Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої при звільненні грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки у сумі 23909,58 грн. В обґрунтування позову зазначено, що до 06.11.2017 р. працював на посаді директора «Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 » Новомиргородської районної ради Кіровоградської області та був звільнений. Своє звільнення оскаржив до Кіровського районного суду м. Кіровограда. 05 липня 2018 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 404/7479/17 за позовом до відділу освіти молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації було прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зокрема, було поновлено на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області (місцезнаходження: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Соборності, 107, ідентифікаційний код 41712036). В згаданій частині рішення суду було звернено до негайного виконання. Відділ освіти молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації добровільно не поновив на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області. 29.08.2018 р. Апеляційним судом Кіровоградської області рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в частині поновлення на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-лошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області було скасовано та ухвалено нове рішення яким в задоволенні позовної вимоги про поновлення на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІП ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області відмовлено, але звільнення визнано незаконним. Згадане рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню - змінено. Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Соборності, 112, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 02144105) на його користь 90943,16грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згаданим рішенням суду встановлено час вимушеного прогулу з 07.11.2017 р. по 05.07.2018 р.(включно) та розмір середнього заробітку за цей час 102133 грн.20 коп. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2018 р. справа № 404/6726/18 залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.03.2019 р. встановлено час вимушеного прогулу з 06.07.2018 р. по 29.08.2018 р. (включно) та розмір середнього заробітку за цей час 24 500,88 грн. Частиною 4 ст. 82 ЦК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому визначено, що час вимушеного прогулу згідно вказаних рішень судів, що набрали законної сили становить з 07.11.2017 р. по 29.08.2018 р. Заробіток за час вимушеного прогулу становить 126634,08 грн.( 102133 грн.20 коп. +24 500,88 грн.). На підставі пункту 7 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначаємо середньоденну заробітну шляхом ділення сумарного заробітку на фактично відпрацьований період з вирахуванням святкових та неробочих днів (ст. 73 КЗпП України). 126634,08 грн./286 днів ( 3 07.11.2017 р. по 29.08.2018 р.: листопад 2017 р. - 24 дн., грудень 2017 р. -ЗОдн., січень 2018 - 29 дн., лютий 2018 р. -28 дн., березень 2018 р. - 30 дн., квітень 2018 р.-29 дн., травень 2018 р. - 28 дн., червень 2018 р. - 29, липень 2018 р. - 31 дн., серпнь 2018 р. -28 дн.) = 442,78 грн. Розмір грошової компенсації невиплаченої при звільненні за 54 дні невикористаної щорічної відпустки: 54 дні х 442,78 грн. = 23909,58 грн., яка підлягає до стягнення, а тому просить задовольнити позов повністю . До судового засідання представник позивача надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без їх участі (а. с . 18) . Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надано відзив на позов , відповідно до якого зазначено, що у листопаді 2017 року позивач звертався до суду із позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації, просив визнати протиправним, тобто таким, що суперечить частині першій статті 39 Закону України "Про загальну середню освіту" у редакції чинній станом на 05.09.2017 p., якою передбачено, що керівництво загальноосвітнім навчальним закладом здійснює директор, а також таким, що суперечить пункту 4.2 Статуту опорного навчального закладу Новомиргородської загальноосвітньої школи І - III ступенів № 2 Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, затвердженого рішенням Новомиргородської районної ради від 23.12.2016 р. № 182, пункт перший наказу від 05 вересня 2017 р. № 293-к "Про скорочення штату" та скасувати його; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 03 листопада 2017 р. № 342- к "Про звільнення [PERSON] ", поновити його, на посаді директора Навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-Ш ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, ідентифікаційний код 41712036, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації від 03 листопада 2017 року № 342-к про звільнення [PERSON] , директора Новомиргородської загальноосвітньої школи I-III ступенів №2 Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, з роботи 06 листопада 2017 року за скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді директора навчально-виховного обєднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-Ш ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області (місцезнаходження: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Соборності. 107, ідентифікаційний код 41712036). Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Соборності, 112, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 02144105) на користь позивача 82 060 грн. 44 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів і зборів та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2018 рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2018 в частині поновлення на посаді директора навчально-виховного обєднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІП ступенів № 2 дошкільний навчальний заклад» скасовано, з ухваленням нового, про відмову в задоволенні цієї вимоги. Змінюючи судове рішення суд апеляційної інстанції зазначив про те, що: «Судом не взято до уваги, що згідно наказу відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області №293-к від 05 вересня 2017 року «Про скорочення штату» скорочено з 07 листопада 2017 року посади директора (по 1 штатній одиниці) у Новомиргородській загальноосвітній школі І-ІП ступенів №2 та Дібрівському НВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-ДНЗ» (а.с.12-13,130 т.1). Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що у зв`язку з реорганізацією «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІПступенів №2» шляхом злиття в НВО «Новомиргородська загальноосвітняшкола І-ІПступенів №2-ДНЗ» в навчальному закладі дійсно відбулося реальне скорочення штату (посади директора школи «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІП ступенів №2»), позивач був завчасно попереджений про майбутнє вивільнення, йому була запропонована вакантна посада вчителя математики відповідно до його освітньо-кваліфікаційного рівня, від зайняття якої він відмовився. У зв`язку з викладеним помилковими є висновки суду першої інстанції щодо підстав визнання незаконним звільнення (у зв`язку з відсутністю фактичного скорочення штату при реорганізації) та поновлення позивача на посаді директора новоствореної юридичної особи НВО «Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів №2 ДНЗ» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, на якій позивач не працював і не був переведений в установленому порядку. Поновлюючи позивача на посаді директора навчально-виховного обєднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІП ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, суд першої інстанції не врахував, що позивач не працював і не був переведений на дану посаду, а юридична особа - «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІП ступенів №2» 07.11.2017 року припинила свою діяльність, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб за № 14341120012000085 (а.с.41-44 т. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до вимог ст.240-1КЗпП України уразі коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 493 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Отже, виходячи із висновку суду апеляційної інстанції [PERSON] був звільнений 07.11.2017 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП. Рішенням Новомиргородської районної ради №153 від 21 жовтня 2016 року вказаний навчальний заклад визначено опорним закладом. Обовязки щодо здійснення господарської діяльності опорним закладом покладено на відділ освіти Новомиргородської РДА. Рішенням Новомиргородської районної ради №182 від 23 грудня2016 року затверджено Статут опорного навчального закладу Новомиргород загальноосвітньої школи І-ІП ступенів №2 Новомиргородської районної Кіровоградської області. За своїм Статутом - опорний заклад є юридичною ос публічного права. Засновником (власником) закладу є Новомиргородська районна Управління та керівництво закладом здійснює його директор. Директор призначаєть посаду та звільняється з посади відділом освіти Новомиргородської РДА за погоджені Новомиргородською районною радою. Після отримання судового рішення начальником управління невідкладно підготовлено відповідний проект рішення та винесено його на обговорення Новомиргородської районної ради. Новомиргородська районна рада відмовилась від запропонованого проекту рішення вказавши на неприпустимість поновлення на посаді яка не пройшла відповідного конкурсного відбору. Також було зазначено про те, посада не є вакантною і поновлюючи на посаді одну людину будуть порушуватись і іншої а це не припустимо з огляду на те, що діючий директор був призначені результатом проведеного конкурсного відбору. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не міг виконати судове рішення без відповідного рішення власника навчального закладу, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні вимог в повному обсязі Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти . [PERSON] працював з 27.08.1997 року по 06.11.2017 року на посаді директора «Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 » Новомиргородської районної ради Кіровоградської області. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2018 року було визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації від 03 листопада 2017 року № 342-к про звільнення [PERSON] , директора Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, з роботи 06 листопада 2017 року за скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області . Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації на користь [PERSON] - 82 060 грн. 44 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів і зборів та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації на користь [PERSON] 640 грн. судового збору. Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації на користь держави 1280 грн. судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення заробітної плати в межах місячного платежу звернуто до негайного виконання. Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2018 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року в частині визнання незаконним та скасування наказу відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації від 03 листопада 2017 року № 342-к про звільнення [PERSON] , директора Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, з роботи 06 листопада 2017 року за скороченням штату, поновлення [PERSON] на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області - скасовано, а в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню - змінено. Визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації від 03 листопада 2017 року № 342-к про звільнення [PERSON] , директора Новомиргородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, з роботи 06 листопада 2017 року. Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації (на користь [PERSON] - 90943 гривни 16 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів. В задоволенні позовних вимог в частині поновлення [PERSON] на посаді директора навчально-виховного об`єднання «Новомиргородська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2-дошкільний навчальний заклад» Новомиргородської районної ради Кіровоградської області відмовлено. Визнано [PERSON] таким, якого було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України. В іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2018 року залишено без змін. Рішенням Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2018 року стягнуто з Відділу освіти, молоді та спорту Новомиргородської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24500,88 грн. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2019 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2018 року залишено без змін. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, час вимушеного прогулу згідно вказаних рішень судів, що набрали законної сили становить з 07.11.2017 р. по 29.08.2018 р. Заробіток за час вимушеного прогулу становить 126634,08 грн.( 102133 грн.20 коп. +24 500,88 грн.). Пунктом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» визначено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються: час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу). Пунктом 2 ч. 1 ст. 82 КЗпП України передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу), зараховуються: час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу). Таким чином вимушений прогул з 07.11.2017 р. по 29.08.2018 р. зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку. Частинами 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Частинами 1 та 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інваліднісю з дитинства підгрупи А І групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Передбачену вказаними вище нормами права грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки всупереч встановленим ст. 116 КЗпП України вимогам позивача не виплачено. Частиною 6 Закону України «Про відпустки» передбачено, що керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів у порядку, затверджуваному Кабінетом Міністрів України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки згідно абзацу 2 п.6 «Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 346, передбачено, що у разі звільнення керівних, педагогічних, наукових і науково-педагогічних працівників навчальних закладів та навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічної основної відпустки з розрахунку повної її тривалості, а особам, які до звільнення пропрацювали менш як 10 місяців, - пропорційно до відпрацьованого ними часу (з розрахунку тривалості щорічної основної відпустки за кожний відпрацьований місяць 5,6; 4,2 і 2,8 календарних дня за тривалості щорічної основної відпустки відповідно 56, 42 і 28 календарних днів). Розділом III додатку до згаданого Порядку, передбачено що відпустка директорам середніх навчальних закладів становить 56 календарних днів. На підставі абзацу 2 п. 6 згаданого Порядку позивачем розраховано кількість днів невикористаної відпустки: Кількість відпрацьованих місяців ( часу, що зараховується до стажу роботи, який дає право на відпустку) 07.11 - 07.12.2017 р.; 07.12.2017 р. - 07.01.2018 р.; 07.01.- 07.02; 07.02.- 07.03.; 07.03.- 07.04.; 07.04.- 07.05.; 07.05.- 07.06.; 07.06. - 07.07.; 07.07.- 07.08.2018 р.. Кількість відпрацьованих місяців 9; Кількість відпрацьованих днів (часу, що зараховується до стажу роботи, який дає право на відпустку) з 08.08. по 29.08.2018 р. - 21 день.; Розраховано кількість днів відпустки за відпрацьований 21 день за формулою: 30 днів ( середня кількість днів у місяці) - 5,6 ( кількість днів відпустки за відпрацьований місяць); 21 день - X днів відпустки. Отримуємо 3,92 дні; Визначаємо кількість днів невикористаної відпустки: 9 місяців х 5,6 = 50,4 дні + 3,92 дні = 54,32 дні. Отже, кількість днів невикористаної відпустки становить 54. Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» передбачено, що порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням,, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днівроку чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України, які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються На підставі пункту 7 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначаємо середньоденну заробітну шляхом ділення сумарного заробітку на фактично відпрацьований період з вирахуванням святкових та неробочих днів (ст. 73 КЗпП України). 126634,08 грн./286 днів ( 3 07.11.2017 р. по 29.08.2018 р.: листопад 2017 р. - 24 дн., грудень 2017 р. -30дн., січень 2018 - 29 дн., лютий 2018 р. -28 дн., березень 2018 р. - 30 дн., квітень 2018 р.-29 дн., травень 2018 р. - 28 дн., червень 2018 р. - 29, липень 2018 р. - 31 дн., серпнь 2018 р. -28 дн.) = 442,78 грн. Розмір грошової компенсації невиплаченої при звільненні за 54 дні невикористаної щорічної відпустки: 54 дні х 442,78 грн. = 23909,58 грн. Частиною 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсаційні платежі входять до структури заробітної плати. Тобто, компенсація за невикористану відпустку входить до структури заробітної плати, а тому є заробітною платою. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 07.11.2017р., при звільненні не отримав всі належні платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Враховуючи зазначене вище , суд приходить до висновку щодо задоволення позову повністю. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved