Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

26.07.2021 адвокат Шумський Б.А. звернувся в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , малолітньої [PERSON] , до Департаменту патрульної поліції (далі також - ДПП) з вищевказаним позовом, у якому просив: стягнути з ДПП на користь [PERSON] шкоду, завдану у зв`язку зі смертю [PERSON] , у розмірі 3 685,48 грн. щомісячно з 07.07.2020 і до досягнення [PERSON] чотирнадцятирічного віку, на користь [PERSON] - таку ж шкоду у розмірі 3 748,71 грн. щомісячно з 07.07.2020 і до досягнення нею вісімнадцятирічного віку; стягнути з ДПП на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 500 000 грн. кожній моральної шкоди, завданої у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при виконанні службових обов`язків 06.07.2020 [PERSON] внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим помер [INFO] . Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020, залишеним без змін ухвалою Волинського апеляційного суду, поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП НПУ, рядового поліції [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та передбачено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Також представником позивачів зазначено, що факт перебування [PERSON] у трудових відносинах та завдання шкоди саме під час виконання трудових обов`язків підтверджується вищевказаним вироком та ухвалою. Вказано, що [PERSON] є дружиною загиблого [PERSON] , у шлюбі у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - матір померлого. До моменту смерті потерпілого, [PERSON] та [PERSON] повністю були на його утриманні, оскільки донька є малолітньою, а [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а тому мають право на відшкодування шкоди в порядку ч.2 ст.1200 ЦК України у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого. Окрім того, смертю [PERSON] його дружині [PERSON] , доньці [PERSON] та матері [PERSON] було завдано моральної шкоди, позивачі оцінюють розмір такої шкоди у 500 000 грн. кожній та просять стягнути її з відповідача на їхню користь. Ухвалою від 28.07.2021 вищевказаний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 28.08.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі зважаючи на таке. Вважає, що сума моральної шкоди, заявлена позивачами нічим не обгрунтована та є суб`єктивним бачення позивачів. Також додано, що ДПП відповідно до наказу від 16.03.2021 №2250 о/с «Про виплату поліцейським одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності» [PERSON] , доньці померлого поліцейського взводу №2 роти №4 УПП у Волинській області ДПП [PERSON] була виплачена одноразова грошова допомога відповідно до вказаних у заявах реквізитів у розмірі 1 702 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6388 від 13.05.2021. Також вважає, що позивачами не доведено факт дії або бездіяльності ДПП щодо спричинення моральної шкоди. 31.08.2021 підготовче провадження у справі завершено, справу призначено до судового розгляду по суті. 06.10.2021 до суду надійшла заява третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні 26.11.2021 представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає належним відповідачем ДПП, так як відшкодування шкоди в порядку ч.2 ст.1200 ЦК України здійснюється роботодавцем, а [PERSON] був у трудових відносинах з відповідачем. Вказав, що шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на користь дружини та дочки, розраховано з врахуванням середньомісячного заробітку померлого з вирахуванням частки, яка б припадала на нього самого. Також просить стягнути моральну шкоду на користь кожного позивача, оскільки смертю [PERSON] завдано моральних страждань позивачам, так як останні фактично втратили чоловіка, батька та сина відповідно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, оскільки вважає, що заявленими позовними вимоги позивачі намагаються ввести суд в оману, так як позивач [PERSON] 16.03.2021 отримала компенсацію від ДПП у зв`язку зі смертю [PERSON] . Наголосив, що під час розрахунку такої компенсації було враховано усі обставини, на які посилаються позивачі у даному позові, сума компенсації, яка значно перевищує заявлені вимоги, визначалась на засіданні спеціальної комісії. Про те, що поліцейський [PERSON] загинув при виконанні службових обов`язків не заперечував. Вважає, що у зв`язку із виплатою одноразової грошової компенсації, позивачі втратили право стягнути моральну шкоду та шкоду, в порядку ч.2 ст.1200 ЦК України, оскільки переконаний, що такі виплати є однорідними. В судовому засіданні 21.12.2021 представник позивачів [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, оскільки позов є обґрунтованим, а обставини, викладені у ньому, є такими, що підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Додав, що саме [PERSON] є особою, яка завдала шкоду, що стверджується вироком, який набрав законної сили, і саме з останнього слід стягувати як моральну так і матеріальну шкоду, яку позивачі просять, на його переконання, помилково з ДПП. Вважає, що позов подано до неналежного відповідача. Наполіг на тому, що ДПП уже виплачено на користь позивача [PERSON] одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю [PERSON] при виконанні обов`язків, а відтак у повному обсязі виконав покладений на нього обов`язок щодо компенсації шкоди позивачам. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у наявних матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2020 у справі №161/14655/20 (провадження №1-кп/161/1210/20) 06.07.2020, приблизно о 05 год 26 хв, [PERSON] будучи поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП НПУ, керуючи технічно справним транспортним засобом - легковим автомобілем марки "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Володимирська м. Луцьк в напрямку с. Забороль Луцького району Волинської області, неподалік буд. 74а, діючи з необережності, перебуваючи у стані стомлення - заснув, в результаті чого виїхав на бордюрний камінь, який знаходиться з правої сторони по ходу руху автомобіля, де продовжуючи рух тротуаром, через 13,5 м. передньою правою частиною транспортного засобу здійснив наїзд на електроопору. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. [NUMBER] , [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи №288 від 17.07.2020, отримав закриту черепно-мозкову травму, що супроводжувалась забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, що і стало причиною його смерті [INFO] . У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм [PERSON] ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 1.5, підпункту "д" п. 2.3, підпункту "б" п.2.9 (в частині заборони керувати транспортним засобом у стані стомлення) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, у зв`язку з чим останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавленням волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки (а.с. 27-29). Ухвалою Волинського апеляційного суду Волинської області від 14.04.2021 вищевказаний вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області залишено без змін (а.с. 30-33). Вирок набрав законної сили (учасники цієї справи цей факт визнали ст. 82 ч.1 ЦПК України). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. В силу вимог ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні…, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок… лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зазначених судових рішеннях встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції шляхом проходження служби поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, рядовим поліції, та виконував свої безпосередні службові обов`язки на момент вчинення ДТП. Дана обставина також підтверджується копією витягу з наказу №593 о/с від 13.08.2020, копією витягу з наказу №432 о/с від 20.10.2017 та копією витягу з наказу №579 о/с від 01.08.2019 (а.с.36-38). Окрім того, у момент спричинення ДТП [PERSON] керував службовим транспортним засобом, що належить Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 0108646, адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3) (а.с.37). Отже, судом встановлено, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатки із зображенням Державного Герба України, інші печатки та штампи (ч. ч. 1, 2 Прикінцевих положень Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06.11.2015 року, загальновідома інформація, що також визнається учасниками цієї справи - ст. 82 ч. 1 ЦПК України). Так як за змістом ст. 1174 ЦК України «Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи». Так, суд приходить до висновку, що належним відповідачем у цій справі є саме Департамент патрульної поліції, так як саме він є власником об`єкта (транспортного засобу "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. [NUMBER] , 2017 р.в., що визнається учасниками цієї справи - ст. 82 ч. 1 ЦПК України, що встановлено вироком суду - ст. 82 ч. 6 ЦПК України), використання якого створює підвищену небезпеку та службова особа якого - поліцейський взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, рядовий поліції Невар Р.В. завдав шкоди під час несення служби, керуючи цим службовим автомобілем "Mitsubishi Outlander", р.н. [NUMBER] . Протилежно представником відповідача не доведено, а відтак суд відхиляє твердження останнього про те, що належним відповідачем у справі є особа, яка керувала транспортним засобом у момент ДТП, а саме [PERSON] . Відповідно до статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів…, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1); шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2). Згідно положень ст. 1172 ч. 1 ЦК України: юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4569900 від 24.10.2019 - цивільно-правова відповідальність Департаменту патрульної поліції в період з 23.12.2019 по 22.12.2020 відносно автомобіля "Mitsubishi Outlander", модель MOU-04МП, р.н. [NUMBER] , 2017 р.в, застрахована АСК «Омега (а.с.34). Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, ст. 6 вищезазначеного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Ст. 24 Закону встановлює відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, наступним чином: п. 24.1. - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я; п.24.2 - мінімальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів; п. 24.3. - якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповіднодопункту24.2цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Стаття 27 ЗУ Закону передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, так: п. 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи: її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальної розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.5. - відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Як встановлено судом, що АСК «Омега», на підставі розглянутої заяв [PERSON] про страхове відшкодування за вх. №3373 від 30.09.2020, 16.03.2021 на користь [PERSON] та [PERSON] виплачено страхове відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю [PERSON] за полісом ОСЦПВВНТЗ №АО/4569900 у розмірі 260 000 грн. (по 130 000 грн. на користь кожної з них) (а.с.39-40). Дана страхова виплата відповідає ліміту відповідальності страховика, за заподіяну життю і здоров`ю шкоду (а.с.34). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] страховиком сплачено частину шкоди, завданої у зв`язку зі смертю [PERSON] , тому в порядку, передбаченому ст..1194 ЦК України, на користь таких потерпілих підлягає сплата особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у зв`язку із недостатністю страхової виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. Шкода, зокрема, відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років; Ч. 2 ст. 1200 ЦК України передбачено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду) та інші аналогічні виплати, які він одержував. Ч. 3 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів. Ст. 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Ч. 1 ст. 1202 ЦК України встановлено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Згідно із ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , з 27.04.2018 до смерті [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно копії довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради №942 від 10.08.2020, [PERSON] 01.10.2018 перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики як одержувач допомоги при народженні дитини на дитину [PERSON] (а.с.11). Згідно копії довідки ПП «Смак пригод» (код ЄДРПОУ 41192367) [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 24.12.2018 по 23.12.2021 згідно наказу №15 від 20.12.2018 (а.с.12). Зважаючи на вищенаведене, [PERSON] як дочка потерпілого [PERSON] має право на щомісячне відшкодування шкоди відповідачем до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, а [PERSON] , як другий з подружжя, який не працює та здійснює догляд до дитиною, - до досягнення чотирнадцятирічного віку дочки [PERSON] . Згідно довідки про доходи молодшого лейтенанта поліції, поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Волошина О.О., його заробіток за останні 12 місяців становив 164 514,52 грн., середньомісячний - 13 709, 54 грн. (а.с.20). До складу сім`ї [PERSON] входило троє людей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому з вирахуванням частки, яка припадала на самого [PERSON] , розмір середньомісячного заробітку становить 9 139,69 грн., на кожного окремого члена сім`ї - 4 569,84 грн. Кількість місяців від 07.07.2020 до досягнення [PERSON] повноліття становить 195 місяців, до досягнення чотирнадцяти років - 147 місяців. Загальна сума відшкодування на яку має право [PERSON] становить 891 118,80 грн. (4 569,84 грн. х 195 місяців), [PERSON] - 671 766,48 грн. (4 568,84 грн. х 147 місяців). Таким чином, враховуючи виплати, здійснені страховиком на користь потерпілих у розмірі 260 000 грн. (по 130 000 грн. на користь кожної), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути в порядку, встановленому ч.2 ст.1200 ЦК України, 761 118, 80 грн. (891 118,80 грн. - 130 000 грн.) шляхом щомісячного стягнення суми, у розмірі 3 748,71 грн. з 07.07.2020 і до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, а на користь [PERSON] 541 766,48 грн. (671 766,48 грн. - 130 000 грн.), шляхом щомісячного стягнення суми, у розмірі 3 685,48 грн. з 07.07.2020 і до досягнення [PERSON] чотирнадцятирічного віку. Окрім того, представником позивачі заявлено до стягнення на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 500 000 грн. на користь кожного, що обґрунтовується тяжкими моральними стражданнями, спричиненими внаслідок втрати сина, чоловіка та батька. Як було встановлено судом вище, [PERSON] є дочкою а [PERSON] - дружиною загиблого [PERSON] (а.с.7-8). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. С. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновленні попереднього стану. Судом критично оцінюється твердження відповідача про те, що сплата ними на користь потерпілої [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] згідно наказу №2250 о/с від 16.03.2021 у розмірі 1 702 500 грн. (а.с.64-65) є компенсацією шкоди, завданої потерпілим внаслідок смерті [PERSON] . Так, відповідно до положень ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається та виплачується особам, які за законом маю право на її отримання, зокрема у разі загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, а також у зв`язку зі смертю поліцейського, що настала під час проходження ним служби у поліції. Згідно п.2 ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму. Таким чином, одноразова грошова допомога та моральна шкода є різними правовими категоріями, порядок та підстави їх виплати (стягнення) відрізняються. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 500 000 грн. моральної шкоди кожній. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд в порядку с.141 ЦПК України та п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягує з відповідача судовий збір у розмірі одного відсотка від ціни позову (2 802 885,28 грн./100 = 28 028,85 грн.), не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 01.01.2021 становить 11 350 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved