Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що батьками позивачки є [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Одразу, після смерті мами, [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповів позивачці, своїй дочці. Даний заповіт посвідчений секретарем Виноградської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 87, ніким не скасований і не відмінений. Після смерті тата відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка (пай), розташована в с. Виноград та будинковолодіння, побудоване в 90-х роках на земельній ділянці площею 0,20 га по [ADDRESS] . Згідно виписок по господарських книг Виноградської сільської ради двір колгоспний , голова домогосподарства - [PERSON] Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном після смерті тата та звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою. На частину спадкового майна, до якого входить земельна ділянка 19.08.2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, до якої входить будинковолодіння [ADDRESS] . Причиною такої відмови стало відсутність правовстановлюючого документу та реєстрація спадкового господарства, як колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1931 р.н., та [PERSON] . 1930 р.н. Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. Спору щодо спадкового майна після смерті батьків немає, рідна сестра позивачки [PERSON] , не претендує на спадкове майно. Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло. Відповідно до звіту ЕТВО "Придністров`я" про вартість майна, ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 88 880 грн. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки-адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву про розгляд справи без позивачки і її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд підготовчого та судового засідання за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15 [INFO] в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] та відносився до колгоспного двору, були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 516, виданою 23.07.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно погосподарських книг Виноградської сільської ради № 1 особовий рахунок № 43 за 1986-1990 роки, за 1991-1995 роки та погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 44 за 1996-2000 роки в господарстві проживали: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; двір колгоспний, що стверджується виписками із погосподарських книг № 518, № 519, № 520, виданими 23.07.2019 Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.08.1963 Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Виноград, актовий запис № 37 від 04.08.1963, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 08 [INFO] року з [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на Волинська, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08.05.1982. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 по справі № 346/213/15-ц зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - Волинська. Батьки позивачки, [PERSON] , 1931 р.н., та [PERSON] , 1930 р.н., одружилися 2 вересня 1958 року, актовий запис № 9 від 02.09.1958, що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.09.1958 Виноградською сільською радою Гвіздецького району Станіславської області. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 24.02.2000, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.02.2000 Виноградською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час її смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Довідкою № 637, виданою 03.10.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON] , 1930 р.н., до дня смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] , 1931 р.н. З копії спадкової справи 206/2004, наданої суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. слідує, що відповідачка [PERSON] 04 березня 2004 року подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка складається із права на земельну частку. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 04.03.2004 державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 475, доводиться, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 59,9 в умовних кадастрових гектрах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій на підставі сертифікату про земельну частку (пай) серії ІФ [NUMBER] . У наданій спадковій справі відсутня заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом. З наведеного слідує, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, після смерті своєї дружини, теж фактично прийняв спадщину, однак юридично її не оформив. За заповітом, посвідченим 21 червня 2000 року секретарем виконкому Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , що мешкає в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все належне йому рухоме та нерухоме майно, а також цінні папери, які будуть належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці - [PERSON] . Заповіт зареєстровано реєстрі за № 87. [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 26 від 06.09.2011, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.09.2011 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На момент смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] один, що підтверджується довідкою № 511, виданою 22.07.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією спадкової справи № 10/2012, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., стверджено, що позивачка Волинська галина Ярославівна 29.02.2012 подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29761140 виданий 29.02.2012 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. свідчить про внесення до Спадкового реєстру запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 52483470, номер у нотаріуса 10/12. Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих 09.08.2012 приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., зареєстрованих в реєстрі за № 1418, №1419, спадкова справа № 10/12 доводиться, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , яка складається із двох земельних ділянок площами 0,1755 га кадастровий номер 2621680200:03:002:0111 та 0,9201 га кадастровий номер 2621680200:05:001:0058, що належали померлому згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 112212 та ІФ № 112213. Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31328864 та № 31328887, видані 09.08.2012 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 52483470, номер у нотаріуса 10/12. З довідки № 517, виданої 23.07.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району слідує, що позивачка здійснювала поховання батьків. Отже, [PERSON] , дочка спадкодавця, прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] . До спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . Виписками із погосподарських книг № 1 за 2001-2005 роки, 2006-2010 роки та 2011-2015 слідує, що в господарстві проживав голова домогосподарства - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 19.08.2019 слідує, що [PERSON] галині [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а подані спадкоємцем документи не підтверджують права власності спадкодавця на зазанчений житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9038 виданою 05.07.2019 ОКП "Коломийське МБТІ" стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , складеного 15.07.2019, встановлено, що житловий будинок збудований в 1991р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1900, 1991 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я", ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 23.07.2019 становить 88 880 грн. Згідно довідки № 524, виданої 23.07.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради за житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд в розмірі 0,2000 га. Після смерті батька позивачка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачка не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1221- 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved