Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області, із заявою, в якій просить суд: встановити юридичний факт, що вона належить до польської національності; зобов"язати Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис за №1044, про народження [PERSON], [INFO], вчинений 28.04.1992 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом доповнення актового запису словами "національність - "полька" або словами "національність дитини "полька". Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що у свідоцтві про народження виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 28.04.1992 року на підставі актового запису про народження №1044 від 08.09.1937 року, вказано що її батько [PERSON], національність "українець", її мати [PERSON], національність "полька", що перешкоджає встановленню національності [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та її дітям. [PERSON], вважає себе полькою за національністю. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Пояснили суду, що батько заявника по національності є українцем, а мати - полячкою. Представник заінтересованої особи - Нікітінська О.В. надала до суду заперечення по справі, а також зазначила, що не заперечує частковому задоволенню позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану було складено актовий запис про народження № 1044 про те, що 03.09.1937 року народилася [PERSON], батьками якої були записані - [PERSON] за національністю «українець», [PERSON] за національністю «полячка». Вказані відомості також підтверджуються копією запису акта про народження №1044, наданою Державним архівом Хмельницької області Хмельницької обласної державної адміністрації. В подальшому, 11 квітня 1958 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON]. 20 листопада 2018 року заявник звернулася до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про внесення до її паспорту дані про її національність а саме: "національність -полька". 18 грудня 2018 року заявник звернулася до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про внесення до її свідоцтва про народження дані про її національність а саме: "національність -полька". Відповідно до листа Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28 листопада 2018 року, вбачається, що відповідно до п.6 "Положення пр паспорт громадянина України" (зразка 1994 року) забороняється внесення даних, не передбачених цим положенням. Згідно з "Положенням про паспорт громадянина України" сьома, восьма і дев"ята сторінки паспорта призначаються для особливих відміток. Внесення даних про національність громадянина не передбачене "Положенням". Відповідно до листа Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18 грудня 2018 року, вбачається, що опис бланка свідоцтва про народження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року №1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану" не містить граф "національність " дитини, тому внести зміни до свідоцтва про народження із зазначенням національності "полька" не виявляється можливим. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Статтею 22 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Згідно з п.п. 1.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.7. Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року визначає, що Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 цього ж Закону визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи походження матері заявника, яка має польське походження, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про встановлення факту належності заявника до національності «полька» та часткового задоволення заяви [PERSON], заінтересована особа: Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: partial