Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

07.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненним договір поруки № SCL 701/170/2006 від 09.06.2006 року, укладений між ним та АКБ "Райффайзенбанк" (правонаступник ПАТ "ОТП Банк"). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.06.2006 року між [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ЗАТ "ОТП" банк", правонаступником всіх прав та обов'язків є ПАТ "ОТП Банк", укладено кредитний договір № CL 701/170/2006, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 43851,49 доларів США на споживчі цілі (придбання автомобілю). В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, 09.06.2006 року між ним та АКБ "Райффайзенбанк Україна" укладено договір поруки № SCL 701/170/2006, за умовами якого він, як поручитель, зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] його зобов'язань за кредитним договором. 13.08.2013 року він отримав копію позовної заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL 701/170/2006 від 09.06.2006 року, до якої було додано матеріали, які містять досудову вимогу про зобов'язання погашення заборгованості за кредитним договором за вих.. № 22-3-2/59606 від 28.01.2009 року, в якій банк вимагає від [PERSON] (кредитора) дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, в місячній строк з дня отримання вимоги. Відтак, вважає, що кредитор використав своє право вимоги дострокового повернення кредиту. Крім того, вважає, що згідно з умовами кредитного договору та договору поруки, строк дострокового повернення всієї кредитної заборгованості настав у січні 2009 року. Проте, протягом 6 місяців з цієї дати, а саме до 29.07.2009 року, банк не пред'явив вимоги до поручителя, а тому порука припинилася, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність. В разі неявки в судове засідання представника відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Уповноважений представник відповідача - ПАТ "ОТБ Банк", в судове засідання не з"явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не надав, заяви про відкладення судового засідання або про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень щодо пред"явлених позовних вимог, не представив. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з"явився, про причину неявки суду не повідомив, про день час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Справа розглядається у відсутність позивача, представника відповідача та третьої особи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що 29.06.2006 року між [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ЗАТ "ОТП" банк", правонаступником всіх прав та обов'язків є ПАТ "ОТП Банк", укладено кредитний договір № CL 701/170/2006, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 43851,49 доларів США на споживчі цілі (придбання автомобілю). В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, 09.06.2006 року між [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ "ОТП Банк", укладено договір поруки № SCL 701/170/2006, за умовами якого [PERSON], як поручитель, зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] його зобов'язань за кредитним договором. 13.08.2013 року позивач отримав копію позовної заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL 701/170/2006 від 09.06.2006 року, до якої було додано матеріали, які містять досудову вимогу про зобов'язання погашення заборгованості за кредитним договором за вих.. № 22-3-2/59606 від 28.01.2009 року, в якій банк вимагає від [PERSON] (кредитора) дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, в місячній строк з дня отримання вимоги. Позивач вважає, що кредитор використав своє право вимоги дострокового повернення кредиту. Крім того, вважає, що згідно з умовами кредитного договору та договору поруки, строк дострокового повернення всієї кредитної заборгованості настав у січні 2009 року. Проте, протягом 6 місяців з цієї дати, а саме до 29.07.2009 року, банк не пред'явив вимоги до поручителя, а тому порука припинилася. Згідно з положеннями ст.553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За умовами п.1.2 ст.. 1 Договору Поруки - Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Згідно ст..541 ЦК України - солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За його думкою, в даному випадку, з боку відповідача відповідальність Поручителя збільшена ніж відповідальність боржника, що суперечить вказаним нормам цивільного законодавства. Окрім цього, згідно п.4.1 ст. 4 договору поруки - договір набрав чинності з дати підписання сторонами 09.06.2006 року і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виключно в межах строку, передбаченого у ст. 559 ЦК України. Згідно з положеннями ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Таким чином, згідно положень статті 559 ЦК України, договір поруки повинен мати саме строк. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. З вимог ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України вбачається, що, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з положеннями ч.1 ст. 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Вимогами ст.. 559 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за наслідком яких припиняється порука, а саме: 1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З огляду на те, що банк використав своє право дострокового повернення кредиту зокрема зверненням до боржника [PERSON] з досудовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилання позивача на той факт, що умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником забов"язання кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов"язань не може розглядатися, як установлення строку дії поруки та той факт, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати та зазначена банком в досудовій вимозі, є обґрунтованим та допустимим доказом на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем наведено достатньо доказів, що підтверджують наявність підстав для припинення договору поруки, через що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved