Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який за рішення суду було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. З моменту розлучення і по даний час відповідач не бачив сина жодного разу, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. З цих підстав позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав викладених в ньому та просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася. Надала суду лист, відповідно до якого просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.06.2015 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до положень п. п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.07.2017 року за №102103/31-6240, відповідач у справі, батько малолітнього [PERSON], [INFO] свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Враховуючи інтереси дитини Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №12 від 06.07.2017 року). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою виданою ЖБК «Суднобудівельник 10» від 18.04.2017 року. П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст. 165 СК України та абз. 1 п. 18постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", може бути один з батьків. За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] є чоловіком працездатного віку. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім малолітнього сина [PERSON], а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позов [PERSON] пред'явлено 15.11.2017 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. та присуджує з відповідача судовий збір у сумі 640,00 грн. в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 150, 164, 165,180,181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та,

Outcome: approved