Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

11.02.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Житлово-комунального підприємства № 2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 грудня 2011 року був незаконно звільнений з роботи за нібито появу на роботі в стані алкогольного сп'яніння. Рішенням суду від 27 квітня 2012 року поновлений на роботі, в користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. 07 травня 2012 року після ознайомлення з наказом про поновлення на попередній посаді, використовуючи своє законне право, подав заяву про звільнення з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. При ознайомленні з наказом позивач з'ясував, що його звільнено за власним бажанням, окрім того, роботодавець не виплатив вихідну допомогу та компенсацію за 9 днів невикористаної відпустки. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 червня 2012 року змінено формулювання причини звільнення на ч. 3 ст. 38КЗпП - за власним бажанням через порушення роботодавцем законодавства про працю, а також стягнуто в користь позивача вихідну допомогу та компенсацію за 9 днів невикористаної відпустки. Після набрання рішенням суду законної сили письмово звернувся в ЖКП № 2 з вимогою провести остаточний розрахунок, відповіді на звернення не отримав і розрахунок не був проведений. Для стягнення присуджених коштів змушений був звернутися в державну виконавчу службу. 23.10.2012 року рішенням Луцького міськрайонного суду стягнуто з житлово-комунального підприємства № 2 на користь [PERSON] 9715 грн. 68 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також 300 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 06.12.2012 року вищевказане рішення від 23.10.2012 року залишено без змін. Проте, з відповіді Державної інспекції з питань праці від 16.01.2013 року за № 55/02-2-02 та довідку від 14.12.2012 року № 01-08-605 за підписом директора ЖКП № 2 Рижука В.В. позивачу стало про розмір його середньоденного заробітку, який складає 124,56 грн. при заробітній платі за листопад-грудень 2011 року. В січні 2013 року звернувшись до Пенсійного фонду України та в Державну податкову службу та з виданих довідок позивач з'ясував, що бухгалтерія ЖКП № 2 подала в ці органи звіти та порахувала податки за розміром його заробітної плати за листопад-грудень 2011 року в сумі 2112,14 грн. Позивач зазначає, що компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.10.2013 року за 117 робочих днів розраховувалась згідно довідки від 22.10.2012 року № 01-07/504, в якій зазначено суму середньоденного заробітку 83 грн. 04 коп. Крім того, позивач вказує, що його дійсний середньоденний заробіток складає 132,00 грн., оскільки його заробітна плата в жовтні 2011 році становила 2112,14 грн., листопаді 2011 року - 2112,14 грн., та ним відпрацьовано в жовтні 2011 року 16 днів, в листопаді 2011 року 16 днів. Просить суд, стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період по день фактичного розрахунку. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з Житлово-комунального підприємства № 2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період по день фактичного розрахунку в розмірі - 19182,92 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача Житлово-комунального підприємства № 2 в судове засідання не з'явився, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача Житлово-комунального підприємства № 2 за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19 грудня 2011 року позивач [PERSON] звільнений з роботи у зв'язку з появою на робочому місці у нетверезому стані згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 27 квітня 2012 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2012 року, поновлено [PERSON] на посаді електромонтажника з освітлення і освітлювальних мереж IV розряду ЖКП № 2 м. Луцька. Стягнути з ЖКП № 2 в користь [PERSON] 9136,10 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 74-76). 07 травня 2012 року [PERSON] поновлений на займаній посаді та цього ж дня звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 20 червня 2012 року постановлено визнати неправильним формулювання причин звільнення [PERSON], змінити причину звільнення [PERSON] в наказі № 2/50 від 7 травня 2012 року з "за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України"на "за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України". Зобов'язати ЖКП № 2 внести зміни до запису № 19 в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] у відповідності до проведених змін в наказі № 2/50 від 7 травня 2012 року. Стягнути з ЖКП № 2 в користь [PERSON] невиплачену вихідну допомогу в сумі 6414,72 грн. та компенсацію за 9 днів невикористаної відпустки в сумі 592,11 грн. (а.с. 78, 79). Постановою державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 19 липня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 16 липня 2012 року, про стягнення з ЖКП № 2 на користь [PERSON] 7006,83 грн. боргу. Постановою державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 21 серпня 2012 року накладено арешт на кошти ЖКП № 2 на рахунку в АТ "УкрСиббанк". Платіжним дорученням від 14 вересня 2012 року № 425 ЖКП № 2 перерахувало [PERSON] 485,17 грн. 23.10.2012 року рішенням Луцького міськрайонного суду стягнуто з житлово-комунального підприємства № 2 на користь [PERSON] 9715 грн. 68 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також 300 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 5, 6). Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 06.12.2012 року вищевказане рішення від 23.10.2012 року залишено без змін (а.с. 7, 8). Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як визначено ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів"від 6 листопада 1992 року № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, -на число календарних днів за цей період. В основу розрахунку середнього заробітку при винесенні рішення від 23.10.2014 року судом було взято середньоденний заробіток [PERSON], який складає 83,04 грн. згідно довідки ЖКП № 2 від 22 жовтня 2012 року № 01-07/504. З довідки від 14.12.2012 року № 01-08-605 за підписом директора ЖКП № 2 Рижука В.В. вбачається, що розмір середньоденного заробітку [PERSON] складає 124,56 грн. (заробітна плата за жовтень 2011 року становила 1992,96 грн., за листопад 2011 року - 1992,96 грн.) (а.с. 10). Крім того, з довідки від 17.12.2012 року за № 01-08/608 за підписом директора ЖКП № 2 Рижука В.В. вбачається, що розмір середньоденного заробітку [PERSON] складає 124,56 грн. (а.с. 71). Сума середнього заробітку за весь час затримки по день постановлення рішення судом, тобто за період з 07 травня 2012 року по день повного розрахунку з [PERSON] 25 грудня 2012 року становить (124,56 грн. х 232 дні) - 28897,92 грн. Враховуючи, що позивачу виплачено суму в розмірі 9715,00 грн. згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 23.10.2012 року, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період по день фактичного розрахунку складає 19182,92 грн. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період по день фактичного розрахунку в розмірі - 19182,92 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з Житлово-комунального підприємства № 2 слід стягнути в користь держави суму в розмірі 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved