Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON]В, звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], ТОВ «Плафена» ЛТД, Державна податкова інспекція у м. Чернівці ГУ ДФС в Чернівецькій області та ВДВС Чернівецького МУЮ про визнання права власності на рухоме майно металоконструкцію збірно-розбірний склад площею 1954,2 кв.м.. що знаходиться за адресами вул. Лугова, 11 та пров. Луговий, 21 в м. Чернівці. Вказує в позові на те, що вона 05.04.2004 року вона придбала у ТОВ «Плафена» ЛТД за договором купівлі продажу металоконструкцію збірно-розбірний склад площею 1954,2 кв.м.. вартістю 66120,00 грн. Їй було відомо на той час, що дане майно ТОВ «Плафена» придбала у ТОВ «СТ-Трейд», даний договір був укладений 31.12.2003 року. Склад був розташований в смт. Дружба, Теребовлянського району, Тернопільської області, його там демонтували та привезли до м. Чернівці на вул. Лугову 11, та почали зводити на новому місті. Вказує в позові на те, що факт, того що вона придбала саме той металевий склад, який первісно був розміщений в Тернопільській області, підтверджується наступними обставинами. Даний ангар було продано ТОВ «Плафена» ЛТД та перевезений в м. Чернівці,вул. Лугова, 11. Спірне майно є саме колишньою власністю ТОВ «СТ-Трейд», що на думку позивача підтверджується тим, що другу частину цього ангару ТОВ «СТ-Трейд» продало іншому підприємцю - [PERSON], яким вона користується за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 39 «к» (СТО, автомагазин «Roleks»). Посилається в позові на те, що для облаштування складу нею було придбано в ПП «Вікторія-3», в 2005 р. металопрофіль зеленого та білого кольору в кількості 4000 кв.м. та 4000 кв.м утеплювача базальтового товщиною 100 мм. для утеплення стін та перекриття складу. Монтаж листової сталі на облаштування стін та перекриття складу виконував ПП «Бізнес-2000». Вказує, що земельна ділянка, на якій монтувався та облаштовувався склад, складалась з декількох частин. Одна частина була в користуванні у відповідачки [PERSON] а інша частина належала їй на праві власності. Зводили на даній земельній ділянці склад за згодою орендатора - відповідачки, оскільки договір оренди земельної ділянки забороняв її передачу в суборенду, а шукати іншу ділянку в неї не було часу. Земельні ділянки знаходяться за адресами : вул. Лугова, 11 та пров. Луговий, 21 в м. Чернівці відповідно. Вона придбала дане майно у ТОВ «Плафена» ЛТД, щоб в подальшому започаткувати окремий бізнес для членів своєї родини. На той час (2004-2007 роки) подружжя [PERSON] та вона з своєю сімєю працювали разом та спільно, тому питанню, на кого що оформлено, не надавалось значення. Вважає, що відповідачка [PERSON], скориставшись тим, що спірне майно знаходилось на орендованій нею земельній ділянці, видала його за таке, що належить особисто їй, порушивши її право власності на спірне майно. В даний час спірне майно реалізоване з прилюдних торгів та його набувачем є [PERSON] Попередній власник даного майна - ТОВ «Плафена» ЛТД крім договору купівлі-продажу ніяких правовстановлюючих документів, які б вказували на походження та ідентифікацію даного майна їй не надали, тому довести своє право власності на дане майно вона може лише в судовому порядку. Право власності на склад, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2004 року як на рухоме майно, не визнає відповідачка. Вона привласнила спірне майно та розпоряджалась ним на свій розсуд, як своїм власним, чим порушила її майнове право. Просить визнати за нею право власності на рухоме майно металоконструкцію збірно-розбірний склад площею 1954,2 кв.м.. що знаходяться за адресами вул. Лугова, 11 та пров. Луговий, 21 в м. Чернівці, а також комплектуючі даного складу а саме: утеплювач базальтовий, товщиною 100 мм; метало-профіль зеленого та білого кольору 4000 кв.м. загальною вартістю 288000,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позов просить задовольнити повністю. В своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні позов не визнали. В поясненнях вказали, що вважають вимоги безпідставними та подали до суду заперечення на позов. Вказують на те, що [PERSON] (в шлюбі [PERSON]) Н.В. та [PERSON] ніколи не займалися спільною господарською, підприємницькою чи будь якою іншою діяльністю. [PERSON] ні усної, ні письмової згоди на встановлення, монтування, будівництво на орендованих та її приватній земельних ділянках по вул. Луговій 1, 11 та провулку Луговому, 21 в м. Чернівці будь-яких обєктів [PERSON] ніколи не давала. Як приватний підприємець, вона орендувала дві земельні ділянки по вул. Луговій, 11 площею 1,0333га, яка з 2001р. перебувала у неї на праві постійного користування, та площею 0,5994 га.. їй також на праві особистої приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну су від 06.06.2005р. належала земельна ділянка площею 0, 10 га по провулку Луговому, 21 м. Чернівцях. На цих трьох земельних ділянках протягом 2004 - 2008 років [PERSON] за рахунок виключно власних доходів від підприємницької діяльності змонтувала на основі особисто нею придбаної збірно-розбірної металоконструкції приміщення складу площею 1954,20 кв.м., до якого [PERSON] не має жодного відношення. Вказує на те, що в неї частково збереглися документи на придбання металоконструкції, будівельних матеріалів та на монтаж складського приміщення: договір купівлі-продажу, товарний чек, накладні, платіжне доручення, рахунки, акти приймання виконаних підрядних робіт тощо. [PERSON] оскаржувала договір № 01 купівлі-продажу від 20.04.2004р., укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), за яким остання придбала розбірно- металеву конструкцію - склад. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 20.06.2014р. у справі № 726/2798/13-ц у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішенням Чернівецької міської ради № 572 від 24.04.2008р. [PERSON] було надано погодження місця розташування під будівництво складського приміщення за рахунок орендованих нею земельних ділянок та за рахунок власної земельної ділянки та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, на підставі якого було складено акт вибору земельної ділянки, виготовлено містобудівне обґрунтування розміщення складу будівельних матеріалів та надано висновок № 618 на проект містобудівного обґрунтування. Однак в силу цілого ряду причин змонтований склад, як будівля не був введений до експлуатації, а тому є рухомим майном, як будівля під розбирання. Постановами Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, 29 квітня 2011 року та від 17 січня 2013 року з фізичної особи-підприємця [PERSON], в дохід місцевого бюджету стягнуто податковий борг по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності на загальну суму 379745,49 грн. Відповідно до зазначених постанов та виконавчих листів, виданих на їх виконання, Садгірським ВДВС Чернівецького МУЮ відкрито зведене виконавче провадження № 31081060 та накладено арешт на майно фізичної особи-підприємця [PERSON]: зокрема ніким неоспореним актом опису та арешту майна від 02 червня 2011 року на нежиле приміщення - склад зеленого кольору, металевий, загальною площею 1954,20 кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 в м. Чернівці і земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована по провулку Луговому, 21 в м. Чернівці. Відповідно до акту № 238 від 20.05.2010 року металоконструкція, з якої було змонтовано збірно-розбірний металевий склад, [PERSON] була передана в податкову заставу. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.04.2013р. в справі № 2470/2633/12, залишеною без змін ухвалою Вінницького Апеляційного адміністративного ду від 10.09.2013р., в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до ДПІ в м. Чернівцях та до податкового керуючого ДПІ у м. Чернівцях [PERSON] про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії (вилучити із податкової застави металоконструкцію у зібраному стані) відмовлено з тих підстав, що відсутні докази, які б вказували на право власності [PERSON] на змонтовану металоконструкцію. З прилюдних торгів [PERSON] в травні 2012 року придбала належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га по пров. Луговому, 21 в м. Чернівці і після цього заявила про своє право власності на належний [PERSON] склад, незначна частина якого розміщена на цій земельній ділянці, але в своєму позові до Господарського суду Чернівецької області в справі № 5027/520/2012 вказувала, що весь склад розташований виключно на придбаній земельній ділянці площею 0,100 га по провулку Луговому, 21 в м. Чернівці. Вказує в запереченні на те, що позивач [PERSON] не є і ніколи не була власницею металоконструкції, з якої змонтований склад, а наявна в неї накладна на придбання якоїсь металоконструкції у ТОВ «Плафена ЛТД», засновником якої були сама [PERSON] та її колишній чоловік - рідний брат [PERSON], а на даний час є донька [PERSON], не є належним та допустимим доказом, який би свідчив, що саме з цієї металоконструкції змонтовано склад. Земельна ділянка під будівництво їй не надавалась, а [PERSON] (нині [PERSON]) Н.В., як орендар та власник земельних ділянок, на яких цей склад розміщений, такого дозволу їй не давала, жодних договорів про співробітництво з нею не укладала, орендну плату за земельні ділянки [PERSON] не сплачувала. В рамках зведеного виконавчого провадження в порядку, встановленому для виконання судових рішень, 14.10.2013р. металевий збірно-розбірний склад зеленого кольору загальною площею 1954,20кв.м., як рухоме майно, на замовлення Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ був реалізований ПП "СП "Юстиція" з аукціону і придбане відповідачем [PERSON] за ціною 297300,00грн.. Оскільки [PERSON] оспорювала право власності [PERSON] на зазначене рухоме майно, остання на підставі ст. 392 ЦК України заявила позов про визнання за нею права власності на нього і рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.11.2015 року , яке набрало законної сили 01.02.2016 року, її позовні вимоги задоволено. ФОП [PERSON] зверталася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Садгірського ВДВС про визнання рішення недійсним, в якому просила визнати акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 23.10.2013 року недійсним. Постановою суду від 06.02.2014 року, яка набрала чинності 12.06.2014 року, в задоволенні її позовних вимог відмовлено. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25 вересня 2014 року в справі 926/1086/13 в задоволені її позову про визнання за нею права власності на металоконструкцію - збірно-розбірний склад площею 1954,20кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 в м. Чернівці, відмовлено. Залишаючи зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення, Львівський апеляційний господарський суд в постанові від 16 грудня 2014 року зробив висновок про те, що він вважає необґрунтованими та такими, суперечать фактичним обставинам справи доводи позивача про те, що він є власником металоконструкції - збірно-розбірного складу площею 1954,20 кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 в м. Чернівці. Постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2015р. зазначені судові рішення залишено без змін, а касаційну скаргу [PERSON] без задоволення. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2015 року в справі № 1289/13 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП "Спеціалізоване підприємство Юстиція" і Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: [PERSON], ДПІ у м. Чернівцях, [PERSON], про визнання недійсними прилюдних торгів (за уточненими позовними вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, оформлені протоколом № 91/13/А-1 від 14.10.2013 року) відмовлено. Крім того відповідачі просили відмовити в задоволенні позову зазначаючи, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Також, представник [PERSON] зазначив, що власником збірно-розбірного складу є [PERSON], яка набула його на підставі акту державного виконавця про проведений аукціон від 23.10.2013 року і незаконність набуття нею права власності не випливає із закону і не встановлена судом, що відповідає вимогам ст. 328 ЦК України. Окрім того, не підлягає до задоволення позов особи про визнання права власності в порядку ст. 392 ЦК України, якщо він формально заявлений не для визнання, а для набуття права власності, тобто якщо позивач не є власником спірного майна, але бажає ним стати. Враховуючи наведене просили відмовити в позові про визнання права власності у звязку з безпідставністю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце слухання справи. Іі представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснив, що його довірителька є його дружиною і придбала дане майно з прилюдних торгів, що також підтверджується рішенням суду. [PERSON] як третя особа, позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що всі викладені в позові обставини відповідають дійсності. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена ЛТД», [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, пояснила, що всі викладені в позові обставини відповідають дійсності. Повідомила, що вона є в.о. директора ТОВ «Плафена ЛТД» і вказала, що дане підприємство придбало ангар у Тернопільській області в Теребовлянському районі. Участі у купівлі-продажу не приймала. У подальшому ангар був проданий [PERSON] Представники Державно податкової інспекції у м. Чернівці ГУ ДФС в Чернівецькій області та ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце слухання справи. Зважаючи на багаторазове належне повідомлення учасників процесу, про час і місце слухання справи, суд вважає, що справу слід слухати у відсутність осіб, які не зявились. [PERSON] будучи допитаною, як свідок показала, що у 05.04.2004 року вона придбала спірну металоконструкцію у ТОВ "Плафена" ЛТД за 66 120,00 грн. Розбиранням конструкції, її перевезенням та монтажем займався [PERSON] за рахунок її особистих коштів. Крім того у цих роботах їй допомагав її брат [PERSON], який від її імені і за її рахунок наймав майстрів та оплачував виконані роботи. Вказала, що фактично користувачами землі була вона і [PERSON], однак записана вона була на його дружину [PERSON] ([PERSON]В.). [PERSON] будучи допитаним в якості свідка пояснив, що будучи генеральним директором ТОВ "Плафена" ЛТД підписав з ТОВ "СТ-Трейд" в особі директора [PERSON] (якій одночасно був засновником зазначеної юридичної особи) у грудні 2003 року договір купівлі-продажу металоконструкції, яка знаходилася в смт.Дружба Тернопільської області. Розрахунки проводились із ТОВ "СТ-Трейд" офіційно на підставі накладних та чеків. Друга частина придбаної металоконструкції була продана іншому підприємцю з Чернівців, який збудував приміщення позаду магазину "Пан Диван". З метою безпеки виконання робіт демонтаж конструкції був перенесений з грудня місяця на початок весни. З метою визначення об'єму, складності виконання робіт та необхідної техніки, із подальшим визначенням приблизної вартості таких робіт було здійснено виїзд на місце. З огляду було встановлено, що оскільки конструкція мала 12 м висоти та 24 м ферми, що закріплена на болти, які необхідно було зрізати, то для зазначених робіт потрібно залучити спеціальну техніку, крани, газові балони для чого вирішили залучити бригаду з Чернівців, яка має досвід виконання таких робіт. Оскільки у ТОВ "Плафена"ЛТД не вистачало коштів на виконання цих робіт, було прийнято рішення продати придбану металоконструкцію, яка знаходилася в смт.Дружба Тернопільської області [PERSON] На виконання зазначеного рішення 5 квітня 2004 року було укладено договір купівлі-продажу між ТОВ "Плафена" - ЛТД та [PERSON] предметом якого було зазначена вище металоконструкція. Розрахунок за вказаним договором було проведено в день його укладення тобто 05.04.2004р. Відповідно всі роботи по розборці, новому монтажу та утепленню металоконструкції, [PERSON] , як власник, робила за свої кошти, в тому числі закупила новий металопрофіль. Він свої особисті кошти не вкладав, а всі кошти які ним надавались та перераховувались, були особистими коштами [PERSON], які передавались йому для проведення відповідних оплат. Крім того, пояснив, що у серпні 2009 року був здійснений захват території складів, де на той час знаходилось майно ТОВ "Євробуд ХХІ". За допомогою охоронного агентства нам вдалося його вивезти. Окрім того [PERSON] підтвердив той факт, що заборгованості по обов'язковим платежам та комунальних послуг до моменту захвату складу не було. Борг по зазначеним платежам виник з моменту захвату складу. До 2009 року він перебував у шлюбі з [PERSON], шлюб було розірвано у лютому 2009 року. У серпні 2009 року [PERSON] заявила про те, що майно її. Розподіл спільного майна подружжя було завершено 30.01.2013 року. При цьому зауважив, що оскільки у серпні 2009 року виник конфлікт, то [PERSON] виставила охорону. Вказав, що у Приватного підприємства «Вікторія» в 2005 році ним за кошти [PERSON] було придбано 4 000 м2 зеленого та білого метало профілю, яким потім було обшито та оздоблено спірний ангар. Крім того вказав, що було придбано також утеплювач за кошти [PERSON], яким утеплено також ангар. Таким чином вказав, що з Терноаполя було привезено тільки каркас, а всі інші матеріали придбавались окремо. [PERSON] будучи допитаною як свідок пояснила суду, що 20 квітня 2004 року вона купила у [PERSON] розбірно-збірну металоконструкцію склад. На запитання хто саме знайшов та привіз цю металоконструкцію повідомила, що її працівники [PERSON] та [PERSON] на її прохання знайшли металоконструкцію у Львівській області. Про купівлю металоконструкції домовлявся [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] Пояснила, що організацією робіт по перевезенню та встановленню металоконструкції займалося ТОВ "Євробуд ХХІ", а саме працівник цього підприємства [PERSON] Надати оригінали договору купівлі-продажу металоконструкції, укладеного 20.04.2004 року з [PERSON] - відмовилася. Вказала, що мала намір здавати дане приміщення в оренду, але відпала потреба бор підприємство себе вичерпало. З приводу утеплювача та метало-профілю жодних пояснень і документів ні вона ні її представник суду не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що приблизно із 2000 року він працював завгоспом на підприємстві «Євробуд-ХХІ». У 2004 році протягом квітня червня місяців, він організовував розбору металевого ангару у смт.Дружба, Теребовлянського району, Тернопільської області. У звязку із складністю робіт, ним було замовлено спеціальну техніку та спеціальне обладнання для розбирання конструкцій ангару (спочатку було витягнуто колони висотою 12,5 м., потім здійснювався розподіл (розріз) самих ферм). Окремо, свідок він зазначив, що ангар, що був розташований у Тернопільській області та перевезений на вул.Лугову в м.Чернівцях, вони із бригадою розбирали не весь, а лише частину, яку було придбано у [PERSON], іншу частину ангара придбали інші особи. Загальна довжина ангара була приблизно 160 метрів, бригадою під його керуванням було розібрано довжиною приблизно 75 метрів. Після перевезення конструкцій на вулицю Лугову,11 [PERSON] вів нагляд за проходженням всіх робіт по монтажу нового ангару із конструкцій, що привезені із Тернопільської області. Привезли тільки каркас: колони, ферми і стойки. Все інше додатково куплялось [PERSON] і за іі кошти, а саме замовляись анкерні болти більше 1 000 штук та утеплювач і метало профіль. Також, перед монтажем було замовлено біля 300 літрів фарби для фарбування конструкції. Обшивка конструкції на вулиці Луговій,11 проводилася працівниками із Кам`янець Подільського, окремі види робіт проводилися іншою бригадою (висотні роботи). [PERSON] пояснив, що всі витрати на роботи по розбиранню та монтажу конструкцій ангара, виплату заробітної плати і інших поточних витрат здійснювала [PERSON], шляхом передачі коштів [PERSON]. Він щосуботи давав звіт про виконані роботи і отримував фінансування на наступний тиждень, з [PERSON] [PERSON] по питанню розбирання, перевезення та монтажу ангара не спілкувався відповідно, ніякі кошти не отримував. Вказав, що монтажем висотним займалась фірма [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що влітку 2004 року на прохання [PERSON] він надавав допомогу у питаннях оформлення документів на землю по вул. Луговій та в освоєнні земельної ділянки для будівництва складу. Підтвердив той факт, що влітку 2004 року металоконструкція знаходилась на земельній ділянці по вул.Луговій. Пояснив, що йому невідомо походження цієї металоконструкції, він не знає хто її демонтував і хто збирав. За проектну документацію, щодо землі кошти сплачувала [PERSON], а [PERSON] допомагав їй, можливо навіть матеріально. [PERSON] при будівництві ангару бачив, але чим він займався йому не відомо. Свідок [PERSON] в своїх показах вказав, що він працює директором Чернівецького регіонального відділення ТОВ «Торгово-промислової компанії», яка торгує базальтовим утеплювачем і є їх торговим представником. Вказав, що він не знає [PERSON], а йому відомі [PERSON] і [PERSON], оскільки вони здійснювали закупівлю базальтової мінвати у великих обсягах. Пояснив, що обсяг мінвати був великий [PERSON] купляв для ТОВ "Євробуд ХХІ", а [PERSON] знає, бо для неї [PERSON] просив гарну ціну і знижку, оскільки вона замовляла заказували 4 фури базальтової вати RockWoll, що приблизно 4 тисячі м.кв., в фуру входить від 80 до 120 кубів мінвати. Документи всі оформили і накладні оформлялись в метрах квадратних, товщина мінвати 10см., в одній фурі вміщається 1000-1200м.кв. Як саме отримував кошти не пам'ятає, але всі розрахунки з ним проводив [PERSON] Вказав, що документація вся була у їх офісі в Львові, а потім в Києві, в даний час вона напевно знищена, але точно йому не відомо. Вказав, що точно памятає, що від [PERSON] ніякі кошти не отримував. Свідок [PERSON], суду показав, що він є приватним підприємцем і займається металоконструкціями. Вказв, що він виїжджав в Теребовлянський район Тернопільської області на прохання [PERSON], які купили іншу частину ангару, та що не була придбана [PERSON] і підтвердив тотожність ангарів розміщених на вул. Луговій, 11 та вул. Хотинській (позаду магазину "Пан Диван") та факт їх придбання в Тернопільській області. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала бухгалтером в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СТ-Трейд» та підтвердила факт продажу металоконструкції (ангар) належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Плафена ЛТД», а також факт підписання нею видаткової накладної № РН-0001345 від 05.04.2004 року та отримання грошей за майно. Свідок [PERSON] повідомив, що він є власником будівельної фірми "Парнас", яка виконувала роботи по монтажу металоконструкції на замовлення [PERSON] в 2004-2005 роках по вулиці Луговій, 11 в м.Чернівці. Зазначив, що конструкція було типова, цей ангар мав бути з двох частин, але була тільки одна частина і тому треба було його вдосконалити, а саме зробити додатково дах з оцинкованої бляхи, стіни з профіля 57 чи 63 мм. Всі роботи по збиранню ангару проводила його бригада, а він лише контролював. Замовляв роботу [PERSON], що стосується [PERSON], то з нею ніяких домовленостей не було і він її взагалі ніколи не бачив. Хто саме купував матеріали, які використовувались при проведенні зазначених робіт, йому не відомо, але всі матеріали привозив [PERSON] Вказав також, що всі бетонні роботи по заливці фундаменту проводив [PERSON] Свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] та [PERSON] здійснювали роботи та монтажу та облаштуванню складу. На час прийняття його на роботу в 2004 році на ТОВ "Євробуд ХХІ" виконробом, металоконструкція вже знаходилась на вул.Луговій але в розібраному стані. Коли він прийшов заливали стакани. Кошти всі надавав на роботи та інше [PERSON]. від відповідача [PERSON] не отримував. Монтаж металоконструкцій та висотні роботи робила фірма "Парнас" [PERSON]. Інша фірма з Камянця-Подільського ПП «Вікторія-3» здійснювала роботи по утепленню і монтажу металічного профілю. Суд дослідивши матеріали даної справи і матеріали витребуваних справ: цивільної справи 2-854/12 та адміністративної справи № 2а/2470/2633/12, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оглянувши докази за їх місцезнаходженням, покази свідків по справі, покази свідків, які повністю узгоджуються між собою та підтверджують факти викладені в позові, зважаючи на наявність рішень судів які набрали законної сили, вважає, що не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 05 квітня 2004 року позивач за договором купівлі-продажу придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена ЛТД» металоконструкцію (ангар), сплативши за нього в касу продавця 66120,00 гривень та підписавши при цьому акт приймання-передачі. Зазначене також підтверджується видатковою накладною № РН-0001345 від 05.04.2004 року та фіскальним чеком від 05.04.2017 року. Металоконструкція (ангар) належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Плафена» ЛТД на підставі договору купівлі-продажу № 272 від 31.12.2003 року укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «СТ-Трейд». Встановлено, що [PERSON] було придбано у Приватного підприємства «[PERSON] 3» (м.Кам`янець-Подільський) метало профіль марки ЛПАС-15 зеленого та білого кольору в кількості 4000 кв. м. за ціною 38,00 грн. за кв.м. та у товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» позивач придбала у 2005 році 4000 кв. м. утеплювача базальтового товщиною 100 мм для стін та перекриття металевого складу за ціною 34,00 грн. за 1 кв. м. для утеплення стін та перекриття складу та дані матеріали були використані для облаштування складу, який розміщено на вул. Луговій, 11 та пров. Луговому, 21 в м. Чернівцях. Монтаж ангару на вул. Луговій,11 та пров. Луговому,21 в м. Чернівцях здійснено фірмою яка належала і директором якої був [PERSON], а утеплення і обшивка метало профілем марки ЛПАС-15 зеленого та білого кольору в кількості 4000 кв. м. здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-2000» на підставі договору укладеного із позивачем. З показів свідків встановлено, що контроль за виконанням будівельних робіт здійснював [PERSON] та за його дорученням [PERSON] Крім того провівши огляд доказів за їх місцезнаходженням, а саме: збірно-розбірного металевого складу, зеленого кольору, по вул. Луговій, 11 та пров. Луговому, 21 в м. Чернівцях, який проводився з відео фіксацією, встановлено, що на вказаній ділянці знаходиться 2 склади (ангара), один із них зеленого кольору. Оглянувши склад зеленого кольору свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтверджені покази дані в судовому засіданні та вказано, що це саме цей склад ангар, був придбаний у смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області та в подальшому перевезений і змонтований під керівництвом [PERSON] фірмою та бригадою [PERSON], а свідок [PERSON] підтвердив, що він утеплений базальтовою ватою продажем та представником якої була фірма де він працював. 14.10.2013 року збірно-розбірний металевий склад, зеленого кольору, загальною площею 1954,2 кв.м. на прилюдних торгах (аукціоні) придбала [PERSON]. Прилюдні торги проведено в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а/2470/3183/12 від 18.02.2013 року Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», що підтверджується [PERSON] державного виконавця про проведений аукціон від 23.10.2013 року. Крім того рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.11.2015 року , яке набрало законної сили 01.02.2016 року, по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності позовні вимоги задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на збірно-розбірний металевий склад, зеленого кольору, загальною площею 1954,2 кв.м., який розташований по вул.. Луговій, 11 та пров. Луговому, 21 в м. Чернівці. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2014 року, яка набрала чинності 12.06.2014 року по справі за адміністративним позовом ФОП [PERSON] до Садгірського ВДВС про визнання рішення недійсним, в якому просила визнати акт державного виконавця про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 23.10.2013 року недійсним, в задоволенні її позовних вимог відмовлено. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25 вересня 2014 року в справі 926/1086/13 за позовом ФОП [PERSON] до ФОП [PERSON], треті особи: ДПІ у м. Чернівці, Садгірський ВДВС Чернівецького МУЮ, ПП « Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON], про визнання права власності на збірно-розбірний металевий склад в задоволені її позову про визнання за нею права власності на металоконструкцію - збірно-розбірний склад площею 1954,20кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 в м. Чернівці, відмовлено. Залишаючи зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення, Львівський апеляційний господарський суд в постанові від 16 грудня 2014 року зробив висновок про те, що він вважає "необґрунггованими та такими, суперечать фактичним обставинам справи доводи позивача про те, що він є власником металоконструкції - збірно-розбірного складу площею 1954,20 кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 в м. Чернівці". Постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2015р. зазначені судові рішення залишено без змін, а касаційну скаргу [PERSON] без задоволення. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2015 року в справі № 1289/13 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП "Спеціалізоване підприємство Юстиція" і Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: [PERSON], ДПІ у м. Чернівцях, [PERSON], про визнання недійсними прилюдних торгів (за уточненими позовними вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, оформлені протоколом № 91/13/А-1 від 14.10.2013 року) відмовлено. Встановлено, що [PERSON] оскаржувала договір № 01 купівлі-продажу від 20.04.2004р., укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), за яким остання придбала розбірно-металеву конструкцію - склад. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 20.06.2014р. у справі № 726/2798/13-ц у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Також встановлено, земельні ділянки по вул.. Луговій, 11 та пров. Луговому, 21 в м. Чернівці належали [PERSON] на праві власності та праві користуванні та на них розташований одна розбірно-металева конструкція склад. Будь-яких домовленостей про передачу земельних ділянок в користування чи оренду, між позивачем та відповідачем [PERSON] не було. Крім того встановлено, що у звязку з виникненням у [PERSON] податкового боргу цей склад був переданий відповідачем у податкову заставу та описаний. В подальшому постановами Чернівецького окружного адміністративного суду було присуджено до стягнення з ФОП [PERSON] заборгованість з орендної плати за землю, при виконанні яких державним виконавцем Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ було описано та арештовано майно ФОП [PERSON] збірно-розбірний металевий склад загальною площею 1954,20 кв.м., що знаходиться по вул. Луговій, 11 у м. Чернівці. Дане майно було реалізоване з аукціону за ціною 297300,00 грн. переможцю торгів [PERSON] Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; - про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; - про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; - про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; - про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; - про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Обставини, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, встановлені судовим рішенням, у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. В даному випадку із встановлених судом обставин має місце вибуття спірного майна із володіння позивача до добросовісного набувача, а тому позивачем було обрано невірний спосіб захисту порушеного права. Тобто, визнання права власності на рухоме майно - збірно-розбірний металевий склад, зеленого кольору, загальною площею 1954,2 кв.м, що розміщений по вул. Луговій, 11 та пров. Луговому,21 в. Чернівцях в порядку статей 376, 392 Цивільного кодексу України є невірним способом захисту порушеного права та відносно вказаного майна є рішення судів, якими встановлено обставини набуття і визнано право власності за [PERSON] Отже в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed