Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

31.05.2013 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" направило поштою на адресу суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON], в якій просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог від 03.12.2013 року) стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 8/2007/840-К/1802-Н в розмірі 16628,49 доларів США, що за курсом НБУ складає 132911 грн. 52 коп. та судовий збір в розмірі 1329 грн. 12 коп. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 8/2007/840-К/1802-Н від 20 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит на загальну суму в сумі 14652 доларів США з виплатою процентної ставки 12,29% на рік строком по 12 грудня 2017 року. В якості забезпечення зобов'язань Позичальника за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №8/2007/840-К/1802-Н. Зобов'язання за вказаним договором відповідачі належним чином не виконали. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 23.04.2013 року виникла заборгованість в сумі 16628,49 доларів США, що за курсом НБУ складає 132911грн. 52 коп., з якої 11530,20 доларів США, що за курсом НБУ складає 92160 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом, 2973,33 доларів США, що за курсом НБУ складає 23765 грн. 83коп. - заборгованість зі сплати відсотків, 659,76 доларів США, що за курсом НБУ складає 5273 грн. 46 коп. - пеня, 1465,20 доларів США, що за курсом НБУ складає 11711 грн. 34 коп. - штраф. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, представник відповідача просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на неможливість стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті на підставі ст.533 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні відповідач, [PERSON], не заперечував, що отримував кредит у ПАТ "Комерційний банк "Надра", пояснив, що з 2007 року по 2011 року виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідач, [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що на її адресу не було надіслано вимогу щодо сплати заборгованості за кредитом впродовж шести місяців, при цьому зазначила, що повідомляла позивача, Павлоградське відділення банку про зміну свого місця проживання. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 грудня 2007 року за кредитним договором № 8/2007/840-К/1802-Н [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 14652 доларів США з виплатою процентної ставки 12,29% на рік строком до 12 грудня 2017 року (а.с.4-6). Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 10 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати мінімум 213,65 доларів США, як зазначено в п.п.3.3.1, 3.3.3 кредитного договору. Відповідно до пункту 4.2.4 договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п.3.3.3 договору, а також у випадку невиконання умов, передбачених п.4.3.6 цього договору. Відповідно до пунктів 5.2-5.3 договору у разі прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту у п. 3.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п.4.3 за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок (а.с.4-6). Відповідно до п.2.4 кредитного договору в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, Банк укладає в день укладання цього договору з [PERSON] договір поруки (а.с.4). Згідно умов договору поруки від 20 грудня 2007 року №8/2007/840-К/1802-Н поручитель, [PERSON], поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №8/2007/840-К/1802-Н від 20 грудня 2007 року, в тому числі повернути до 12 грудня 2007 року кредит, сплатити відсотки, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафна санкції (штраф, пеня) (п.1.1 Договору поруки) (а.с.7-8). Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідачі не виконали. Станом на 23.04.2013 року виникла заборгованість в сумі 16 628,49 доларів США, що за курсом НБУ складає 132911 грн. 52 коп., яка складається з 11530,20 доларів США, що за курсом НБУ складає 92160 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом, 2973,33 доларів США, що за курсом НБУ складає 23765 грн. 83 коп. - заборгованість зі сплати відсотків, 659,76 доларів США, що за курсом НБУ складає 5273 грн. 46 коп. - пеня, 1465,20 доларів США, що за курсом НБУ складає 11711 грн. 34 коп. - штраф (а.с.9-10). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача - [PERSON], [PERSON], щодо неможливості стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки згідно частин 1-3 ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пунктів 10, 11, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. При цьому, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. ПАТ "Комерційний банк "Надра" отримано у встановленому законом порядку, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію на здійснення валютних операцій, письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями. Національний банк України встановив станом на 31.05.2013 року, дату звернення позивача до суду, офіційний курс гривні до долару США - 7,9930. Тобто позивачем вірно розраховано суму заборгованості відповідачів за кредитним договором - 132911 грн. 52 коп., що дорівнює 16 628,49 доларів США. Доводи відповідача, [PERSON], щодо не надіслання Банком їй повідомлення про розмір невиконаних позичальником зобов'язань за кредитним договором спростовуються матеріалами справи, оскільки 31.05.2013 року ПАТ "Комерційний банк "Надра" направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресату досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №8/2007/540-К/1802-Н від 20 грудня 2007 року за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Наб.Перемоги, 44/1, адресою, яка зазначена поручителем, [PERSON], в договорі поруки. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Договору поруки повідомлення, що направляється Кредитором Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у Договорі) чи надано особисто Поручителю. Поручитель зобов'язаний своєчасно сповістити Кредитора про зміну своєї адреси. У випадку не надання інформації щодо зміни адреси, вказаної у цьому договорі, направлення на таку адресу повідомлення Кредитора буде вважатися зробленим належним чином. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що Банк не отримував від поручителя, [PERSON], відомостей щодо зміни її адреси. Відповідач не надала суду доказів щодо подання Банку заяв про зміну її адреси, при цьому судом роз'яснено відповідачу обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, відповідно до ст.60 ЦПК України. Таким чином твердження відповідача не доведені належними засобами доказування, види яких було роз'яснено відповідачу судом в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, [PERSON], проти позову, оскільки на її адресу не було надіслано вимогу щодо сплати заборгованості за кредитом впродовж шести місяців виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Проте в даному випадку строк виконання зобов'язання за кредитним договором встановлено 12 грудня 2017 року, а договір поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору (п.5.3. договору поруки). Також відповідач, [PERSON], просила звернути увагу суду на її скрутний матеріальний стан. Однак, відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, виданого 29.05.2013 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра» в сумі 134611,51 грн. в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором. Згідно інформації Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та пояснень сторін у справі заборгованість за кредитним договором станом на час розгляду справи не погашена. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на звернення до суду з вимогою про стягнення кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved