Посилання позивача на те, що з січня 2012 року відсоткова ставка за користування кредитом встановлювалася на рівні 17% річних не відповідає обставинам справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що твердження позивача у тій частині, що банк в одностороньому порядку змінив умови кредитного договору щодо зміни розміру процентної ставки суперечить встановленим у судовому засіданні обставинам та умовам договору. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Окрім цього, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем не відповідає вимогам ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Outcome: dismissed