Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Нова» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2019 \~ \~ \~ \~о 12-45 год. на 2,7 км. автодороги до с. Гребениківка в напрямку с. Мозкове на польовій дорозі за участю транспортних засобів, - автомобіля ЗАЗ Lanos державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля КАМАЗ-45143 державний номерний знак [NUMBER] з причепом НЕФАЗ-8560 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням працівника відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови та тулуба. Факт ДТП підтверджується постановами Тростянецького районного суду від 07.11.2019 у справі № 588/1886/19 та від 11.11.2019 у справі № 588/1887/19. Отримання позивачем тілесних ушкоджень підтверджується висновком торакального хірурга КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 3.10.2019, висновком лікаря травматолога КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10.2019, висновком лікаря хірурга-стоматолога КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10.2019, довідкою лікаря нейрохірурга КЗ СО«Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10. 2019 Сумського Медичного центру «Еледія» від 15.10.2019 та висновком лікаря травматологічного центру ока КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 17.10.2019. Зіткнення автомобілів відбулося на узбіччі дороги ліворуч від напрямку руху автомобіля КАМАЗ; автомобіль ЗАЗ Lanos повністю знаходиться поза межами дороги; автомобіль КАМАЗ здійснив наїзд на ліву частину автомобіля ЗАЗ Lanos своєю передньою лівою частиною. Постановою Тростянецького районного суду від 07.11.2019 у справі № 588/1886/19 (абз. 2,3 арк. 4) встановлено, що водій [PERSON] маючи перевагу в русі, виконуючи маневр повороту ліворуч на перехресті рівнозначних, доріг, не створював [PERSON] небезпеку для руху в розумінні п. 1.10 та 12.3 ПДР. Навпаки таку небезпеку для [PERSON] створив водій [PERSON] , який не зупинився перед перехрестям у межах своєї смуги руху, а допустив такі прийоми керування, які призвели до зміщення автомобіля КАМАЗ-45143 ліворуч на зустрічну смугу руху із зупинкою переднього лівого колеса на узбіччі, що призвело до зіткнення і пошкодження транспортних засобів. Постановою Тростянецького районного суду від 11.11.2019 у справі № 588 1887 19 (абз. 3.4 арк. 4) встановлено, що водій [PERSON] у відповідності з вимогами п. 1.4 ПДР мав право розраховувати на те. що водій [PERSON] відповідно оо п. 10.11 ПДР дасть йому дорогу, оскільки [PERSON] наближався до останнього з правого боку. Водій [PERSON] з моменту виявлення небезпеки і до моменту зіткнення встиг завершити маневр повороту ліворуч, після повороту перебував не на перехресті, а за межами польової дороги на яку здійснив поворот, і зупинився з правого для себе напрямку руху. Відповідно до висновку експертного дослідження № 31 від 17.02.2020 водій автомобіля КАМАЗ у вказаній дорожній ситуації мав діяти відповідно до вимог п. 2.36, 10.1, 16.12 ПДР; в даній дорожній ситуації водій автомобіля КАМАЗ мав технічну можливість попередити зіткнення; з технічної точки зору в діях водія автомобіля КАМАЗ вбачається невідповідність вимогам п. 2.36, 10.1, 16.12 ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Позивач внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень у зв`язку з ДТП вимушений був звертатися до лікарні де поніс витрати в загальній сумі 2947,05 грн., що підтверджується фіскальними чеками та направленнями на дослідження. Крім матеріальної шкоди, позивачу внаслідок ДТП та ушкодження його здоров`я також було заподіяно і моральної шкоди у зв`язку з тим, що у момент вчинення наїзду автомобілем КАМАЗ на автомобіль ЗАЗ Lanos, у якому знаходився позивач, останній пережив сильний стрес та страх за своє життя і здоров`я. Автомобіль КАМАЗ фактично розчавив ведійську сторону автомобіля ЗАЗ Lanos, переїхавши його майже повністю. В цей момент позивач встиг попрощатися із життям, але дивом залишився живим, оскільки від зіткнення автомобілів його відкинуло на пасажирське сидіння. Внаслідок ДТП позивач отримав забійні рани голови та тулуба. Все боліло. Не усвідомлюючи, які наслідки для його здоров`я спричинені ДТП, перебуваючи затиснутим у розчавленому автомобілі, позивач пережив сильні душевні хвилювання з приводу свого здоров`я. Будучи затиснутим в автомобілі, позивач прохав водія КАМАЗу допомогти йому вибратися з автомобіля, проте останній відмовився це робити. Позивачу доводилося робити це самому, врешті не без зусиль, позивачу вдалося вибити лобове скло автомобіля та вибратися з нього. Весь цей час [PERSON] стояв поряд і лише спостерігав за тим, як позивач намагається вибратися з авто. В подальшому позивач вимушений був проходити обстеження у лікарів, хвилюючись весь час за результати проведених досліджень, оскільки ніхто з впевненістю не говорив, які наслідки для його здоров`я можуть бути у зв`язку із травмою голови, витрачати кошти та час для лікування. Головні болі турбують позивача і до цього часу. З огляду на викладені обставини завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 500 000,00 грн. Представник відповідача надіслав відзив на позов у якому не визнав позовні вимоги у повному обсязі зазначивши наступне, що дійсно, 13.10.2019 о 12:45 в 2,7км від автодороги на с. Гребеніківка в напрямку с. Мозгове відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів під керуванням позивача та працівника відповідача [PERSON] , в результаті якої обидва автомобілі зазнали пошкоджень. Щодо обох водіїв працівниками поліції складались протоколи та розглядались справи ю притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постановою у справі №588/1886/19 від 07.11.2019 Тростянецький районний суд Сумської області закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП, відносно [PERSON] на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Постанова Тростянецького районного суду залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 09.01.2020. Постановою у справі №588/1887/19 від 11.11.2019 Тростянецький районний суд Сумської області закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, відносно [PERSON] на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із врахуванням презумпції вини заподіювана шкоди, яка міститься у положеннях ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавана шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Отже, вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП у встановленому законом порядку не доведена, навпаки, суд встановив відсутність його вини, отже відсутні підстави для стягнення шкоди з юридичної особи, яка є власником автомобіля. Протокол про адміністративне правопорушення щодо водія [PERSON] складався за порушення вимог пунктів 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху. Тростянецьким районним судом було встановлено, що у дорожній ситуації, яка склалась на перехресті польових доріг, дії водія [PERSON] не визначались пунктами 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху і наслідки дорожньо-транспортної пригоди, що настали не мають об`єктивного причинно-наслідкового зв`язку із діями, пов`язаними із невиконанням указаних пунктів ПДР. При цьому, позивач [PERSON] обґрунтовує свій позов та правомірність стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди висновком експертного дослідження №31 від 17.02.2020, який вказує, що водій автомобіля КАМАЗ [PERSON] у вказаній дорожній ситуації мав діяти відповідно до вимог п.2.3б, 10.1,16.12 ПДР і з технічної точки зору в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам цих пунктів, що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Отже, постанова Тростянецького районного суду від 07.11.2019 та висновок експертного дослідження, виготовленого на замовлення позивача, протирічать один одному. Крім того, висновок №31 від 17.02.2020 складено упереджено, з врахуванням лише позиції водія [PERSON] , із зазначенням про невідповідність фактичним обставинам рішення суду щодо встановлених фактів. Питання щодо можливості уникнути ДТП та наявності вини водія [PERSON] взагалі не досліджувалось нібито через відсутність достатньої кількості вихідних даних, проте встановити аналогічне щодо дій водія КАМАЗа експерту нічого не завадило. Враховуючи вищевикладене, Висновок експертного дослідження №31 від 17.02.2020, наданий позивачем, не може бути належним доказом і враховуватись судом при прийнятті рішення. Отже, оскільки судами встановлено, що ДТП відбулася не з вини відповідача, відсутні підстави вважати, що позивачу завдано ушкоджень та відбулось погіршення його здоров`я внаслідок такого ДТП. Медичні довідки про огляд [PERSON] та медичні висновки не містять висновків щодо наявності взаємозв`язку яких-небудь ушкоджень у позивача та подіями від 13.10.2019. Правовідносини повязані з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки врегульовані Цивільним Кодексом України,Законами України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тощо. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. СТОВ «Дружба-Нова» повідомляє, що на момент вчинення ДТП 13.10.2019 цивільно- правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ СК «Колоннейд Україна», код ЄДРПОУ 25395057, вул.Іллінська, 8, під. 10, м.Київ, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6267710. Позивачем не обгрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження заявленого до стягнення розміру моральної шкоди. СТОВ «Дружба-Нова» вважає, що за таких обставин, з врахуванням також відсутності вини відповідача, у задоволенні вимоги про стягнення 500 000,00грн моральної шкоди має бути відмовлено Позивач та його представник у судовому засіданні ствердили позовні вимоги у аповному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала проти позову заперечила з тих підстав, що відповідальність власника транспортного засобу була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вина водія [PERSON] не встановлена, відшкодовувати шкоду повинна страхова кампанія. Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 13 жовтня 2019 року о 12 год. 45 хв на 2,7 км. автодороги до с. Гребениківка в напрямку с. Мозкове на польовій дорозі за участю транспортних засобів, - автомобіля ЗАЗ Lanos державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля КАМАЗ-45143 державний номерний знак [NUMBER] з причепом НЕФАЗ-8560 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням працівника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Зіткнення автомобілів відбулося на узбіччі дороги ліворуч від напрямку руху автомобіля КАМАЗ; автомобіль ЗАЗ Lanos повністю знаходиться поза межами дороги; автомобіль КАМАЗ здійснив наїзд на ліву частину автомобіля ЗАЗ Lanos своєю передньою лівою частиною. З дослідженої у судовому засіданні постанови Тростянецького районного суду від 07.11.2019 у справі № 588/1886/19 (а.с.11) встановлено, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] по ст. 124 КУпАП, останній не визнав себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, але судом було встанолено, що водій [PERSON] маючи перевагу в русі, виконуючи маневр повороту ліворуч на перехресті рівнозначних, доріг, не створював [PERSON] небезпеку для руху в розумінні п. 10.1 та 12.3 ПДР. Навпаки таку небезпеку для [PERSON] створив водій [PERSON] , який не зупинився перед перехрестям у межах своєї смуги руху, а допустив такі прийоми керування, які призвели до зміщення автомобіля КАМАЗ-45143 ліворуч на зустрічну смугу руху із зупинкою переднього лівого колеса на узбіччі, що призвело до зіткнення і пошкодження транспортних засобів. Підставною закриття провадження стало порушення вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. З дослідженої у судовому засіданні постанови Тростянецького районного суду від 11.11.2019 у справі № 588 1887 19 (а.с.14-16) встановлено, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] по ст. 124 КУпАП судом було встановлено, що водій [PERSON] у відповідності з вимогами п. 1.4 ПДР мав право розраховувати на те. що водій [PERSON] відповідно оо п. 10.11 ПДР дасть йому дорогу, оскільки [PERSON] наближався до останнього з правого боку. Водій [PERSON] з моменту виявлення небезпеки і до моменту зіткнення встиг завершити маневр повороту ліворуч, після повороту перебував не на перехресті, а за межами польової дороги на яку здійснив поворот, і зупинився з правого для себе напрямку руху. З дослідженого у судовому засіданні висновку експертного дослідження № 31 від 17.02.2020 (а.а.17-21) водій автомобіля КАМАЗ у вказаній дорожній ситуації мав діяти відповідно до вимог п. 2.36, 10.1, 16.12 ПДР; в даній дорожній ситуації водій автомобіля КАМАЗ мав технічну можливість попередити зіткнення; з технічної точки зору в діях водія автомобіля КАМАЗ вбачається невідповідність вимогам п. 2.36, 10.1, 16.12 ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови та тулуба. Отримання позивачем тілесних ушкоджень підтверджується висновком торакального хірурга КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 3.10.2019, висновком лікаря травматолога КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10.2019, висновком лікаря хірурга-стоматолога КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10.2019, довідкою лікаря нейрохірурга КЗ СО«Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.10. 2019 Сумського Медичного центру «Еледія» від 15.10.2019 та висновком лікаря травматологічного центру ока КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 17.10.2019 (а.с.8-9) Позивач внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень у зв`язку з ДТП в поніс витрати на лікування в загальній сумі 2947,05 грн., що підтверджується фіскальними чеками та направленнями на дослідження, що стверджується копіями касових чеків та направлень на дослідження (а.с.10) Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди саме винною особою потерпілому кореспондується з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною 1 ст. 22 ЦК України позивачам, як особам, якій завдано збитків у зв`язку із пошкодженням майна, гарантовано право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2. ст.22 ЦК України визначено, що, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Ст. 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У відповідності до правових висновків, викладеним Верховним Судом у справі №910/9029/17 від 27.04.2018 року потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Суду не було надано доказів виконання цих вимог ані водієм [PERSON] ані власником транспортного засобу, окрім того відповідач не заявив клопотання про залучення страховика, також [PERSON] та його представник заперечував винуватість при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, а за таких обставин, в даному разі, у зв`язку діями власника застрахованого транспортного засобу, не виникає правовідносин передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом також встановлено, що власником автомобіля КАМАЗ-45143 державний номерний знак [NUMBER] з причепом НЕФАЗ-8560 державний номерний знак [NUMBER] є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», водій [PERSON] перебував у трудових правовідносниах з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» та виконував під час ДТП свої трудові обов`язки, а тому в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, якою передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, підлягає стягненню з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова». На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 2947,05 грн., Крім того, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені також ст.1167 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд виходить з того, що встановлено вину [PERSON] у спричиненні тілесних ушкоджень [PERSON] доведено. Моральну шкоду позивач оцінив у 500000 грн., суд з урахуваннями тривалості та глибини страждань позивача, а також зусиль, які необхідно докласти для усунення негативних наслідків після ДТП, враховуючі вимоги розумності та справедливості, задовольняє вимоги позивача у розмірі 50000 грн., оскільки, у момент вчинення наїзду автомобілем КАМАЗ на автомобіль ЗАЗ Lanos, у якому знаходився позивач, останній пережив сильний стрес та страх за своє життя і здоров`я, що стверджується фотографіями транспортних засобів (а.с. 6-7) після зіткнення, з яких видно, що автомобіль КАМАЗ переднім лівим колесом переїхав місце водія та задніх пасажирів, автомобіля ЗАЗ Lanos і вразі не вжиття активних мір [PERSON] , настали б літальні наслідки. Внаслідок ДТП позивач отримав забійні рани голови та тулуба. Не усвідомлюючи, які наслідки для його здоров`я спричинені ДТП, перебуваючи затиснутим у розчавленому автомобілі, позивач пережив сильні душевні хвилювання з приводу свого здоров`я. Будучи затиснутим в автомобілі, позивач прохав водія КАМАЗу допомогти йому вибратися з автомобіля, проте останній відмовився це робити. Позивачу доводилося робити це самому, врешті не без зусиль, позивачу вдалося вибити лобове скло автомобіля та вибратися з нього. Весь цей час [PERSON] стояв поряд і лише спостерігав за тим, як позивач намагається вибратися з авто. В подальшому позивач вимушений був проходити обстеження у лікарів, хвилюючись весь час за результати проведених досліджень, оскільки ніхто з впевненістю не говорив, які наслідки для його здоров`я можуть бути у зв`язку із травмою голови, витрачати кошти та час для лікування. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самої їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»(Abdulaziz, Cabalesand Balkandaliv. the United Kingdom) від 28.05.1985р., серія А, №94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує відшкодування. В зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, але сплатив судовий збір суд вважає необхідним, роз`яснити [PERSON] право на звернення до суду з заявою про повернення сплаченого ним відповідно до квитанції 0.0.1637259194.1 від 03.03.2020 судового збору в розмірі 5029 грн. 47 коп. в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Нова" на користь держави судові витрати: судовий збір в розмірі 2942,80 на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved