Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві (далі- Фонд) звернулось до суду із позовом до КП "Ремонтно-експлуатаційна організація-6" (далі - КП «РЕО-6»), третя особа: [PERSON] про скасування актів розслідування нещасного випадку, зокрема Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02.09.2013 року 0 12-30 год. на КП "Ремонтно-експлуатаційна організація-6" за формою Н-5 та Акту № 2 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, що стався з [PERSON] за формою Н-1 від 10.01.2014 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.09.2013 року 0 12-30 год. на прибудинковій території КП "РЕО-6" по вул. Ірпінській, 64 у м.Києві стався нещасний випадок з робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями КП "РЕО-6" [PERSON], а саме виконуючи роботу по обрізанню кущів, о 12-30 год. в праве око [PERSON] вдарила гілка, який Комісією з розслідування нещасного випадку визнано таким, що пов»язаний з виробництвом та складено акти за формою Н-5 та Н-1 від 10.01.2014 року. Проте, такі акти Фонд вважає такими, що підлягають скасуванню, оскільки зроблені Комісією висновки не відповідають фактичним обставинам, бо такі не підтверджуються відповідними доказами та не відповідають Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року за № 1232, зокрема: відсутні докази, що вказаний нещасний випадок мав місце саме 02.09.2013 року у процесі виконання [PERSON] трудових обов»язків, бо такі обтавини ґрунтуються лише на письмових поясненнях самого потерпілого; у порушення п.8 вказаного Порядку повідомлення про такий нещасний випадок було здійснено керівника, майстра технічної дільниці [PERSON] лише 03.09.2013 року, а не відразу; лише на наступний день після події 03.09.2013 року [PERSON] звертався до трьох лікарень, спочатку до лікарні № 2, потім до поліклініки з питань Клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» в якій його було проконсультовано та встановлено діагноз загального захворювання: ангіосклероз сітківки, початкова катаракта, синдром сухого ока, пресбіопія та лише в третьому місці - Олександрівській клінічній лікарні м. Києва було встановлено діагноз: травматична ерозія рогівки, птерігіум 2 ст правого ока, що викликає сумнів разом із окремою думкою члена Комісії з розслідування нещасного випадку - завідувача сектору обліку та звітності, страховий експерт з охорони праці відділу профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Додатково зазначивши, що нещасний випадок, який стався 02.09.2013 року з [PERSON] не може бути кваліфікований як пов»язаний з виробництвом, оскільки зроблені Комісією висновки про таке нічим не доведені, ґрунтуються лише на поясненнях самого потерпілого. Представник відповідача КП "Ремонтно-експлуатаційна організація-6" у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Суду пояснила, що [PERSON] працює на їх підприємстві з 22.02.1990 року, 02.09.2013 року виконував свої обов»язки визначені посадовою інструкцією, технологічною картою, інструкцією з охорони праці. Так, того дня майстер ЖРЕД зобов»язала [PERSON] підрізати кущові дерева на своїй виробничій ділянці по вул. Ірпінській, 64, під час чого гілка його вдарила в праве око, про наслідки якого йому стало зрозуміло наступного ранку, коли воно розпухло та підвищилась температура, лише після чого і вирішив звернутися до лікарні, яка в подальшому підтвердила про отриману ним виробничу травму. Вказане і було предметом розслідування утвореної 04.09.2013 року Комісії з рослідування нещасного випадку на виробництві, згідно наказу № 72 від 04.09.2013 року на ряду з іншими необхідним фактами, які загалом і стали підставою для прийняття відповідного висновку та видачі оспорюваних тепер позивачем актів. Щодо окремої думки члена Комісії з рослідування нещасного випадку, то представник відповідача зазначила, що той самоусунувся від виконання своїх обов»язків, шляхом ігнорування засідань комісії, жодного разу не бачив потерпілого та не спілкувався з ним, у зв»язку з чим вважає викладену ним окрему думку необґрунтованою, складеною в інтересах позивача, працівником якого він є. Крім того, зазначила, що складені акти розслідування нещасного випадку форми Н-5 та про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом форми Н-1 безпосередньо стосується прав та інтересів потерпілого і не порушують права позивача, не спричиняють виникненню прав та обов»язків щодо осіб чи суб»єктів владних повноважень, оскільки лише фіксують виявлені комісією факти і не породжують правовідносини, які можуть бути предметом спору. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Суду пояснив, що 02.09.2013 року по завданню майстера технічної дільниці по вул. Ірпінська, 64 в м.Києві виконував обрізання кущів не призначеними для цього ножицями, які йому і надала майстер, під час якого об 12-30 год. гілка вдарила його в праве око, після чого відчув біль. Проте, думав, що це минеться, промивши його водою, про що відразу усно повідомив майстра та пішов додому. Але в цьому він помилився, оскільки в ніч з 02.09.2013 року на 03.09.2013 рік у нього піднялась температура, біль посилився, око ще більше напухло. Вранці 03.09.2013 року звернувся до лікарні за місцем роботи по вул. Метробудівська, але оскільки лікар офтальмолог був відсутній його направили в поліклініку з питань Клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» в якій його було оглянуто, але оскільки в тій не було необхідної апаратури, а його випадок, як сказав головний лікар є тяжким, то сам особисто головний лікар посадив його на маршрутне таксі та відправив з відповідним направленням до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, яка встановила діагноз: травматична ерозія рогівки, птерігіум 2 ст правого ока, що пов»язана з виробництвом. Йому відразу повідомили про необхідність стаціонарного лікування та необхідність укола в око, від чого він спочатку відмовився, бо було лячно, але потім повернувся на лікування, яке фактично тривало близько місяця. Зазначив і те, що Комісія з рослідування нещасного випадку не зовсім функціонально проводило розслідування, оскільки не встановила свідків цієї пригоди, не надала оцінку та не відреагувала на дії майстра, яка давала вказівку на обрізання кущів ножицями не призначеними для цього, а потім побоюючись за своє робоче місце та порушення нею інструкції з охорони праці відмовилась від вказаного. Зазначив і те, що самостійно він би не займався таким обрізанням кущів, хоча б тому, що за це ніхто подяки не оголошує, але був вимушений це робити, оскільки це була вказівка його робочого керівництва і саме в порядку виконання своїх функціональних обов»язків. Вказав і на те, що за не зовсім професійну та відповідальну роботу Комісії по розслідуванню нещасного випадку, він як потерпілий від нещасного випадку на виробництві не має страждати в спосіб не отримання від Фонду відповідного належного йому відшкодування. Саме Комісія, членом якої є також представник Фонду, повинна збирати належні докази та розслідувати випадок, а не він як потерпілий. Представник третьої особи у судовому засіданні також позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, зазначаючи, що створена КП "Ремонтно-експлуатаційна організація-6" Комісія з розслідування нещасного випалку в повній мірі та в межах повноважень дослідила, оцінила та дійшла обґрунтованого висновку, що нещасний випадок, який стався 02.09.2013 року з [PERSON] пов»язаний з виробництвом. Зазначила і те, що будь-якого спору з потерпілим працівником та роботодавцем не існує, лише Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві не бажаючи виплачувати передбачену потерпілій особі відшкодування заперечує вказане, хоча саме представник Фонду, який був членом Комісії по розслідування нещасного випадку з [PERSON] в силу своїх обов»язків повинен був з»ясовувати та відшукувати певні докази, що мають значення для висновку, а не обмежитись формальним написанням окремої думки з приводу, що такий випадок не може бути визнаним пов»язаним з виробництвом, оскільки відсутні докази цьому. Саме в обов»язки Комісії входить розслідування та збирання доказів, а не в обов»язки потерпілого, який близько місяця знаходився на стаціонарному лікуванні, у зв»язку з чим вважає висновок Комісії та складені акти правомірними такими, що відповідають дійсним обставнам, а окрему думку члена комісії - працівника Фонду необгрунтованою, а тому такою, що не заслуговує на увагу. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи та його представника, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задовлення позову з огляду на таке. У судовому засіданні встановлено та наданими доказами підтверджується, що 02.09.2013 року 0 12-30 год. на прибудинковій території КП "РЕО-6" по вул. Ірпінській, 64 у м.Києві стався нещасний випадок з робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями КП "РЕО-6" [PERSON], а саме виконуючи роботу по обрізанню кущів, о 12-30 год. в праве око [PERSON] вдарила гілка, який Комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві, призначену згідно наказу № 72 від 04.09.2013 року КП "РЕО-6", визнано таким, що пов»язаний з виробництвом та складено акти за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався та Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом від 10.01.2014 року. Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнобов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнобов`язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров`я громадян у процесі їх трудової діяльності. На підставі ст. 46 зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування, яке здійснюється за рахунок: внесків роботодавців: для підприємців з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних установ та організацій з асигнувань, виділених на їх утримання та забезпечення; капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на депозитних рахунках; коштів, одержаних від стягнення відповідно до цього Закону штрафів і пені зі страхувальників, штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони праці, а також адміністративних стягнень у вигляді штрафів з посадових осіб підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких не суперечить законодавству. За змістом ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як правило, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини. Одним із таких способів відповідно до ст. 16 ЦК України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобовязаний організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. Згідно п. 33 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року за №1232 (далі - Порядок), який і визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, атакожуповноваженінайманимипрацівник ами особи з питань охорони праці у разі відсутностінапідприємствіпрофспілки. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Отже, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснює лише контроль за об'єктивністю розслідування нещасних випадків відповідно до компетенції. Пунктом 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від від 30.11.2011 року за №1232, передбачено, що розслідування та дослідження обставин пов'язаних з нещасним випадком на виробництві віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку. У судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства-роботодавця. Крім того, відповідно до ст. 22 Закону України "Про охорону праці" у разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною Праці може бути оскаржене у судовому порядку. Тоді як, потерпілий та сам роботодавець визнають правильність зробленого комісією висновку та відповідно складені акти про те, що нещасний випадок, який стався із [PERSON] 02.09.2013 року пов»язаний із виробництвом, чому суд надає відповідну оцінку. До відповідного органу зі скаргою про незгоду з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку потерпілий чи заінтересована особа не звертались, як і Фонд з вимагою до роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, з підстав виявлення ним порушення вимог відповідного Порядку, як то визначено таким Порядком в межах компетенції цього органу, що також оцінюється судом відповідним чином. Слід зазначити і те, що права Фонду передбачені статтею 24-1 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Фонд соціального страхування від нещасних випадків має право:1) користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; 2) відносити страхувальника до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду його економічної діяльності; 3) проводити перевірки дотримання підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності, виду економічної діяльності та господарювання порядку використання страхових коштів, перерахованих Фондом на фінансування заходів, передбачених статтею 25 цього Закону; 4) проводити перевірки достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності (у тому числі основний) підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання для віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду його економічної діяльності; 5) отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; 6) застосовувати фінансові санкції та накладати адміністративні штрафи відповідно до закону. У статті 35 Закону передбачено перелік документів, необхідний для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, а саме: акт розслідуваннянещасного випадку або акт розслідуванняпрофесійного захворювання завстановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чикопіясвідоцтвапройогосмерть. Статтею 36 Закону встановлено порядок розгляду справ про страхові виплати, яким передбачено, що вказана справа розглядається на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і Фонд приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд соціального страхування від нещасних випадків може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог. Також передбачено випадки, коли Фонд має право відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг (стаття 37 Закону). Однак, жодного із передбачених Законом рішень Фондом не прийнято, що витікає із пояснень Фонду та вбачається із матеріалів справи. Отже, згідно характеру спірних правовідносин та положень, які їх регулюють вбачається, що Акти складені відповідною Комісією по розслідуванню нещасного випадку, зокрема і за формою Н-5 та Н-1 є лише фіксацією розслідування обставин та причин виникнення професійного захворювання та підставою для розгляду Фондом питання про виплату чи відмову у виплаті страхових виплат. Тобто, у разі виникнення спору про право на отримання страхових виплат вказані повідомлення є доказами, які повинні досліджуватися та оцінюватися судом відповідно до вимог статті 212 ЦПК України, і їх оскарження саме Фондом не передбачено чинним законодавством, оскільки такі стосуються безпосередньо прав та інтересів роботодавця, як страхувальника (особи, що зобов'язана своєчасно та повністю нарахувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків), та потерпілого або члена його сім'ї. Такий висновок вбачається також і з рішення Верховного Суду України від 09.02.2011року у справі за № 6-11244св09. Необхідно зазначити і про те, що в рамках розгляду вказаної справи щодо заявленої вимоги про скасування актів про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, що стався з [PERSON] за формою Н-1 від 10.01.2014 року, з»ясовувались обставини самого розслідування та відповідність складеного Комісією висновку фактичним обставинам нещасного випадку, який мав місце із третьою особою. Згідно п. 10 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року за №1232 роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок зобов»язаний протягом однієї години передати з використанням засобів зв'язку та протягом доби на паперовому носії повідомлення про нещасний випадок, зокрема і Фондові та протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування, своривши всі необхідні умови для цього, залучивши у разі необхідності експертів, інших спеціалістів з метою своєчасного і об'єктивного проведення розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою. Посадові особи, які проводили розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, несуть відповідальність згідно із законодавством за своєчасне і об'єктивне їх розслідування та обґрунтованість прийнятих рішень. У судовому засіданні встановлено, що така комісія була утворена КП "РЕО-6" згідно наказу № 72 від 04.09.2013 року, всі відповідні повідомлення передано вчасно. Згідно п. 14 Порядку Комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб-свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження; Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. Пункотом 15 вказаного Порядку визначені обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, серед інших: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні, а пункотом 16 Порядку навпаки, такі обставини за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом. Комісією було проведено розслідування нещасного випадку та складено відповідні акти за висновком якого дійшла, що нещасний випадок з двірником КП «РЕО-6» [PERSON] є таким, що пов»язаний з виробництвом, з яким суд також погоджується з огляду на те, що Комісія вчинила всі дії по розслідуванню нещасного випадку з [PERSON], яким встановила, що останній 02.09.2013 року виходив на роботу, займався своїми трудовими обов»язками, які закріплені в технологічній карті організації праці обітника з комплексного прибирання будинків та прибудинкових територій у м.Києві Святошинського району та визначені робітничою інструкцією робітки з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями КПРЕО-6, зокрема здійснював підрізання кущів на прибудинковій території КП "РЕО-6" по вул. Ірпінській, 64 у м.Києві, яку він обслуговує, внаслідок чого отримав травму ока, а саме: травматична ерозія рогівки, птерігіум 2 ст правого ока, що пов»язана з виробництвом. Так, перебування [PERSON] 02.09.2013 року на роботі підтверджується підписом останнього в журналі виходу на роботу за вказану дату. Здійснення ним обрізання кущів підтверджується актом обстеження робочого місця, який підтверджує проведені роботи по обрізанню кущів та вбачається із письмових пояснень майстра технічної дільниці [PERSON], яка вказує, що саме 02.09.2013 року їй стало відомо про обрізання кущів [PERSON], які той проводив з власної ініціативи. Вказане узгоджується із поясненями самого [PERSON], який пояснювавав, що при обрізанні кущів саме 02.09.2013 року 0 12-30 год. йому в око попала гілка, після чого відчув сильний біль, про що відразу повідомив майстра дільниці, а 03.09.2013 року повідомив про тяжкі наслідки цього та про його намір звернутися до лікаря, у зв»язку з чим не вийде на роботу. Травма ока, а саме: травматична ерозія рогівки, птерігіум 2 ст правого ока, що пов»язана з виробництвом підтверджується неодноразовою відповіддю Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, яка і встановлювала вказаний діагноз від 12.09.2013 року, 03.10.2013 року, 16.12.2013 року, 09.01.2014 року, листками непрацездатності, довідками Олександрівської клінічної лікарні м. Києва за № 1068 від 03.09.2013 року та № 772 від 11.09.2013 року в якій зазначено, що [PERSON] 03.09.2013 року звернувся в пункт невідкладної допомоги Олександрівської клінічної лікарні із травматичною ерозією ока, у зв»язку з чим призначено лікування та зазначено про екстрене повідомлення виробничої травми. З огляду на зазначене вбачається причинно-наслідковий зв»язок між пригодою, яка мала місце, зокрема потрапляння гілки в око [PERSON] під час обрізання ним кущів 02.09.2013 року та наслідком - заподіяння травми ока, яка спричинила втрату працездатності на певний час. Посилання Фонду на відсутність доказів того, що вказаний нещасний випадок мав місце саме 02.09.2013 року у процесі виконання [PERSON] трудових обов»язків, бо такі обтавини ґрунтуються лише на письмових поясненнях самого потерпілого, спростовуються наведеним вище, з якого вбачається, що такий висновок було зроблено в комплексі можливих та існуючих доказів, зокрема акту обстеження робочого місця, письмових пояснень майстра технічної дільниці, факту перебування [PERSON] на робочому місці в той день, які в співставленні із поясненнями самого [PERSON] є об»єктивними. На відміну від посилань члена Комісії, який висловив свою окрему думку на підставі відсутності доказів цьому, коли сам член комісії разом з іншими і мали займатись збиранням таких доказів, тощо. Відсутність прямих доказів, наприклад свідків цієї події не вказує на відсутність таких доказів взагалі. Крім того, таких свідків намагались розшукати, що стало марним з огляду на складені відповідачем акти, що також береться до уваги. Посилання Фонду на те, що [PERSON] 03.09.2013 року звертався до тьох медичних установ, одна з яких вказала на діагноз травматичного пошкодження ока, також не може розцінюватись як недовіра встановленому діагнозу Олександрівською клінічною лікарнею. Вказані дії узгоджується із поясненнями потерпілого в тій частині, що звернувшись спочатку до лікарні № 2 він був вимушений звертатись до іншої, оскільки лікар офтальмолог того дня не примав, а звернувшись в поліклініку з питань Клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» після його огляду було виписано направлення до Олександрівської, яка має необхідні прилади огляду, яка в подальшому і лікувала його, а тому такі заслуговують на увагу. А така поведінка потерпілого є незабороненою в розумінні вільного вибору звернення особи до тієї чи іншої медичної установи за кваліфікованою допомогою. Посилання Фонду на не повідомлення про вказаний нещасний випадок відразу після його здійснення також не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку вбачається поступове погіршення самопочуття, про яке згідно Положення необхідно повідомити відразу з дня виявлення, яке може статися і згодом. Крім того, ніким не спростованні посилання потерпілого в тій частині, що він відразу усно повідомив майстра дільниці про нещасний випадок, який з ним стався, після чого пішов додому, а наступного дня повідомив про тяжкі наслідки цьому та необхідність звернутися до лікарні, у зв»яхку з чим не вийде на роботу. З огляду на вказане, вбачається, що нещасний випадок, який стався 02.09.2013 року 0 12-30 год. на прибудинковій території КП "РЕО-6" по вул. Ірпінській, 64 у м.Києві з робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями КП "РЕО-6" [PERSON] пов»язаний з виробництвом, оскільки відповідає обставинам, що визначені п. 15 відповідного Порядку та навпаки не відносяться до обставин визначені у п. 16 цього ж Порядку. Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на зроблений судом вище висновок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed