Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Страховик/Позивач) та [PERSON] (надалі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 112987 від 27.12.2016, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER] (надалі - Застрахований автомобіль). 30.01.2017 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Great Wall Hover», д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] (надалі - Відповідач). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.03.2017, Відповідач є особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП. Відповідно до Рахунку-фактури № КУС00000289 від 30.01.2017 вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання ДТП застрахованого автомобіля становить 93 776 грн. 79 коп. Згідно з страховим актом № UA2017013000004/L01/U1 від 07.03.2017, Страхувальнику було нараховано страхове відшкодування в розмірі 91 976 грн. 79 коп. При цьому Позивач відповідно до п. 10.5.5. договору страхування AM № 112987 від 27.12.2016 зарахував частину страхового відшкодування в розмірі 8 750 грн. 25 коп. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку. У зв`язку із зазначеним, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 83 226 грн. 54 коп. (91 976 грн. 79 коп. - 8 750 грн. 25 коп. = 83 226 грн. 54 коп.). Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 2121 від 09.03.2017. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Однак, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Здорово» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8405915 (надалі - Поліс № АЕ/8405915), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100 000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 0 грн. 00 коп. Оскільки, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не звернулося з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди до ПрАТ «СК «Здорово» протягом року від дати ДТП, то у останнього не виник обов`язок виплати страхового відшкодування. У зв`язку з тим, що у ПрАТ «СК «Здорово» не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на підставі ст. 37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду. З метою досудового врегулювання спору, Позивач звертався до Відповідача з вимогами про відшкодування шкоди від 04.05.2018 та 24.07.2019, що залишилися останнім без уваги. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 91 976 грн. 79 коп та судові витрати на оплату судового збору. На виконання ухвали суду від 02.02.2021 представником відповідача адвокатом Пісоцькою О.А. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі з наступних підстав. Представник відповідача акцентує увагу, що [PERSON] є неналежним відповідачем в межах даної справи, незважаючи на позицію позивача, який за текстом позовної заяви наполягає саме на стягненні коштів із [PERSON] . Дана справа стосувалась фактично аналогічних правовідносин: позивач сплатив на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування, а потім звернувся із позовними вимогами про стягнення коштів безпосередньо до винуватця ДТП мав діючий страховий поліс. У задоволенні позовної заяви просила відмовити. Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій вона наполягала на тому що у страховика ПрАТ «СК «Здорово» не виник обов`язок виплати страхового відшкодування, а отже завдана шкода повинна бути відшкодована страхувальником за Полісом № АЕ/8405915, як особою, з вини якої сталось ДТП. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення судового засідання від нього не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення судового засідання від нього не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу марки Ssang Yong, моделі Korando, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Згідно з копією Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 112987 від 27.12.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» застрахувало майнові інтереси [PERSON] , щодо експлуатації наземного транспортного засобу - автомобілю «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2017 по справі № 761/4440/17, яка набрала законної сили, було притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. У вищевказаній постанові було встановлено, що [PERSON] 30 січня 2017 року о 09-00 год., в м. Києві, по вул. Ризькій на перехресті з вул. Грекова при повороті ліворуч, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобам «Great Wall», державний номерний знак [NUMBER] , не надав переваги в русі транспортному засобу «Ssang Yong», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та здійснив зіткнення з ним, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно з копією рахунку-фактури № КУС00000289 від 30.01.2017, виданого ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання ДТП автомобіля «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER] становить 93 776 грн. 79 коп. Згідно з платіжним дорученням № 2121 від 09.03.2017 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило [PERSON] (на рахунок ФОП [PERSON] ) суму страхового відшкодування в розмірі 83 226 грн. 54 коп. Згідно з копією полісу № АЕ/8405915 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Здорово». Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем позивачу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Згідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Відповідно до статті 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Зі змісту статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц. У судовому засіданні встановлено, що відповідач заперечує проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування, оскільки вважає, що саме на третю особу як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. При цьому судом встановлено, що позивач не звертався до страховика відповідача - ПрАТ «СК «Здорово» та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до [PERSON] . Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги ПрАТ «СЗ «ПЗУ України» до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, оскільки вона є передчасною та необґрунтованою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed