Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До суду з вказаним первісним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що як вбачається з погосподарських книг Ясенівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Ясенівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS], 1957 року побудови, належав до майна колгоспного двору членом якого був [PERSON], який набув 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" права власності на будинок як на майно колгоспного двору. Рішенням виконкому Ясенівської сільської ради від 17.06.2000 року №16 «Про оформлення права власності на житловий будинок, який належить фізичним особам» вирішено оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті останнього прийняли його діти, її чоловік [PERSON] та його брат [PERSON], які подали заяви до Ставищенської районної державної нотаріальної контори і отримали свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. [INFO] помер [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла вона (позивачка). Вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на вказаний житловий будинок, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. [PERSON] прийнявши спадщину після смерті свого батька набув право власності в порядку спадкування за законом на ? частину вищевказаного житлового будинку, і це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Ясенівська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Житловий будинок загальною площею 62,2 м2 житловою площею 31,2 м2 вартістю 81830 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] на ? частину вищевказаного житлового будинку. До суду із зустрічним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняв він та його брат [PERSON]. [PERSON] за життя набув права власності на вищевказаний житловий будинок, проте не зареєстрував його у відповідному реєстраційному органі. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на ? частину вищевказаного житлового будинку. Сторони та їх представники в судове засідання не прибули. Представник [PERSON] - [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] подали до суду заяви, відповідно до яких [PERSON] позов підтримує, зустрічний позов визнає, [PERSON] зустрічний позов підтримує, первісний позов визнає, справу просять слухати у їх відсутність. Представник Ясенівської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви про визнання позовних вимог представника позивачки [PERSON] -[PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], Ясенівської сільської ради, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання Ясенівською сільською радою позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, визнання представником позивачки позовних вимог за зустрічним позовом та визнання представником відповідача позовних вимог за первісним позовом не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Ясенівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Ясенівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS], 1957 року побудови, належав до майна колгоспного двору членом якого був [PERSON], який на час припинення колгоспного двору - 15 квітня 1991 року відповідно до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" набув право власності на будинок як на майно колгоспного двору (а. с. 13, 16-19). Рішенням виконкому Ясенівської сільської ради від 17.06.2000 року №16 вирішено оформити право власності на вказаний будинок за [PERSON] (15). Останній [INFO] помер. Спадщину після його смерті прийняли його діти, [PERSON] (чоловік позивачки) та [PERSON] відповідно до ст. ст. ч. 1, 549 ч. 1 п. 2 ЦК УРСР (1963 р.), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк . [INFO] помер [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла позивачка - дружина спадкодавця [PERSON], відповідно до ст. ст. 1261, 1269, 1270 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк . Вищевказаний житловий будинок загальною площею 62,2 м2 житловою площею 31,2 м2 вартістю 40915 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована (а. с. 11, 21-23). Ясенівська сільська рада свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] за його життя не видала (а. с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], як член колгоспного двору, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). Після смерті [INFO] право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок набули [PERSON] та відповідач [PERSON], кожен на ? його частину, а після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? вказаного будинку набула позивачка [PERSON] і оскільки представником відповідача - Ясенівської сільської ради первісний та зустрічний позов визнається, відповідачем [PERSON] визнається первісний позов, позивачкою [PERSON] визнається зустрічний позов, - вказані позови підлягають задоволенню. Оскільки Ясенівська сільська рада, відповідач [PERSON] до пред'явлення первісного позову про визнання права на спадщину за законом на житловий будинок, та позивачка [PERSON], Ясенівська сільська рада до пред'явлення зустрічного позову про визнання права на спадщину за законом на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved