Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 9 листопада 2012 року між відповідачем та ним укладено споживчий кредитний договір № 50006669 від 9.11.2012 року про отримання позивачем споживчих кредитних коштів на придбання рухомого майна - автомобіля в сумі 279 564,20 гривень, що еквівалентно 34 010 доларів США строком на 60 місяців, починаючи з 09.11.2012 року до 09.11.2017 року та сплати процентів у розмірі 9.90%. Окрім того також було укладено і договір застави до кредитного договору № 50006669 від 12 листопада 2012 року, згідно з якого відповідачем було надано позичальнику вище зазначену грошову суму 279 564,20 грн. під забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 50006669 від 9 листопада 2012 року; забезпеченням згідно договору застави транспортного засобу вступає автомобіль Фольксваген, модель СС, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2012 р., що став його власністю після укладання споживчого кредитного договору і договору застави. Вказує, що він завітав в офіс "Порше-Мобіліті", розташований за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева, де також знаходився автосалон відповідача, менеджер дуже привабливо розповів про переваги співпраці з їхньою компанією, на протязі години він особливо не звертаючи увагу на всі пункти договору, підписав його; кредитний договір був надрукований дуже дрібним шрифтом, в нього останній час погіршився зір і він не зміг детально його прочитати; єдине, що він зрозумів, що йому потрібно було внести на відповідний рахунок відповідача суму, еквівалентну 11 336,75 доларів США, після чого йому було виділено споживчий кредит в сумі 279 564,20 гривень. Ці кошти на руки він не отримував, вони відразу були перераховані через банк в автосалон, який належав також відповідачу. В автосалоні ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" з ним 9.11.2012 року був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного автомобіля; 12.11.2012 року він, виконуючи умови кредитного договору, уклав договір страхування автомобіля в страховій компанії, яку також вказав відповідач - в ПАТ СК "Українська страхова група", потім в цей же день він уклав договір застави транспортного засобу з відповідачем, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Також даний договір був викладений дуже дрібним шрифтом і він маючи середню освіту і поганий зір його повністю не зміг прочитати і зрозуміти, він надіявся на порядність представників відповідача, які його скрізь супроводжували. За оформлення даного договору він сплатив нотаріусу 1 500 гривень. Після цього він отримав техпаспорт на автомобіль білого кольору держномер [NUMBER], став його власником і став ним користуватись. В автосалоні йому нав'язали встановлення на автомобілі додаткового устаткування на загальну суму 3 894,22 грн. Позивач вказує, що в той час він працював і отримував стабільну заробітну плату і сплачував всі необхідні платежі, які йому виставляв відповідач, при затримках в оплаті рахунків відповідач відразу йому виставляв штрафні санкції. Згодом він зрозумів, що умови кредитного договору несправедливі, він постійно повинний був думати про вчасну оплату кредиту, де взяти кошти на слідуючу оплату, згодом, в кінці 2013 року в нього виникли проблеми із здоров'ям, також на підприємстві, де він працював, стали затримувати в сплаті заробітної плати, він телефонував менеджеру і повідомляв письмово про його проблеми і просив розстрочити його заборгованість. Приблизно через 11 місяців, коли він перебував в м. Києві на Кільцевій дорозі, на АЗС, його машина була заблокована кількома автомобілями відповідача, які викликали державного виконавця Шевченківської виконавчої служби, який пояснив, що в зв'язку з тим, що він невчасно сплачував кредитні кошти згідно виконавчого напису приватного нотаріуса [PERSON] від 5 листопада 2013 року за зверненням відповідача, головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського району м. Києва Сабадаш Л.І. відкрито виконавче провадження, в ході якого 7.11.2013 року винесена постанова про накладення арешту на його кредитний автомобіль і оголошено його в розшук; на підставі цих документів його автомобіль був в нього вилучений, про що був складений Акт опису й арешту майна, автомобіль був відігнаний на стоянку, яка належить відповідачу. Вказує, що при ретельному вивченні кредитного договору він зрозумів, що даний договір несправедливий, є неконкретним, тому що в ньому іде мова про додатковий кредит, який він не отримував, в загальних умовах кредитування в п. 3.12, 3.2.1 по п. 2.2.7 вказані всі випадки дострокового повернення на вимогу компанії кредиту і розірвання кредитного договору в односторонньому порядку в семи випадках, зобов'язання компанії зазначені тільки в одному пункту 4.1, а його аж в семи пунктах, відповідач, не зважаючи на те, що в договорі він послався на вимоги ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", цей закон йому не роз'яснив. Тобто при підписанні даного договору відповідачем було порушено його законні права , кредитний договір № 50006669 від 12 листопада 2012 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача, порушує його права та законні інтереси. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив постановити рішення, яким визнати споживчий кредитний договір № 50006669 від 09 листопада 2012 року і договір застави транспортного засобу від 20 листопада 2012 року недійсними, укладений між позивачем та відповідачем з моменту його підписання в зв'язку з порушенням прав споживача; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом застосування двосторонню реституцію , а саме зобов'язати особу № 2 повернути Особі № 1 сплачені по кредитному договору № 50006669 від 09 листопада 2012 року відсотки, комісії, тощо на загальну суму 172 994,01 гривен, залишивши відповідачу кредитний автомобіль, який є його власність вартість якого перебільшує отриманий споживчий кредит; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] звернулася із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше-Мобіліті", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання кредитного договору і договору застави укладених з порушенням прав другого подружжя, посилаючись на те, що [PERSON] - її чоловік ; 9 листопада 2012 року між відповідачем та ним укладено споживчий кредитний договір № 50006669 від 9.11.2012 року про отримання позивачем споживчих кредитних коштів на придбання рухомого майна - автомобіля в сумі 279 564,20 гривень, що еквівалентно 34 010 доларів США строком на 60 місяців, починаючи з 09.11.2012 року до 09.11.2017 року та сплати процентів у розмірі 9.90%. Окрім того також було укладено і договір застави до кредитного договору, № 5000669 від 12 листопада 2012 року, згідно з якого відповідачем було надано позичальнику вище зазначену грошову суму 279 564,20 грн. під забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 5000669 від 9 листопада 2012 року, після укладення вищевказаних договорів вони стали співвласниками даного автомобіля. Вказує, що вона з чоловіком проживає однією сім'єю на протязі 14 років в одному помешканні без реєстрації шлюбу з 2000 року і мають спільну дитину [PERSON]; чоловік без її згоди і присутності уклав вищевказані договори і став експлуатувати вказаний автомобіль, вони на протязі восьми місяців сплачували разом відповідачу відсотки за користування кредитом і тіло кредиту, поки автомобіль не був вилучений в її чоловіка. Будучи збентежена такими подіями, вона побажала ознайомитися з умовами кредитного договору, але виявилося, що другий примирник кредитного договору її чоловіку навіть не видали на руки і він був вимушений просити йому видати ксерокопію вищевказаного кредитного договору. Чоловік, маючи незадовільний зір, не прочитав пункти кредитного договору і не заперечив нотаріусу, що він не має сім'ї. Вважає, що договір споживчого кредиту і договір застави транспортного засобу підлягає визнанню недійсними на підставі ст. 203 п.1,3,4,5 і ст.. 215 п. 1,3 , 216 ЦК України, так як зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Позивачка просила постановити рішення, яким визнати споживчий кредитний договір № 50006669 від 09 листопада 2012 року і договір застави транспортного засобу від 20 листопада 2012 року не дійсними, укладений між її чоловіком [PERSON] та відповідачем з моменту його підписання в зв'язку з порушенням прав другого подружжя-співвласника майна на згоду про його відчуження; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом застосування двосторонню реституцію , а саме зобов'язати особу № 2 повернути Особі № 1 і їй - третій особі - [PERSON] сплачені по кредитному договору № 50006669 від 09 листопада 2012 року відсотки, комісії, тощо на загальну суму 172 994,01 гривен, залишивши відповідачу кредитний автомобіль, який є її власність вартість якого перебільшує отриманий споживчий кредит; стягнути з відповідача судові витрати і витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] підтримав, підтвердив обставини, викладені у цих позовах, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що перед укладенням кредитного договору позивачеві представником відповідача було надано комерційну пропозицію з кредиту автомобілів, яка містила повний перелік інформації, передбаченої ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", окрім того, позивач був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, про що свідчить його підпис на кожній із сторінок кредитного договору та його додатків, позивач отримав повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування перед укладенням кредитного договору, відповідно до вимог даного закону. Просив у позові відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду листа, в якому просив розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений [PERSON] позов та позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50006669, відповідно до якого сума кредиту - 279 564,26 гривень, еквівалент суми кредиту в дол. США - 34 010,25 дол. США, строк кредиту 60 місяців, процентна ставка - 9,90 %, цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2012; договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" та [PERSON] був укладений додаток до Кредитного договору № 50006669 від 09.11.2012 року Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, до даного договору також додана заява [PERSON], який стверджує, що на момент укладення ним кредитного договору № 50006669 від 09.11.2012 року, в тому числі усіх його невід'ємних частин (Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту) у зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім'єю без укладення шлюбу та не веде спільне господарство; грошові кошти, що були/будуть ним сплачені на виконання умов договору є його особистою приватною власністю. Крім того, 12 листопада 2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] був укладений Договір застави транспортного засобу № 50006669, предметом якого є автомобіль марки Фольксваген СС, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2012, колір білий; заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором № 50006669 від 09.11.2012 року з додатками (Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту), що є невід'ємними частинами до кредитного договору, укладеним між сторонами, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2216. Також встановлено, що 09.11.2012 року між ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" та [PERSON] був укладений договір № 373406 купівлі-продажу автомобілю, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити покупцю в строк та на умовах, зазначених в цьому договорі, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти у власність поставлений постачальником новий автомобіль 2012 року випуску, марки Фольксваген, моделі СС 2,0.; згідно Акту прийому-передачі автомобілю від 13.11.2012 року даний автомобіль був переданий [PERSON]; 12.11.2012 року між [PERSON] та та Страховою компанією "Українська страхова група" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами, відповідно до якого страхувальником було застраховано автомобіль Фольксваген СС, реєстраційний номер [NUMBER], також 12.11.2012 року між ПАТ "СК " Українська Страхова група" та [PERSON] був укладений поліс № АВ/9759358 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В судовому засіданні також встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 19 жовтня 2005 року, батьками дитини є батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, матеріалами справи. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. У відповідності до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. У відповідності до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. У відповідності до ч. 12 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини. У відповідності до ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. У відповідності до ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб'єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, вважає, що зміст кредитного договору не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки перед укладенням кредитного договором, а також протягом дії кредитного договору, відповідач не повідомив йому про умови надання кредиту та не надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування, чим було порушено його права. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що перед укладенням кредитного договору позивачу відповідачем було надано Комерційну пропозицію з кредиту автомобілів, яка містила повний перелік інформації, передбачений ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також перед підписанням кредитного договору позивач був ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та у п. 9.5-9.7 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50006669 від 09.11.2012 року та які підписані позивачем зазначено, що підписанням Загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" , а також що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією; також позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом та їх вартість, розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами, реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідачем при укладенні кредитного договору були порушені зазначені права позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо умов кредитування відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Також в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що позивач, який був належним чином ознайомлений з усіма умовами кредитного договору, уклав кредитний договір добровільно, погодився на всі його умови, отримав автомобіль, для придбання якого він отримав кредит та вільно ним користувався, частково оплачував кредит. Суд вважає, що доводи позивача про те, що у зв'язку із проблемами зі здоров'ям та у зв'язку із затримками оплати на підприємстві, де він працює він не міг вчасно оплачувати кредит, не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Крім того в судовому засіданні не було беззаперечно встановлено, що при укладенні кредитного договору та під час строку дії кредитного договору дії відповідача містили ознаки нечесної підприємницької діяльності. Разом з цим, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, вважає, що доводи третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] про те, що вона з [PERSON] на протязі 14 років проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у зв'язку із чим при укладенні кредитного договору № 50006669 від 09 листопада 2012 року між [PERSON] та ТОВ "Порше Мобіліті" порушені її права як другого з подружжя, оскільки вона не давала своєї згоди на його укладення, є необґрунтованими, оскільки суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO] не свідчить, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю та ведуть спільне господарство. Крім того, як встановлено в судовому засіданні до кредитного договору додана заява [PERSON], який стверджує, що на момент укладення ним кредитного договору № 50006669 від 09.11.2012 року, в тому числі усіх його невід'ємних частин (Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту) у зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім'єю без укладення шлюбу та не веде спільне господарство; грошові кошти, що були/будуть ним сплачені на виконання умов договору є його особистою приватною власністю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ "Порше Мобіліті" та позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до ТОВ "Порше Мобіліті" не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст. 11, 15, 16, 203, 215-217, 227, 230, 321, 533, 628, 638 ЦК України, ст. ст. 60-61, 63, 65, 74, 97 СК України, Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: dismissed