Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р., зокрема, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, з дня вимоги минуло більше трьох років та оскільки нотаріус не перевірив безспірність вимоги. Письмових претензій з приводу заборгованості перед ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" позивач не отримував. Заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки стягнута за період з 06.03.2015 року по 28.02.2020 рік, тобто поза межами строку позовної давності. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за вказаним позовом, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Копія позовної заяви та доданих до неї документів, а також ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечував. Просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Приватний нотаріус надала до суду копію справи виконавчого напису № 2384 від 16.03.2020 року. Просить проводити розгляд справи без її участі. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду відповідь на відзив. Просить подальший розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс"звернулося із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.89). Як вбачається із поданої заяви, до останньої заявником додано: кредитний договір; Копія Договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016; Копія Договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019; розрахунок заборгованості; копія вимоги до боржника з описом вкладень в цінний лист. 16.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис № 2384 (а.с. 88), про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Прайм Альянс" заборгованості за кредитним договором № 2010555562 від 06.03.2015 року на суму повної заборгованості в розмірі 40578,45 гривень, яка складається з 31828,09 грн., основного боргу (тіло кредиту), 8350,36 грн. заборгованість по відсотках та 400 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проведено за період з 29.01.2019 по 31.01.2020 року. Одночасно, судом встановлено, що 06.03.2015 року між позивачем (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (позикодавець) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2010555562 на суму 32402,55 гривень. За Договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 право вимоги боргу за даним кредитом перейшло від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». В послідуючому за Договором факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 право вимоги боргу за даним кредитом перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З огляду на наведене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Чинне законодавство не визначає виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, тому відповідні обставини встановлюються судом на підставі загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду Українивід 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно п.1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 вказаного Порядку). Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як встановлено судом, відповідно до п.1.3.1.Договору про надання споживчого кредиту № 2010555562 від 06.03.2015 року Укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] датою надання кредиту позичальнику є дата підписання позичальником даного договору. Згідно п. 1.4.1. Договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредит банку у строк до 06.03.2020 року. Відповідно до п.1.4.2 Договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі , зазначеному у графіку платежів. З п.п. 1.4.10 та 1.5.1. Договору слідує, що належною оплатою чергового щомісячного платежу вважається надходження коштів на рахунок банку у розмірі не менше щомісячних платежів і не пізніше дати платежу визначеною у графіку платежів, а за порушення строків або суми щомісячних платежів передбачено нарахування штрафу. Стаття 1082 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На виконання вказаної норми закону, під час укладення Договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року ПАТ «ОТП Банк» було визначено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором, про що зазначено в повідомленні про відступлення прав вимог за кредитним договором, направленим ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] 16.06.2016 року, в якому банк вимагав сплатити 40178, 45 грн. боргу, який складався з 31828,09 грн. боргу за тілом кредиту та 8350,36 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 72). Розрахунок заборгованості за кредитом, який ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було представлено приватному нотаріусу Кравець О.О. при зверненні з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису (а.с. 115) не містить щомісячного розрахунку боргу, не враховує суми виплат здійснених боржником, а лише дублює суму боргу визначену ПАТ «ОТП Банк» ще 13.06.2016 року. Враховуючи, що згідно п.п.1.4.2.-1.4.10 вищевказаного кредитного договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів, суд дійшов висновку, що нотаріусом вчинено виконавчий напис включає суми, по яким перевищено загальний строк позовної давності. Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, звертаючи стягнення боргу за період з 29.01.2019р. по 31.01.2010р., нотаріусом не враховано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки за повідомленням про відступлення прав вимог за кредитним договором, направленим ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] з останньої банк вимагав оплатити саме 40178, 45 грн. боргу, який складався з 31828,09 грн. боргу за тілом кредиту та 8350,36 грн. заборгованість по відсотках,який виник станом на 16.06.2016 року. Дані обставини свідчить, що нотаріусом вчинено виконавчий напис за період, що перевищує загальний строк позовної давності за черговими платежами, а розрахунок суми боргу, наданий ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до нотаріуса лише констатує заборгованість визначену банком, яка станом на 13.06.2016 року відступлена Банком фактору, в розмірі 31828,09 грн. за тілом кредиту та 8350,36 грн. заборгованість по відсотках, без зазначення їх детального розпису з врахуванням черговості платежів згідно кредитного договору. Дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, у зв`язку з чим, заборгованість не має ознак безспірності. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено всупереч принципу безспірності заборгованості позивача перед кредитором. Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про безпідставність вчиненого виконавчого напису, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved