Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.09.2020 року зі своєї банківської карти АТ «Тінькофф Банк» за № [NUMBER] він помилково виконав переказ грошових коштів у сумі 13 400 російських рублів на банківську картку № [NUMBER] в АТ «Універсал Банк», підтвердивши операцію в додатку системи Клієнт-Банк (для мобільного телефону) банку «Тінькофф Банк». Оскільки помилково списані грошові кошти перераховані до АТ «Універсал Банк», яке їх безпідставно утримує, [PERSON] просить суд стягнути з АТ «Універсал Банк» 4 880 грн. 41 коп., що станом на 09.09.2020 року еквівалентно 13 400 російських рублів та зобов`язати відповідача перерахувати зазначені кошти за реквізитами його рахунку або на карту № [NUMBER] . У відзиві на позовну заяву, представник АТ «Універсал Банк» просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що грошові кошти за спірним платежем перераховані на картковий рахунок клієнту банку, а не утримуються банком. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31.05.2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення співвідповідача відмовлено, з підстав недодержання заявником вимог ч. 1 ст. 51 ЦПК України. У судове засідання [PERSON] не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у задоволення позову просив повністю відмовити. За таких обставин справа підлягає розгляду на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Судом установлено, що відповідно до квитанції № 1-1-434797208 АТ «Тінькофф Банк» [PERSON] перераховано на карту № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 13 400 російських рублів. За інформацією АТ «Універсал Банк» картка № [NUMBER] належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із виписки АТ «Універсал Банк» про рух коштів за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , 09.09.2020 року зараховано від «Тінькофф Банк» грошові кошти у розмірі 13 400 російських рублів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про банки та банківську діяльність" до банківських послуг належать відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу). Згідно із п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі (п. 1.23 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні"). Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що АТ «Універсал Банк» не є кінцевим набувачем грошових коштів, що помилково перераховані позивачем на відкритий у цьому банку поточний рахунок, суд дійшов висновку про те, що АТ «Універсал Банк» не є належним відповідачем за вимогою [PERSON] про витребування спірної грошової суми в порядку ст. 1212 ЦК України. За таких обставин, позов [PERSON] до АТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed