Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У березні 2021 року позивач - ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в особі ВО «Дружківкатепломережа», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2015-2018 роках вони надавали послуги з централізованого опалення відповідачу, який проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та користувався послугами з централізованого опалення. Відповідач своєчасно, та в повному обсязі, не оплачував за спожиті послуги з централізованого опалення, у зв`язку з чим, за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року, утворилась заборгованість в сумі 12699,38 гривень. Тому, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також, інфляційних збитків в розмірі 155,80 грн., 3% річних в розмірі 31,43 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 17\~травня 2021\~року було прийнято справу до свого провадження, та призначено до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження, на 10 год. 00 хв. 02 червня 2021 року. 02.06.2021 року слухання справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 15 червня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін. 15.06.2021\~рокуслухання справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 16 липня 2021 року, у зв`язку з клопотання відповідача. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 16.07.2021 року слухання справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 02 серпня 2021 року, у зв`язку з неявкою представника позивача, та визнано його явку в судове засідання обов`язковою. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 02.08.2021 року було відмовлено у прийнятті заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі Виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» до [PERSON] від 30.07.2021 року, про збільшення позовних вимог, та повернуто її заявнику. Розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 31 серпня 2021 року. Представник позивача\~в судовому\~засіданні підтримав\~заявлені позовні\~вимоги та\~наполягав на\~їх задоволенні.\~Зазначив,\~що квартира\~ [ADDRESS] ,\~поділена на\~2\~особових рахунка:\~№ [NUMBER] \~ квартира\~ [ADDRESS] ,\~площею 28,4\~м.кв.,\~та [ADDRESS] ,\~площею 28,4\~м.кв.\~За даними\~програмного комплексу,\~основним квартиронаймачем\~та власником\~квартири [ADDRESS] ,\~є -\~ [PERSON] ,\~який не\~зареєстрований за\~вказаною адресою.\~Звернень від\~нього про\~те,\~що він\~не проживає\~у даній\~квартирі \~до них\~не надходило.\~Крім того,\~станом на\~25.08.2021\~року,\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~приладом обліку\~теплової енергії\~не обладнаний. Також вважає, що позовна давність,\~стосовно оплати\~за постачання\~теплової енергії,\~яку відповідач\~не вносив,\~за період\~з 01.07.2015\~року по\~31.05.2018\~року,\~була перервана\~поданою до\~суду,\~у червні\~2018\~року,\~заявою про\~видачу судового\~наказу.\~Проте,\~ухвалою Олександрівського\~районного суду\~Донецької області\~від 02.07.2018\~року увидачі судового наказу, їм було відмовлено. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, проте, у попередньому судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що з 2005 року він зареєстрований, та проживає за іншою адресою, аніж та, яка зазначена в позові, що підтверджується його паспортними даними. За адресою: [ADDRESS] , проживала його колишня дружина, яка [INFO] померла на тимчасово окупованій території - в м. Макіївці, Донецької області, де і похована, та рішенням суду від 30.10.2019 року було встановлено факт її смерті. Спадщину, після смерті матері, прийняла донька, звернувшись до приватного нотаріуса, та написавши заяву, яка є громадянкою Росії, та тривалий час проживає на території Російської Федерації. Суду пояснював, що позивач у 2018 році звертався до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою, про видачу судового наказу, про стягнення з нього заборгованості по оплаті за опалення, за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року, в розмірі 12699,38 грн. Проте, ухвалою суду від 02.07.2018 року, позивачу ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в особі ВО «Дружківкатепломережа», про видачу судового наказу, про стягнення заборгованості по оплаті за опалення, було відмовлено. Крім того, просить суд застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов до\~таких висновків. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (далі- позивач) є обласним теплопостачальним підприємством, яке засноване на спільній власності територіальних громад, і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. Структурним підрозділом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», є відокремлений підрозділ Виробничої одиниці «Дружківкатепломережа», основною діяльністю якого є виробництво теплової енергії, та надання її споживачам (фізичним та юридичним особам). Відповідно довідки Олександрівської селищної територіальної громади Краматорського району Донецької області №514/01-44 від 10.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі дублікату свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Олександрівською районною державною адміністрацією 08.08.2011 року. На виконання вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», між позивачем - як виконавцем послуг, та відповідачем - як споживачем послуг, було укладено договір приєднання, про надання послуг з централізованого опалення, текст якого було опубліковано в газеті "Урядовий кур`єр" від 03.03.2017 року №42, та в газеті "Дружківський робочий" від 09.03.2017 року № 10. Крім того, текст проекту договору, про надання послуг з централізованого опалення для населення, міститься на офіційному сайті Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», та на інформаційному стенді в абонентському відділі та пункту прийому мешканців виробничої одиниці. Відповідно до службової записки начальника ЦОК ВО «Дружківкатепломережа» від 31.08.2021 року, квартира [ADDRESS] , поділена на 2 особових рахунка: № [NUMBER] квартира [ADDRESS] , площею 28,4 м.кв., та [ADDRESS] , площею 28,4 м.кв. За даними програмного комплексу, основним квартиронаймачем та власником квартири [ADDRESS] , є - [PERSON] , який не зареєстрований за вказаною адресою. Звернень від нього про те, що він не проживає у даній квартирі до них не надходило. Крім того, станом на 25.08.2021 року, житловий будинок [ADDRESS] , приладом обліку теплової енергії - не обладнаний. Як вбачається з довідки щодо тарифів на послуги з централізованого опалення для ОКП "Донецьктеплокомуненерго", постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, було встановлено тарифи для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії: з 17.04.2015 року - 20,53 грн за 1 кв.м. за місяць; з 01.07.2016 року - 36,11 грн за 1 кв.м. за місяць. Відповідач користується послугами ОКП «Донецьктеплокомуненерго», в особі ВО «Дружківкатепломережа» з централізованого опалення у повному обсязі, проте, за отримані послуги не сплачує, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем, за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року, становить 12699,38 гривень. Крім того, позивачем у зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості за надані послуги, було нараховано інфляційні втрати в розмірі 155,80 грн та 3% річних у розмірі 31,43 грн за період з 01.07.2015 по 31.05.2018 року. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 20 та частини 2 статті 32 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Як передбачено частиною 6 статті 19 та частиною 5 статті 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до абзацу 9 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що між відповідачем, як споживачем теплової енергії, з одного боку, та енергопостачальником Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" виробничої одиниці "Дружківкатепломережа", з іншого, договір про постачання енергетичними ресурсами - не укладався. Але, відсутність письмового договору між сторонами не позбавляє відповідача, як споживача послуг, обов`язку оплати наданих послуг з огляду на те, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини з постачання та споживання теплової енергії. Про припинення відносин щодо надання послуг відповідач не заявляв. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором ( ч.1 ст.901 ЦК України). Отже, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох, органічно поєднаних між собою, зобов`язань: по перше, правові відношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по друге, правові відношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Виходячи з положень ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони і одночасно, кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Тому, грошовим слід вважати будь яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовіідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідносини, які склалися між відповідачем та ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" є зобов`язальними (договірними), грошовими зобов`язаннями, в яких, серед інших прав та обов`язків сторін, право виконавця (кредитора) - ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ВО "Дружківкатепломережа" вимагати від замовників (боржника) - сплати грошей за надані послуги по теплопостачанню на його користь відповідає обов`язок відповідача оплатити ці послуги. Також, відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", договір на надання послуг з центрального опалення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб"єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. На виконання зазначених норм законодавства, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було розміщено (опубліковано) проект Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення: на офіційному сайті ОКП "Донецьктеплокомуненерго", в газеті "Урядовий кур`єр" в №42 від 03 березня 2017 року . Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані житлово-комунальні послуги з посточання теплової енергії для потреб опалення квартири, проте відповідач, порушуючи договірні відносини, не сплачував своєчасно вартість наданих послуг, врезультаті чого виникла заборгованість за опалення в розмірі 12699,38 грн, інфляційні збитки в розмірі 155,80 грн та 3% річних в розмірі 31,43 грн. за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року. У відзиві на позовну заяву від 31.03.2021 року, відповідач просить застосувати строк позовної давності. За статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.1 ст. 266 ЦПК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Також, згідно з частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною 1 статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, позивач, до звернення з даним позовом, 14.06.2018 року, в порядку наказного провадження, звертався до суду із заявою, про видачу судового наказу, щодо стягнення з відповідача [PERSON] , заборгованості по оплаті за опалення, інфляційних збитків та 3% річних, за період з 01 липня 2015 року по 31 травня 2018 року, у розмірі 12886,61 грн. Ухвалою Олександрівського районного\~суду Донецької\~області від 02 липня 2018 року відмовлено у видачі судового\~наказу за\~заявою Обласного\~комунального підприємства\~ «Донецьктеплокомуненерго»\~,\~в особі\~ Виробничої\~одиниці «Дружківкатепломережа»,\~про про\~стягнення [PERSON] \~заборгованості \~по оплаті\~за опалення. З цього приводу слід зазначити, що згідно правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду у справі №712/8916/17 від 7 липня 2020 року, на підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Щодо стягнення\~заборгованості за\~надані послуги,\~то спірні\~правовідносини виникли\~з приводу\~несплати відповідачем\~наданих позивачем\~житлово-комунальних\~послуг з\~постачання теплової\~енергії для\~потреб опалення\~квартири.Плата за\~житлово-комунальні\~послуги нараховується\~щомісячно.Розрахунковим періодом\~для оплати\~послуг є\~календарний місяць.\~Плата за\~послуги вноситься\~не пізніше\~20\~числа місяця,\~що настає\~за розрахунковим,\~якщо договором\~не встановлено\~інший строк. Як встановлено судом, за період з 01.07.2015 року по 31.05.2018 року, відповідач не оплачував за надані позивачем послуги. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач нараховував йому за кожен календарний місяць надання послуг, починаючи з липня 2015 року. Так як заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Оскільки, подання позивачем 14 червня 2018 року заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки. Послуги, надані у лютому 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 березня 2018 року включно (тобто позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за лютий 2018 року минала 21 березня 2021 року). А позивач звернувся з позовом 04 березня 2021 року. Тому, позивач має право на стягнення заборгованості за період з лютого 2018 року по травень 2018 року включно. Ваховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за опалення за період з лютого 2018 року по травень 2018 року в розмірі 2392,88 грн. (1025,52 грн. + 1025,52 грн. + 341,84 грн.). Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат: У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанову ВП ВС від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача, повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Розраховуючи три проценти річних, суд врахував, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 21 число кожного наступного місяця. Тому, сума заборгованості за процентами відповідно до заявленого позивачем та дослідженого судом розрахунку, становить 5,81 грн. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних в розмірі 5,81грн. Оскільки, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Тому, відповідно до розрахунку, проведеного судом, відсутня сума збитків від інфляції за період з 01 лютого 2018 ротку по 31травня 2018 року. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за опалення в розмірі 2392,88 грн, 3% річних в розмірі 5, 81 за період з лютого 2018 року по травень 2018 року, в іншій частині - відмовити. Щодо судових витрат: Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 422,53 грн. (2398,69 грн. х 2270,00 грн. / 12886,61 грн.) На підставі викладеного, та

Outcome: partial