Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 45101330, номер запису про іпотеку №29899814 від 18.01.2019 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 45104816, номер запису про обтяження №29902959 від 18.01.2019 року, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер рішення: 46049658, номер запису про право власності №30780846. В обґрунтування вказаних підстав посилається на те, що 28.09.2017 року, позивач придбав за договором купівлі-продажу нежитлове приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташованих за адресою: [ADDRESS] , під час укладення даного договору було встановлено факт відсутності записів про обтяження даного нерухомого майна та факт відсутності записів про судовий спір відносно цього майна. 04.10.2019 року отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно нежитлового приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач дізнався, що 17.01.2019 року ТОВ «ФК «Поліс», разом з державним реєстратором Михайловою Яною Олександрівною Харківської районної державної адміністрації Харківської області зареєстрували іпотеку на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45101330, а також було зареєстровано заборону на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45104816. 20.03.2019 року, ТОВ «ФК «Поліс» разом з приватним нотаріусом ХНО Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі вище зазначеного договору іпотеки зареєстрували право власності на вищевказане нерухоме майно за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно до договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави. У позов зазначено, що цей договір іпотеки на вказане нерухоме майно 27.03.2008 року був укладений [PERSON] , нерухоме майно якого було продано на цільовому аукціоні в рамках провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] ще 24.01.2011 року, яке у подальшому у 2017 році придбав позивач. Крім того наголошував, що постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 р. по справі № Б-39/171-10 та постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р. по справі № Б-39/64-10 відкрито провадження у справі про банкрутство відносно ФОП [PERSON] , якими було скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Відповідно ще у 2010 році було скасовано іпотеку на нерухоме майно, яке було придбане позивачем у 2017 році. Оскільки власником нерухомого майна на час проведення державної реєстрації був позивач, а ТОВ "ФК "Поліс" для проведення реєстраційної дії надало іпотечний договір де, іпотекодавцем зазначений саме [PERSON] , то відповідно, під час проведення державної реєстрації були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» є прямою підставою для відмови у державній\~реєстрації прав\~та їх\~обтяжень. 24.03.2020 року канцелярією суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Поліс» було зареєстровано відзив на позовну заяву та заперечення на пояснення [PERSON] , в яких ТОВ «Фінансова Компанія «Поліс» просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву та заперечення зазначив, що іпотека щодо спірного нерухомого майна виникла до придбання позивачем спірного нерухомого майна, а права іпотекодержателя стосовно іпотечного манна жодним чином не залежать від добросовісності останнього набувача (власника) іпотечного майна. Так само і звернення стягнення Законом України "Про іпотеку'" не ставиться в залежність від законності придбання іпотечного майна його останнім власником, адже іпотека слідує за майном, а не особою первинного іпотекодавця. Зазначено, що скасування постанови про визнання банкрутом ФОП Колядинського А.О. у припиненій справі № Б-39/171-10 та припинення провадження у справі про банкрутство як незаконно порушеного свідчить про те, що така постанова не породжує будь-яких правових наслідків з моменту її винесення. Іпотека щодо спірного нерухомого майна не припинялася в контексті існуючої справи № Б-39/64-10 про банкрутство. Отже усі судові рішення справі про банкрутство не породжують жодних правових наслідків, відповідно записи про іпотеку та заборону на спірне нерухоме майно ніколи не скасовувалися у передбачений законом спосіб, що вказує на їхню чинність та дійсність. Саме тому державним реєстратором та приватним нотаріусом не було допущено порушень п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону про реєстрацію. Крім того, відповідачем було зазначено, що закон про банкрутство не містить жодних обмежень на звернення стягнення на майно, яке перебуває у власності третіх осіб та слугує забезпеченням виконання основним боржником (банкрутом) його грошових зобов`язань. Оскільки предмет іпотеки не перебував у власності банкрута та не міг бути реалізований в межах справи про банкрутство ФОП [PERSON] для подальшого погашення кредиторських вимог ТОВ ФК Поліс як забезпеченого кредитора, а закон про банкрутство не передбачає можливість реалізації в межах справи про банкрутство предметів забезпечення, що забезпечують виконання банкрутом його зобов`язання та одночасно перебувають у власності іншої особи, тому відповідачем було правомірно звернуто стягнення на спірне нерухоме майно. Також було наголошено на тому, що ТОВ "ФК "Поліс" як правонаступник ПАТ "ВТБ Банк" звернулося до нотаріуса з метою поновлення, а не первинної реєстрації, іпотеки та заборони стосовно спірного нерухомого майна. Державним реєстратором Михайловою Я.О. як підставу для такої реєстрації (поновлення) зазначено не тільки судові рішення у припиненій справі № Б-39/171-10 про банкрутство ФОП [PERSON] , якими безпідставно порушено провадження у справі про банкрутство останнього та, як наслідок, безпідставно вилучено записи про іпотеку та заборону стосовно спірного нерухомого майна, а й іпотечний договір, на підставі якого виникла іпотека стосовно спірного нерухомою майна. Також, реєстратором було зазначено і договір про відступлення прав, за яким права іпотекодержателя стосовно спірного нерухомого майна перейшли до ТОВ "ФК "Поліс". Іншого механізму для поновлення порушених прав та законних інтересів ТОВ "ФК "Поліс" чинне тоді законодавство не містило, а поновлення відповідних записів у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було єдиним належним способом захисту прав ТОВ "ФК "Поліс" та здійснено у повній відповідності до чинного законодавства. 10.04.2020 року канцелярією суду від представника позивача було зареєстровано відповідь на відзив ТОВ "ФК "Поліс", в якій останній зазначив, що ні ТОВ «ФК «ПОЛІС» ні ПАТ «ВТБ Банк» не оскаржили результати проведеного цільового аукціону з продажу майна Банкрута ФОП [PERSON] від 24.01.2011 року ні протягом трьох місяців як це передбачено ст. 48 ЗУ «Про іпотеку» ні протягом трьох років за загальним строком позовної давності. Також зазначено, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки не було проведено оцінку предмету іпотеки з метою визначення суми, яка буде зарахована в рахунок погашення заборгованості, а яка повинна бути повернута іпотекодавцю, а відповідно державним реєстратором було незаконно проведено державну реєстрацію спірного нерухомого майна в порушення вимог ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Наголошував, що Кодексом України з процедур банкрутства та чинним на час відкриття провадження у справі № Б-39/64-10 про банкрутство ФОП [PERSON] законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлена певна процедура, відповідно до якої справа перебуває в особливому правовому режимі, саме тому суб`єктний склад даних правовідносин змінюється з іпотекодавця і іпотекодержателя на боржника і кредитора, арбітром у даних правовідносинах виступає саме Господарський суд в провадженні якого знаходиться справа про банкрутство, а не безпосередньо кредитор. Оскільки законодавством встановлена чітко визначена певна процедура погашення вимог кредитора в процедурі банкротства, а Відповідач - ТОВ "Фінансова компанія «Поліс" є саме кредитором у справі про банкрутство № Б-39/64-10, тому задоволення вимог ТОВ "ФК «Поліс" повинно відбуватись саме в рамках даної процедури відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства, а не шляхом самостійного погашення своїх вимог за процедурою передбаченою ЗУ «Про іпотеку». При самостійному зверненні стягнення на предмет іпотеки, а також при задоволенні вимог ТОВ «Фінансова\~компанія «Поліс»\~і як\~кредитора в\~процедурі банкротства\~відбудеться вже подвійне погашення вимог кредитора. Також було наголошено на тому, що повноваженнями відносно повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб наділений саме ліквідатор в межах провадження у справі про банкротство, а не кредитор. Також, [PERSON] \~за змістом\~ст.1 ЗУ «Про іпотеку» не є майновим поручителем боржника - [PERSON] та не відповідає за його зобов`язаннями відповідно до договору іпотеки. 13.04.2020 року через канцелярію суду представником третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП [PERSON] було надано пояснення щодо позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії, в яких позовні вимоги він підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначено, що державними реєстраторами під час вчинення оскаржуваних реєстраційних дій порушені норми законодавства ст.ст.3,10,18,24,27 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 22.04.2020 року канцелярією суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Поліс» було зареєстровано заперечення на відповідь [PERSON] на відзив ТОВ «ФК «Поліс», в яких останній зазначив, що оцінка спірного нерухомого майна проводилася перед зверненням стягнення на нього ТОВ «ФК «Поліс»,\~на підтвердження\~було надано\~копію висновку\~про вартість\~спірного нерухомого\~майна складений\~15.03.2019\~року ТОВ\~«Гео Фінанс\~Груп» на\~замовлення ТОВ\~ "ФК «Поліс". Також було зазначено, що оскільки майно не було повернуто у власність [PERSON] в межах актуальної справи № Б-39/64-10 про банкрутство ФОП [PERSON] , а тому, не включалося у ліквідаційну масу банкрута в межах зазначеної справи та не підлягало продажу як заставне майно в межах справи № Б- 39/64-10 про банкрутство ФОП [PERSON] . З огляду на це, на думку відповідача, при здійсненні звернення на спірне нерухоме майно не поширювалися обмеження, встановлені для майна банкрута Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексом України з процедур банкрутства. Також, відповідачем зазначалося про те, що оскільки вимоги ТОВ "ФК "Поліс" або ПАТ "ВТБ Банк" в межах справи № Б-39/64-10 пре банкрутство ФОП [PERSON] не погашалися, тому і подвійного погашення кредиторських вимог ТОВ "ФК "Поліс" не було. Також було наголошено на тому, що позивач є іпотекодавцем в силу прямої вказівки закону в ст. 23 Закону України "Про іпотеку". При цьому той факт, що сам Позивач безпосередньо не підписував договорів з ПАТ "ВТБ Банк" або ТОВ "ФК "Поліс" не змінює та не нівелює його фактичний статус як іпотекодавця, оскільки до Позивача перейшло право власності на предмет іпотеки. Відповідачем було також вказано, що позивач фактично є майновим поручителем, а тому були відсутні будь-які обмеження щодо звернення стягнення на спірне нерухоме майно, яке перебувало у власності третьої особи (Позивача), відмінної від банкрута ФОП [PERSON] (боржника за основним зобов`язанням). 18.05.2020 року через канцелярію суду надійшли пояснення до відзиву ТОВ «ФК «Поліс» від представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП [PERSON] в яких зазначено, що з боку ТОВ «ФК Поліс» мало місце незаконного втручання в мирне володіння майном та внаслідок протиправних дій відбулось позбавлення майна законного представника добросовісного набувача [PERSON] ІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Мухітдінов Р. Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, навів аргументи, викладені у позові та запереченнях на відзив відповідача ТОВ «ФК «Поліс», звертаючи увагу суду на те, що [PERSON] був четвертим покупцем спірного майна, яке було первісно реалізовано з аукціону. При цьому наголосив, що [PERSON] ніколи не був майновим поручителем у кредитних відносинах між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк», у визнанні недійними протоколи відкритих торгів та договорів купівлі-продажу, які укладені за результатами проведених відкритих торгів, було відмовлено. Зазначав, що державний реєстратор не встановила, що [PERSON] не був стороною у зобов`язанні [PERSON] , а також те, що на час внесення цих записів діє мораторій, встановлений в межах справи про банкрутство. Представник відповідача ТОВ «ФК "Поліс» адвокат Гамея В.В. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що ТОВ «ФК «Поліс» звернув стягнення на предмет іпотеку - спірне приміщення в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку». Вказав, що коли позивач придбавав спірне майно, то міг самостійно перевірити усю інформацію щодо цієї нерухомості в Державному реєстрі та побачити, що вказане майно перебувало в іпотеці за відповідним договором. Також наголошував на тому, що іпотека була припинена незаконно, що підтверджується рішеннями суду про скасування процедури банкротства у справі №Б39/171/10. Наголошував, що стаття 17 Закону України «Про іпотеку» містить у собі чіткий перелік підстав для припинення іпотеки, жодна з підстав не передбачає припинення іпотеки на підставі рішення суду. Зазначив, що у межах справи №Б-39/64-10 банкрутства ФОП [PERSON] ліквідатор вчиняв дії щодо повернення спірного майна в ліквідаційну масу, проте йому було у цьому відмовлено через застосування строків позовної давності. Тому оскільки ТОВ «ФК «Поліс» не зміг задовольнити свої вимоги у процедурі банкротства він у правовому полі поновив запис про іпотеку та звернув стягнення на іпотечне майно. Наголошував, що державний реєстратор діяв в межах Закону, усі надані державному реєстратору документи свідчили про правомірне поновлення запису про іпотеку щодо нежитлових приміщень. Разом з тим підтвердив, що у справі №Б-39/64-10 дійсно постановою суду від 28.07.2010 року був введений мораторій та усі арешти та іпотеки, які існували в межах майна [PERSON] , були скасовані, рішення суду не оскаржувалось та є діючим. Також не заперечував, що протягом 2011-2015 років ВТБ Банк, який був іпотеко держателем до укладання договору про відступлення права вимоги, вчиняв дії щодо повернення майна, в тому числі шляхом звернення їх до суду, проте позитивних результатів це не дало. Відповідачі приватний нотаріус ХМНО Остапенко Євген Михайлович, державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлова Яна Олександрівна в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки приватний нотаріус ХМНО Остапенко Євген Михайлович суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надійшло, від сектору державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області надійшов лист зі змісту якого вбачається, що державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлова Яна Олександрівна на теперішній час не перебуває з ними у трудових відносинх, просили слухати справу за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ФОП [PERSON] адвокат Бєлокриницький А.О. в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, наголошував на тому, що на теперішній час постанова Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 року є діючої, і що у відповідності до неї, строк виконання усіх грошових зобов`язань, та зобов`язань щодо сплати податків та обов`язкових платежів вважаються такими, що настали; скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядженнями майном боржника; визначено, що накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Звертав увагу суду, що ВТБ банк звертався до суду із позовом про витребування спірного майна, проте у задоволені їх вимог було відмовлено і що відповідно до положень ст.. 514 ЦК при укладанні договору про відступлення права вимоги до нового кредитору переходить права та обов`язки лише в тих межах, які існували на час передачі цих прав. Спірне майно було продано під час скасованих записів про іпотеку, а тому жодних прав на це майно ТОВ «ФК «Поліс» немає. Зазначав, що державний реєстратор не перевірив чи існує рішення суду про скасування іпотеки на час внесення записів у реєстрі, а воно було чинним в межах процедури про банкротство у справі №Б-39/64-10. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 20.01.2020 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Сенаторову В.М. Ухвалою від 22.01.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. 07.04.2020 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями на підставі звільнення з посади відповідно до п.2.3.50 Положень про АСДС винятково, у разі коли суддя у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи (рішення Вищої ради правосуддя №848/0/15-20 від 26.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді у відставку» зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Якуші Н.В. Ухвалою від 16.04.2020 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгена Михайловича, державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Яни Олександрівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Фізична особа-підприємець [PERSON] , про зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 27.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір іпотеки на нерухоме майно відносно нежитлового приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: [ADDRESS] році щодо [PERSON] як фізичної особи-підприємця було порушено справу №Б-39/171-10 про банкрутство. Постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 р. ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру по справі № Б-39/171-10. Скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави, крім того: - знято заборону накладену на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху по [ADDRESS] , яка була накладена на підставі договору іпотеки у ВТБ Банка на підставі договору іпотеки № 15.18-00/08Д/01 від 27.03.2008 року. - скасовано обтяження нежитлових приміщень 1-го поверху по [ADDRESS] зареєстроване в реєстрі іпотек № 6886313 від 27.03.2008 року. Боржник ФОП [PERSON] , мав у власності нерухоме майно, в тому числі нежитлове приміщення першого поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м, в літері «А-4» що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало на підставі рішення Київського районного суду по справі № 2-64443/07/01 від 28.12.2007 р., оціночною вартістю 578400,00 грн., яке знаходилось під заставою ВАТ "ВТБ Банк" згідно договору іпотеки № 15.18-00/08Д|01 від 27 березня 2008 р. 24.01.2011 року в рамках справи №Б-39/171-10 було проведено цільовий аукціон з продажу майна Банкрута. За результатами проведеного Аукціону від 24.01.2011 року, було укладено договір купівлі продажу нежитлових приміщень від 04.02.2011року, 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: [ADDRESS] , між продавцем: ліквідатором ФОП [PERSON] арбітражним керуючим Ніколаєнко М. О. та покупцем: [PERSON] . Даним договором купівлі продажу було гарантовано, відсутність арештів, обтяжень та заборон на дане нерухоме майно. Вище вказане нерухоме майно було неодноразово відчужене та останнім власником 28.09.2017 року став [PERSON] за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим ПН ХМНО Коссе Л.М. ,зареєстрований в реєстрі за №1855. 24.02.2011 року постановою апеляційної інстанції по справі №Б-39/171-10 скасовано постанову суду першої інстанції про визнання Боржника банкрутом від 21.12.2010 року. 07.06.2011 року постановою касаційної інстанції по справі №Б-39/171-10 скасовано постанову апеляційної інстанції від 24.02.2011 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Після нового розгляду в апеляційній інстанції була прийнята Постанова суду апеляційної інстанції від 08.09.2011 року по справі №Б-39/171-10, якою скасовано постанову суду першої інстанції про визнання Боржника банкрутом від 21.12.2010 року по справі №Б-39/171-10. Дана постанова апеляційної інстанції переглядалася в касаційній інстанції в результаті чого Постановою суду касаційної інстанції від 13.12.2011 року по справі №Б-39/171-10 залишено в силі постанову апеляційної інстанції від 08.09.2011 року. Провадження по справі №Б-39/171-10 про банкрутство ФОП [PERSON] , в межах якого було проведено Аукціон від 24.01.2011 року - припинено. Ухвалою господарського\~суду Харківської\~області від\~07.06.2010\~року за\~заявою боржника\~ФОП [PERSON] порушено провадження у справі про банкрутство по справі № Б-39/64-10. Постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р. ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру по справі № Б-39/64-10. У мотивувальній частині постанови суду визначено перелік майна стосовно якого було скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Спірні нежитлові приміщення входять до цього переліку. Вказана постанова суду є чинною на теперішній час. В межах справи № Б-39/64-10 ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до ліквідатора боржника та до господарського суду Харківської області з заявами про визнання кредиторських вимог до ФОП [PERSON] , ліквідатором боржника було визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ «ВТБ Банк». Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2016 року по справі № Б-39/64-10 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про заміну сторони на правонаступника було задоволено, кредитора ФОП Колядинського А. [PERSON] - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" було замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, код ЄДРПОУ 38994463). 18.04.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла скарга на дії учасників ліквідаційної процедури, в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП Колядинського А.О. та інших учасників ліквідаційної процедури щодо продажу майна неправомірними; визнати недійсними результати відкритих торгів з продажу майна банкрута; визнати недійсними протоколи відкритих торгів від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 р.; застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України. 09.12.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла заява про зміну предмету скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (яка за своєю суттю є уточненням до скарги), в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП Колядинського А. О. та інших учасників ліквідаційної процедури з продажу майна банкрута, в тому числі щодо проведення та підготовки відкритих торгів, неправомірними; визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею\~"Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП [PERSON] А [PERSON] О [PERSON] (в тому числі нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4",\~загальною площею 120,5 кв.м,\~розташованих\~за\~адресою: [ADDRESS] ), оформлених протоколами відкритих торгів від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 р.; застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України. Під час розгляду скарги в господарському суді Харківської області 31.01.19 р. ліквідатор уточнив вимоги по своїй скарзі шляхом надання доповнення до неї, в яких просив суд: - визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею "Правопорядок", з продажу майна ФОП [PERSON] , в тому числі, нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: [ADDRESS] , оформлених протоколами відкритих торгів від 24.01.2011 р.; - визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р. Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10, було відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги (вх. № 12936 від 18.04.2016 р.,) з урахуванням уточнень (вх. № 42217 від 09.12.2016 р.) та доповнень (вх. № 2311 від 28.01.2019 р.). Вище зазначена ухвала господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10 була оскаржена в суді апеляційної та касаційної інстанції однак, дані скарги були залишені без задоволення, а ухвала господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10 залишена без змін. 12.07.2017 року в межах справи № Б-39/64-10 ліквідатором ФОП [PERSON] була подана заява про витребування майна з чужого незаконного володіння, в тому числі нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташованих за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2020 року по справі № Б-39/64-10 у задоволенні заяви ліквідатора боржника (вх. 22585/17 від 12.07.2017) про витребування майна з чужого незаконного володіння та про накладення заборони вчинення реєстраційних дій з урахуванням уточнень було відмовлено. 17.01.2019 року ТОВ «ФК «Поліс» разом з державним реєстратором Михайловою Яною Олександрівною Харківської районної державної адміністрації Харківської області, зареєстрували іпотеку на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави серія та номер: 861, виданий 30.05.2016 року, договір іпотеки, серія та номер: 1055, виданий 27.03.2008 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45101330, а також було зареєстровано заборону на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45104816. 20.03.2019 року, ТОВ «ФК «Поліс» разом з приватним нотаріусом ХНО Остапенком Євгеном Михайловичем на підставі вище зазначеного договору іпотеки зареєстрували право власності на вищевказане нерухоме майно за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно до договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави. Дані фактичні обставини були підтверджені інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №196464337. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 15 травня 2020 року від Департаменту реєстрації ХМР 28.05.2020 року надійшла копія реєстраційної справи 246124663101 та електронні копії документів, що не надходили на зберігання з реєстраційної справи 246124663101. V. Норми права, що підлягають застосуванню.\~ Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на рухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 59 Кодексу України\~з процедур\~банкрутства (аналогічна норма містяться в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції на момент відкриття провадження у справ про банкрутство) передбачено, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення. Частиною 1\~ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства (аналогічна норма містяться в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції на момент відкриття провадження у справ про банкрутство)передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Частина 1 ст. 64 Кодексу України\~з процедур\~банкрутства (аналогічна норма містяться в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції на момент відкриття провадження у справ про банкрутство) передбачає, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом.\~ Кодексом України з процедур банкрутства, а саме ч. 1 ст. 61 передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, а також подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника (аналогічна норма містяться в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції на момент відкриття провадження у справ про банкрутство). Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~Закону №1952-ІV обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності, обтяження речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 11 Закону №1952-ІV, передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону №1952-1V державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною першою статті 18 Закону №1952-ІV передбачений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Підстави для державної реєстрації прав визначені у статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема у пункті 1 частини першої вказано, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (діючої на момент проведення державної реєстрації на нерухоме майно) передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Крім того, пунктом 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Частиною 2 ст.\~24\~встановлено,\~що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки набуває лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, в свою чергу, необхідно перевірити не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частинами першою, другою\~статті 590 ЦК України\~визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не було виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. За змістом\~статті 11 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється\~статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Підстави припинення іпотеки передбачено\~статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього\~закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; інші підстави, передбачені законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~(чинного на час виникнення спірних правовідносин) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної комісії скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника. VІ. Позиція\~ суду та висновки суду за результатами розгляду справи. На переконання суду, співвідношення положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що\~Закон України «Про іпотеку»\~є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у\~статті 593 ЦК України. Вказаний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 668/9978/15-ц (провадження № 14-124цс19) та від 12 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц (провадження № 14-48цс19). При цьому, у висновку, викладеному у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1382цс16, Верховний Суд України роз`яснив, що ухвалення судом рішення про скасування обтяжень нерухомого майна банкрута та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою на час його відчуження у процесі ліквідації іпотекодавця, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі. З установлених обставин справи вбачається, що нерухоме майно, що є предметом іпотеки було відчужено арбітражним керуючим під час процедури банкрутства, однак постанова про визнання ФОП [PERSON] банкрутом по справі № Б-39/171-10 скасована, а провадження припинено. Зазначена у\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~підстава припинення іпотеки - реалізація предмета іпотеки у порядку цього\~Закону\~- не є тотожною продажу майна на аукціоні відповідно до\~Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а зняття обтяження зі спірного майна у порядку\~статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~не можна ототожнювати із припиненням іпотеки, так як обтяження тягне за собою лише обмеження права розпорядження майном. Отже на думку суду відсутні підстави вважати, що існують підстави для припинення договору іпотеки, передбачені\~статтею 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Тому, установивши факт переходу до права власності на спірне нерухоме майно внаслідок укладених договорів купівлі-продажу із попередніми власниками, які набули відповідне право в ході ліквідаційної процедури під час виключення з Єдиного реєстру заборон запису про обтяження цього майна, а також враховуючи обставину скасування вищестоящим судом судового рішення, на підставі якого знято арешт з майна боржника, суд дійшов до висновку щодо поширення на позивача статусу іпотекодавця за іпотечним договором. Разом з тим, відносно встановлених у даному випадку обмежень на звернення стягнення на майно, яке перебуває у власності третіх осіб та слугує забезпеченням виконання боржником (банкрутом) його грошових зобов`язань суд погоджується у даному випадку з наступними твердженнями позивача та зазначає наступне. Як було встановлено судом під час розгляду даної справи та підтверджено фактичними обставинами, ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" було заявлено свої вимоги в статусі саме як кредитора по справі № Б-39/64-10, яке було розпочато 28.07.2010 року. Тобто, з 2010 року, з моменту відкриття провадження у справі про банкротство відносно ФОП [PERSON] , якому належало дане нерухоме майно та з яким безпосередньо було укладено 27.03.2008 року договір іпотеки, знову була розпочата певна процедура, відповідно до якої справа перебуває в особливому правовому режимі, який регулюється безпосередньо спеціальними нормами закону - Кодексом України з процедур банкрутства та станом на час відкриття проваджень у справах про банкротство регулювався Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який безпосередньо замінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника в тому числі і правовідносини відносно іпотеки. Відповідач - ТОВ "Фінансова компанія «Поліс" є кредитором у справі про банкрутство № Б-39/64-10, тому задоволення вимог ТОВ «ФК «Поліс» повинні відбуватись саме в рамках даної процедури відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства, а не шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за процедурою передбаченою ЗУ «Про іпотеку». Однак, не зважаючи на це і на те що на час вчинення реєстраційних дій і станом на сьогодні діє постанова господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р., якою ФОП [PERSON] було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру по справі № Б-39/64-10, та якою також було скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави, в тому числі щодо спірного майна, заборонено накладення арештів та інших обмежень щодо розпорядження майна банкрута, відповідачі вчинили дії щодо внесення записів про обтяження спірного майна та передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» як кредитора повинно відбуватись за рахунок майна банкрута, яке включено до ліквідаційної маси. Посилання ТОВ «ФК «Поліс» на те, що спірне майно не було повернуто у власність [PERSON] в межах актуальної справи №Б-39/64-10 про банкрутство ФОП [PERSON] , а отже і не включалось у ліквідаційну масу банкрута в межах зазначеної справи, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкротства, саме ліквідатор вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, при цьому суд ще раз наголошує, що відповідно до чинної на цей час постанови Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 року спірне майно було включено до переліку майна банкрота. Саме тому, повноваженнями відносно повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб наділений саме ліквідатор в межах провадження у справі про банкротство, а тому самостійні дії кредитора щодо задоволення своїх вимог суперечать закону. Крім того, відносно порушення реєстраторами встановленого чинним законодавством порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності суд зазначає наступне. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державний реєстратор Михайлова Яна Олександрівна Харківської районної державної адміністрації Харківської області в даних відносно реєстрації іпотеки за ТОВ "ФК "Поліс" зазначений іпотекодавцем саме [PERSON] , а не позивач. Відповідно, під час проведення державної реєстрації були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки власником нерухомого майна на час проведення державної реєстрації був позивач, однак, ТОВ "ФК "Поліс" для проведення реєстраційної дії надало іпотечний договір де, іпотекодавцем зазначений саме [PERSON] . Так, з досліджених судом матеріалів вбачається, що формуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 18.01.2019 року, державний реєстратор Михайлова Я.О. встановила, що відповідно до актуальної інформації про спірний об`єкт нерухомого майна, останній належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2017 року, посвідчений ПН [PERSON] , при цьому будь-які відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки, державну реєстрацію обтяжень відсутні. В свою чергу, при винесенні державним реєстратором оскаржуваних рішень було порушено встановлений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, оскільки пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-ІV прямо\~передбачено,\~що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Так як, в процесі розгляду даної справи був встановлений факт наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та взагалі факт відсутності підстав для реєстрації іпотеки, заборони на нерухоме майно та права власності за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно державний реєстратор повинен був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав ТОВ «ФК «Поліс». Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Більш того, при зверненні із заявою про проведення реєстрації іпотеки на спірні нежитлові приміщення ТОВ «ФК «Поліс» не надав державному реєстратору діючу на час звернення та на теперішній час постанову Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 року, якою було заборонено накладення нових арештів або інших обтяжень щодо розпорядження майном банкрута, до переліку якого було включено і спірні нежитлові приміщення, які належать позивачу. Таким чином, суд дійшов висновку, що документи, надані ТОВ «ФК «Поліс» державним реєстраторам Михайловій Яні Олександрівні Харківської районної державної адміністрації Харківської області та приватному нотаріусу ХНО Остапенку Євгену Михайловичу не відповідали вимогам чинного законодавства, оскільки для державної реєстрації не було вжито заходів відносно з`ясування всіх наявних суперечностей між заявленими обтяженнями ТОВ «ФК «Поліс» та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно за [PERSON] , а отже, не підлягало реєстрації іпотека, заборона на нерухоме майно та право власності в цілому за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно дані рішення про державну реєстрацію підлягають скасуванню. VІІ. Судові витрати. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених та відмовлених позовних вимог. При звернені до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2522 грн. 40 коп. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 коп.). Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2522 грн. 40 коп. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 коп.), в зв`язку з задоволенням позовної заяви в повному обсязі, суд покладає в частковому порядку на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved