Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

26.06.2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 15.11.2016 року померла його бабуся по лінії батька [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 5,54 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯА № 991628 виданого 28.10.2005 року, кадастровий номер земельної ділянки1421581400020000433. Спадкоємцем першої черги за законом є рідний син бабусі (батько позивача), відповідач по справі.Позивач, як онук є спадкоємцем п"ятої черги за законом, спадкоємців іншої черги немає. В шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася мати позивачав його інтересах, бо він на той час був неповнолітнім. Неприйняття спадщини спадкоємцем першої черги та відсутність інших спадкоємців за законом до п"ятої черги дає підстави вважати позивача єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті бабусі. Заповіту бабуся не залишила. На заяву позивача видати свідотцтво про право на спадщину за законом на зеельну ділянку йому відмовлено постановою державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2017 року за відсутністю підтвердження родинного зв"язку та правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач просив суд визнати за ним право власноті на земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Дмитрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Земельна ділянка, загальною площею 5,54 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництвага, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯА № 991628 виданого 28.10.2005 року, кадастровий номер земельної ділянки1421581400020000433.(а.с.14-15). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-НО № 966456 виданого 08.01.2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] померла 15.11.2016 року. (а.с.9). З свідотцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-НО № 74838 виданого 23.05.2017 року виконкомом Свободненської сільської ради Волноваського району Донецької області вбачається, що його матір"ю є [PERSON]. (а.с.12). Відповідно до витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громодян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.07.2017 року прізвище матері [PERSON] до державної реєстрації шлюбу " Стрельникова", після державної реєстрації "Ланцева"(а.с.15). Згідно свідотцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-ЮН № 224213 виданого 09.04.2001 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Волноваського районуДонецької області його батьком є [PERSON]. (а.с.7). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1149/02-31 від 23.05.2017 року виданою державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що [PERSON] у видачі свідотцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку відмовлено за відсутністю підтвердження родинного зв"язку та правовстановлюючих документів на спадкове майно.(а.с.16). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. За змістом ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як онука померлої. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, загальною площею 5,54 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯА № 991628 виданого 28.10.2005 року, кадастровий номер земельної ділянки1421581400020000433. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, ч.4 ст.334,1216-1220 ЦК України,

Outcome: approved