Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

14 вересня 2018 року ПАТ "ПУМБ" пред`явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (л/с 2-3). Позивач за первісним позовом ПАТ "ПУМБ" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до Пропозиції укласти договори (оферта) № GP-4520039 від 18 травня 2013 року (надалі - кредитний договір) ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ") надав відповідачеві за первісним позовом [PERSON] кредит в розмірі 49999,66 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних, зі строком користування 48 місяців - по 18 травня 2017 року. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - в сумі 42516,84 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 9832,39 грн., комісія за обслуговування кредиту - в сумі 40237,93 грн., всього - 92587,16 грн. На підставі викладеного позивач за первісним позовом ПАТ "ПУМБ" просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 92587,16 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року (л/с 26) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 03 жовтня 2018 року [PERSON] пред`явив зустрічний позов до ПАТ "ПУМБ" про визнання кредитного договору недійсним (л/с 30-32). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до кредитного договору № GP-4520039 від 18 травня 2013 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ") надав йому кредит в розмірі 49999,66 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних, зі строком користування 48 місяців - по 18 травня 2017 року. Кредит було надано на споживчі цілі, тому особливості регулювання відносин між сторонами визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Позивач за первісним позовом [PERSON] вважає, що під час укладення кредитного договору та протягом виконання сторонами зобов`язань ПАТ "ПУМБ" порушив вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: 1) позичальнику не було надано тексту кредитного договору, а лише надано Пропозиції укласти договори та Графік платежів; 2) текст Пропозиції укласти договори та текст Графіку платежів надруковані надто дрібним шрифтом, внаслідок чого він не зміг ретельно ознайомитись з ними; 3) при видачі кредиту з нього стягнуто страховий платіж в сумі 6293,66 грн., хоча договору страхування він не укладав, платіжних документів про сплату страхового платежу йому не надано. Отже, банк видав йому кредит в сумі меншій, ніж передбачено умовами кредитного договору; 4) банк нараховує та стягує щомісячну комісію за обслуговування кредитом в розмірі 2,1 % від загальної суми кредиту, що становить 1049,99 грн. Проте, положеннями ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісію, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; 5) банк займається нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки з квітня місяця 2014 року по грудень місяць 2017 року на нього здійснювався психологічний тиск шляхом дзвінків на мобільний телефон та листування з вимогами погашення кредитної заборгованості. На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати недійсним кредитний договір № GP-4520039 від 18 травня 2013 року, укладений між ним та ПАТ "Банк Ренесанс Капітал". Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року (л/с 41) зустрічний позов прийнято в провадження суду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 27 березня 2019 року від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ "Пумб" надійшла заява (л/с 75) про застосування строку позовної давності щодо вимог зустрічного позову. Заяву вмотивовано тим, що кредитний договір було укладено між сторонами 18 травня 2013 року, позичальник був належним чином ознайомлений з умовами договору та прийняв їх. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , звернувшись 03 жовтня 2018 року з позовом про визнання кредитного недійсним, пропустив трирічний строк позовної давності. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ "ПУМБ" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою просить суд розглянути справу за його відсутності, первісний позов підтримує, проти зустрічного позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ "ПУМБ", на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] заперечив проти первісного позову та підтримав зустрічний позов, посилаючись на доводи, викладені у зустрічній позовній заяві. Просить суд відмовити в задоволенні первісного позову через необґрунтованість та задовольнити зустрічний позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до Пропозиції укласти договори (оферта) № GP-4520039 від 18 травня 2013 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ") надав відповідачеві за первісним позовом [PERSON] кредит в розмірі 49999,66 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних, зі строком користування 48 місяців - по 18 травня 2017 року. Укладення кредитного договору між сторонами здійснено за принципом укладення договору приєднання, що передбачено ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір, укладений між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (ПАТ "ПУМБ") та [PERSON] , складається із: 1) Пропозиції укласти договори (оферти) № GP-4520039 від 18 травня 2013 року, 2) Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, 3) Правил добровільного страхування життя страховика. Позичальник [PERSON] своїм підписом на пропозиції укласти договори (оферти) підтвердив, що дана пропозиція являє собою його оферту банку про укладення між ним та страховиком договору страхування, а також між ним та банком - договору про надання споживчого кредиту. Крім того, позичальник [PERSON] засвідчив, що він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, після прийняття банком цієї пропозиції вона є невід`ємною частиною умов, положення яких разом складають повний текст кредитного договору, які викладені в повній та зрозумілій для нього формі. З виписок по особовим рахункам [PERSON] (л/с 7-16) вбачається, що останній 18 травня 2013 року отримав кредит в сумі 49999,66 грн., користувався ним та добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором. Таким чином суд робить висновок, що кредитний договір між сторонами був укладений належним чином. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З розрахунку заборгованості (л/с 5) вбачається, що позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед кредитодавцем ПАТ "ПУМБ" за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: кредит - в сумі 42516,84 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 9832,39 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд критично оцінює доводи ПАТ "ПУМБ" про правомірність стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредиту в сумі 40237,93 грн. Так, ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ") надав [PERSON] кредит на загальні споживчі цілі, про що зазначено в Пропозиції укласти договори (оферта) № GP-4520039 від 18 травня 2013 року. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені: на час укладення кредитного договору - Законом України "Про захист прав споживачів", з 10 червня 2017 року - Законом України "Про споживче кредитування". Згідно абз.3 ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначення цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Крім того, згідно ч.1 ст.55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (які діяли на час укладення кредитного договору) банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежі від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746цс16 та від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ПУМБ" комісії за обслуговування кредиту в сумі 40237,93 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ "ПУМБ", як кредитодавець, має право вимагати від [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № GP-4520039 від 18 травня 2013 року: кредит - в сумі 42516,84 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 9832,39 грн., всього - 52349,23 грн. Суд вважає, що вимоги ПАТ "ПУМБ" про стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредиту в сумі 40237,93 грн. задоволенню не підлягають через необґрунтованість. Далі, своїм зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати недійсним кредитний договір № GP-4520039 від 18 травня 2013 року, укладений між ним та ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" (правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ"). Підставами для визнання правочину недійсним [PERSON] вказує наступне: 1) позичальнику не було надано тексту кредитного договору, а лише надано Пропозиції укласти договори та Графік платежів; 2) текст Пропозиції укласти договори та текст Графіку платежів надруковані надто дрібним шрифтом, внаслідок чого позичальник не зміг ретельно ознайомитись з ними; 3) банк видав позичальнику кредит в сумі меншій, ніж передбачено умовами кредитного договору, оскільки при видачі кредиту було стягнуто страховий платіж в сумі 6293,66 грн., хоча договору страхування позичальник не укладав, платіжних документів про сплату страхового платежу йому не надано; 4) банк нараховує та стягує щомісячну комісію за обслуговування кредитом, що суперечить положеннями ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів"; 5) банк займається нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки з квітня місяця 2014 року по грудень місяць 2017 року на позичальника здійснювався психологічний тиск шляхом дзвінків на мобільний телефон та листування з вимогами погашення кредитної заборгованості. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що йому не було надано тексту кредитного договору, а лише надано Пропозиції укласти договори та Графік платежів. Так, [PERSON] своїм підписом на пропозиції укласти договори (оферти) підтвердив, що дана пропозиція являє собою його оферту банку про укладення між ним та банком договору про надання споживчого кредиту. Крім того, відповідач засвідчив, що він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, після прийняття банком цієї пропозиції вона є невід`ємною частиною умов, положення яких разом складають повний текст кредитного договору. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що текст Пропозиції укласти договори та текст Графіку платежів надруковані надто дрібним шрифтом, внаслідок чого він не зміг ретельно ознайомитись з ними. Так, [PERSON] своїм підписом на пропозиції укласти договори (оферти) засвідчив, що ця пропозиція є невід`ємною частиною умов, положення яких разом складають повний текст кредитного договору, які викладені в повній та зрозумілій для нього формі. Крім того, 18 травня 2013 року [PERSON] отримав кредит в сумі 49999,66 грн., користувався ним та добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором. Відтак, суд вважає, що умови кредитного договору були прочитані позичальником та цілком зрозумілі для нього. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що банк видав позичальнику кредит в сумі меншій, ніж передбачено умовами кредитного договору. Так, відповідно до умов кредитного договору № GP-4520039 від 18 травня 2013 року ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" видав [PERSON] кредит в сумі 49999,66 грн. шляхом зарахування грошових коштів на особовий рахунок позичальника. 18 травня 2013 року з особового рахунку позичальника [PERSON] перераховані кошти в сумі 6293,66 грн. страховій компанії ПрАТ "УАСК Аска-Життя" за договором страхування. Укладення позичальником договору страхування передбачено умовами кредитного договору № GP-4520039 від 18 травня 2013 року. Позичальник [PERSON] своїм підписом на пропозиції укласти договори (оферти) підтвердив, що дана пропозиція являє собою його оферту банку про укладення між ним та страховиком договору страхування. Суд приймає пояснення [PERSON] про те, що банк неправомірно нараховував позичальнику щомісячну комісію за обслуговування кредиту, оскільки це суперечило положенням абз.3 ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Так, на договори про надання споживчого кредиту, укладені до 10 червня 2017 року, поширюються положення абз.3 ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до яких умова договору, яка передбачала сплату комісії за обслуговування кредиту, є нікчемною. Разом з тим, згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Крім того, при вирішенні даної цивільної справи суд врахував ці доводи [PERSON] , відмовивши в задоволенні позовних вимог ПАТ "ПУМБ" про стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 40237,93 грн. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] про те, що ПАТ "ПУМБ" займається нечесною підприємницькою діяльністю, оскільки з квітня місяця 2014 року по грудень місяць 2017 року на позичальника здійснювався психологічний тиск шляхом дзвінків на мобільний телефон та листування з вимогами погашення кредитної заборгованості. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. В судове засідання [PERSON] не надав жодних доказів про те, що при укладенні та/або виконанні кредитного договору ПАТ "ПУМБ" здійснював нечесну підприємницьку практику. Звернення ПАТ "ПУМБ" до [PERSON] з вимогами погашення кредитної заборгованості (без застосування агресивних методів) суд розцінює як вжиття заходів досудового врегулювання спору. Згідно ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України о соба, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України в олевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.5 ст.203 ЦК України п равочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для визнання недійсним кредитного договору № GP-4520039, укладеного 18 травня 2013 року між сторонами, [PERSON] не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд приймає заяву ПАТ "ПУМБ" про застосування строку позовної давності до вимог зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним. Так, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Спірний кредитний договір № GP-4520039 було укладено між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та [PERSON] 18 травня 2013 року. Позичальник був належним чином ознайомлений з умовами договору та прийняв їх. [PERSON] , звернувшись 03 жовтня 2018 року з позовом про визнання кредитного договору недійсним, пропустив трирічний строк позовної давності. Разом з тим, за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог [PERSON] , суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову з цих підстав, без посилання на строки звернення до суду. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом ПАТ "ПУМБ" понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 996,24 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна первісного позову - 92587,16 грн., сума сплаченого судового збору - 1762 грн., сума задоволених позовних вимог - 52349,23 грн.).

Outcome: partial