Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

КП "Харківводоканал" звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON]., в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 3561,31 грн. заборгованості, у тому числі: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2011 року по 31.08.2015 року у сумі 1672,73 грн., за надані послуги водовідведення за період з 01.11.2010 року по 31.08.2015 року в сумі 1015,48 грн., інфляційних витрат в сумі 795,60 грн. та 3% річних в сумі 77,50 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання водовідведення, та у зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати та 3% річних. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, просив суд застосувати до заявленого позову трирічний строк позовної давності. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2011 року по 31.08.2015 року у сумі 1672,73 грн., за надані послуги водовідведення за період з 01.11.2010 року по 31.08.2015 року в сумі 1015,48 грн.. В зв'язку з наявністю заборгованості за спожиті послуги КП «Харківводоканал» звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 3307,68 грн.. Ухвалою суду від 15.06.2015 року відмовлено у прийнятті заяви КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення. В зв'язку з відмовою судом у видачі судового наказу, КП "Харківводоканал" у вересні 2015 року звернулось до суду з позовом про стягнення зазначеної заборгованості. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред'явленням КП "Харківводоканал" 15.06.2015 року заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення позовна давність за вимогами за період з 15.06.2012 року перервалась. Враховуючи, що загальний строк позовної давності встановлений у три роки, тому з відповідача стягненню підлягає сума заборгованості за надані послуги з водопостачання за період з 15.06.2012 року по 31.08.2015 року в сумі 1057,75 грн., та з водовідведення за період з 15.06.2012 року по 31.08.2015 року в сумі 916,25 грн.. З урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 614,98 грн. боргу за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2011 року по 14.06.2012 року, та 99,23 грн. боргу за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2010 року по 14.06.2012 року, належить відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 795,60 грн. та 3% річних в сумі 77,50 грн. за прострочення ним виконання грошового зобовязання, нарахованих позивачем за період з 01.09.2012 року по 31.08.2015 року, суд вважає необхідним зазначити наступне. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 795,60 грн. інфляційних витрат та 77,50 грн. 3% річних за прострочення ним виконання грошового зобовязання, які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial