Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

23.09.2013 року Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними повністю патенти України на промислові зразки [NUMBER] від 25.01.2013 року «Плінтус стельовий» та [NUMBER] від 25.01.2013 року «Плінтус стельовий». Також позивач просить зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки інформацію щодо визнання недійсними патентів України [NUMBER] від 25.01.2013 року «Плінтус стельовий» та [NUMBER] від 25.01.2013 року та здійснити відповідні публікації у офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позивач є власником патенту України [NUMBER] від 10.08.2012 року «Плінтус стельовий» та [NUMBER] від 10.08.2012 року «Плінтус стельовий» та відповідно займається виробництвом та реалізацією продукції з використанням даних промислових зразків. Посилається, що позивач звернувся до суду в порядку господарського судочинства з позовом про припинення порушенням виключних майнових прав на вказані вище патенти. В ході розгляду даної справи позивачу стало відомо, що відповідачем -2 на ім'я [PERSON] за заявкою № s2012 00778 від 18.06.2012 р. та за заявкою № s2012 00787 від 18.06.2012 р був виданий патент України [NUMBER] та [NUMBER] на промисловий зразок «Плінтус стельовий». Позивач зазначає, що спірні патенти відтворюють зовнішній вигляд плінтуса стельового, що охороняється раніше зареєстрованим патентом України [NUMBER] та [NUMBER], який належить позивачу. Позивач вважає, що відповідачем-2 було видано патент України за [NUMBER] та [NUMBER], який на думку позивача не є новим, оскільки сукупність суттєвих ознак даного промислового зразка стала загальнодоступною у світі до дати подання Відповідачем-1 заявки до Установи, тобто до 18.06.2012 р. Позивач просить визнати недійсним промисловий зразок "Плінтус стельовий» за патентом України [NUMBER] та промисловий зразом «Плінтус стельовий» за патентом України [NUMBER] на підставі п. «а» ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Також позивач просить зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки інформацію щодо визнання недійсними патентів України [NUMBER] від 25.01.2013 року («Плінтус стельовий») та [NUMBER] від 25.01.2013 року та здійснити відповідні публікації у офіційному бюлетені «Промислова власність». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Державної служби інтелектуальної власності України (Далі відповідач-2) проти позову заперечував посилаючись на те, що дії по реєстрації промислового зразка й видача патентів України [NUMBER] та [NUMBER] повністю відповідали законодавству. Так, відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза. Якщо заявка відповідає вимогам статті 11 Закону та документ про сплату збору за подання заявки оформлено правильно, заявнику надсилається рішення про видачу патенту. На підставі рішення про видачу патенту на промисловий зразок та за наявності документа про сплату державного мита за видачу патенту Установа публікує у своєму офіційному бюлетені відомості про видачу патенту. Одночасно з публікацією відомостей про видачу патенту Установа здійснює державну реєстрацію патенту на промисловий зразок, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості. Відповідно до ст. 18 Закону патент на промисловий зразок видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Заявка № s2012 00778 та № s2012 00787 були подані у відповідності з Правилами складання та подання заявки на промисловий зразок, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки України від 18 лютого 2002 року N 110 з послідуючими змінами. Таким чином, зазначає представник відповідача, що під час видачі патенту України [NUMBER] та [NUMBER] на промисловий зразок за заявкою № s2012 00787 та № s2012 00778, Державна служба інтелектуальної власності не порушила вимог законодавства України та діяла у відповідності до Закону. Посилався, що позивач повинен підтвердити належними доказами відсутність новизни промислового зразку за спірними патентами. В ході розгляду справи представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні вимог позивача до Державної служби інтелектуальної власності України. Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Своїх заперечень проти позову, відповідач-1 до суду не надав. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Враховуючи думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, які не з»явилися до суду, на підставі наявних матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", промисловий зразок - результат творчої діяльності людини в галузі художнього конструювання. Згідно зі ст. 5 Закону, об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи фарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Суд вважає встановленим, що промислові зразки за патентом України [NUMBER] та [NUMBER] не були новими на дату подання заявки до установи, внаслідок чого вказані патенти підлягають визнанню недійсними, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.06.2012 року відповідачем-1 було подано заявку № s2012 00778 та № s2012 00787 на видачу патентів України на промисловий зразок "Плінтус стельовий " . За результатами розгляду заявок № s2012 00778 та № s2012 00787 Державною службою інтелектуальної власності України 25.01.2013 року було видано патенти України [NUMBER] та [NUMBER] на промислові зразки " Плінтус стельовий " ( а.с. 82-129) . Вказане вище підтверджується Випискою з Державного реєстру патентів України на промислові зразки станом на 28.10.2013 р. ( а.с. 82,84). Також встановлено, що Позивач є власником патенту України [NUMBER] від 10.08.2012 р. на промисловий зразок «Плінтус стельовий» , патенту України [NUMBER] від 10.08.2012 року на промисловий зразок «Плінтус стельовий» . Заявка № s 2012 00364 та відповідно № s 2012 00365 на реєстрацію даних промислових зразків була подана Позивачем до Відповідача-2 02.04.2012 року , тобто раніше ніж заявка за оспорюваними патентами, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру патентів України на промислові зразки ( а.с. 9-12) . Відповідно до п.6 ст.5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису. Відповідно до п.1 ст.5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. У п.1 ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", вказано, що промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Згідно з п.2 зазначеної статті промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. П.1 ст.14 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" передбачено, що закладом експертизи відповідно до цього Закону та Правил розгляду заявки на промисловий зразок, державною установою проводиться експертиза заявки. П. 8 ст.14 Закону встановлено, що за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза, під час якої: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 12 цього Закону; визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у пункті 2 статті 5 цього Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Крім того, положеннями абз.2 п.1 статті 18 Закону передбачено, що патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Встановлено та не заперечувалося відповідачем-2 в суді, що видача спірних патентів була здійснена за ознаками формальної експертизи. Для вирішення питання стосовно того, чи містяться у матеріалах справи відомості, за якими сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України [NUMBER] та [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до подання заявки до Установи, а саме до 18.06.2012 р., необхідне застосування спеціальних знань. Для вирішення даного питання судом за клопотанням позивача призначена судова експертиза об'єктів інтелектуальної власності. Згідно висновку №01/14 судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 04.02.2014 р. складеним експертом Науково-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності [PERSON] вбачається, що відповідно до матеріалів справи промислові зразки «Плінтус стельовий» за патентом України [NUMBER] та патентом України [NUMBER] не відповідають умові патентоздатності «новизна» (а.с.194-236). Експертне дослідження проведене відповідно до Закону України "Про судову експертизу" кваліфікованим судовим експертом [PERSON], який має вищу технічну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст), юридичну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст) та освіту у сфері інтелектуальної власності (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст), є атестованим судовим експертом І кваліфікаційного класу за спеціальністю 13.4 «Дослідження, пов'язані з промисловими зразками» (свідоцтво, видане ЕКК Науково- дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності № 10 від 12 грудня 2006 року, дійсне до 16 грудня 2016 р.), стаж експертної роботи з 2006 року. Під час проведення дослідження був проведений порівняльний аналіз сукупності суттєвих ознак за спірними патентами [NUMBER] та [NUMBER] з ознаками плінтусу стельового, зображення якого наведено в копії патенту України на промисловий зразок [NUMBER] та [NUMBER] «Плінтус стельовий», тобто який належить позивачу для визначення питання щодо новизни промислового зразка. Згідно Висновку ( Додаток №2) вбачається, що за результатами порівняння сукупності суттєвих ознак встановлено, що кожна ознака промислового зразка «Плінтус стельовий» за патентом України [NUMBER] від 25.01.2013 року співпадає з ознаками плінтусу стельового, зображення якого наведено в копії патенту України на промисловий зразок [NUMBER] «Плінтус стельовий» ( а.с.222-226). Також, згідно Висновку (Додаток №3) вбачається, що за результатами порівняння сукупності суттєвих ознак встановлено, що кожна ознака промислового зразка «Плінтус стельовий» за патентом України [NUMBER] від 25.01.2013 року співпадає з ознаками плінтусу стельового, зображення якого наведено в копії патенту України на промисловий зразок [NUMBER] «Плінтус стельовий» (а.с.227-231). Суд вважає, що вищезазначений висновок експерта є таким, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймається судом в якості належного доказу невідповідності патентів України [NUMBER] та [NUMBER] на промисловий зразок " Плінтус стельовий " , умовам патентоздатності - "новизна". Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі и щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що промисловий зразок за патентами України [NUMBER] та [NUMBER] не є новим, а тому не відповідає умові патентоспроможності, встановленій в п.1 ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". За приписами ст. 25 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам надання правової охорони є підставою для визнання патенту недійсним повністю чи частково. Зважаючи на встановлення судом того, що промисловий зразок за патентами України [NUMBER] та [NUMBER] не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки не є новим, суд вважає, що патенти України [NUMBER] та [NUMBER] на промисловий зразок " Плінтус стельовий " підлягають визнанню недійсними. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів , зокрема, юридичних осіб. Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про визнання недійсними спірних патентів відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивач звернувся до суду за захистом не тільки своїх порушених прав, але і за захистом охоронюваного законом інтересу. При цьому, тлумачення поняття "інтерес" або "охоронюваний законом інтерес" суд враховує рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу від 18.07.1963 р, яке є обов'язковим до виконання на всій території України. Зокрема, відповідно до Рішення КСУ "поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в законах України треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам". Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсними патенти України [NUMBER] та [NUMBER] на промисловий зразок, виданих Державною службою інтелектуальної власності України, оскільки останні не відповідають умовам надання правової охорони, визначеного ст.ст. 5, 6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", оскільки сукупність суттєвих ознак промислових зразків стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи, тобто до 18.06.2012 року. Джерелом таких відомостей є патенти України [NUMBER] та [NUMBER], що належать позивачу та відповідно, заявка на реєстрацію яких, була подана позивачем раніше заявки відповідачем-1 на спірні патенти. Відповідно до 20 Закону, використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування до продажу, інше введення в цивільний оборот тощо. Відповідно до ст.20 Закону патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу. Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим, що подання відповідачем-1 заявки та одержання патентів України [NUMBER] та [NUMBER] , а також використання ним прав, які випливають із вказаних патентів та які в свою чергу співпадають з сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, який належить позивачу за патентами України [NUMBER] та [NUMBER], є достатньою підставою для того, щоб у позивача виникло передбачене ч.1 ст.3 ЦПК України право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу. Відповідно до статті 18 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Згідно Положенням про Державний реєстр патентів України, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту) в силу вказаного положення Держслужба публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність". З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості щодо визнання недійсними патентів України [NUMBER] від 25.01.2013 року «Плінтус стельовий» та [NUMBER] від 25.01.2013 року «Плінтус стельовий» та здійснити відповідну публікацію у офіційному бюлетені «Промислова власність» Враховуючи те, що на час видачі патентів України [NUMBER] та [NUMBER] закладом Установи не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,10 грн. та витрати по оплаті судової експертизи в розмірі 9 987,84 грн. підлягають стягненню з відповідача-1.

Outcome: approved