Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

ПАТ „Акцент-банк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року в сумі 238086 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 51 коп. Вказані позовні вимоги ПАТ „Акцент-банк" обґрунтовуються тим, що на підставі кредитного договору №ABL2RC01900003, укладеного сторонами 05 грудня 2007 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 27494 (двадцять сім тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з доводами позивача вказаний кредитно-заставний договір складається із заяви позичальника №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» і тарифів. Відповідно до взятих на себе договірних зобов'язань, як зазначено в позовній заяві, [PERSON] повинен був надавати ПАТ „Акцент-банк" грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з умовами договору. Проте, як стверджує ПАТ „Акцент-банк", цих зобов'язань по кредитному договору відповідач не виконав, внаслідок чого заборгував 238086 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 51 коп., в тому числі: за кредитом - 22042 (двадцять дві тисячі сорок дві) грн. 23 коп., по процентам за користування кредитом в сумі 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 57 коп., по комісії за користування кредитом в сумі 5938 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 80 коп., по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 195965 (сто дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 27 коп., по штрафу (у фіксованому розмірі) в сумі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. та по штрафу (у процентній складовій) в сумі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) грн. 64 коп. У судовому засіданні представники позивача - Лукашин Є.В. і Попович С.М. повністю підтримали позовні вимоги, заявлені ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON], і просили суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 238086 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 51 коп. Згідно з доводами представників ПАТ „Акцент-банк" позичальник [PERSON] належним чином не виконав зобов'язань по кредитному договору №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року, який складається із заяви позичальника №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) і тарифів. В зв'язку з цим згідно з поясненнями Лукашина Є.В. і Поповича С.М. по вказаному кредитному договору виникла заборгованість відповідача перед позивачем, а саме: за кредитом - в сумі 22042 (двадцять дві тисячі сорок дві) грн. 23 коп., по процентам за користування кредитом - в сумі 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 57 коп., по комісії за користування кредитом - в сумі 5938 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 80 коп., по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - в сумі 195965 (сто дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 27 коп., по штрафу (у фіксованому розмірі) - в сумі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. та по штрафу (у процентній складовій) - в сумі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) грн. 64 коп. Представники ПАТ „Акцент-банк" зазначили, що станом на теперішній час вказаний борг в загальній сумі 238086 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 51 коп. [PERSON] не погасив. Окрім цього, Лукашин Є.В. в обґрунтування заявлених позовних вимог пояснив, що відповідач був обізнаний з усіма умовами кредитування, що підтверджується його підписом на заяві позичальника №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року. Також Лукашин Є.В. вказав, що кредитний договір №ABL2RC01900003, укладений сторонами по справі 05 грудня 2007 року, діяв до 28 грудня 2009 року, тому термін позовної давності тривалістю 5 років у даному випадку не сплив. Згідно з доводами Поповича С.М. кредитний договір №ABL2RC01900003, укладений сторонами по справі 05 грудня 2007 року, діяв до 05 грудня 2010 року, тому термін позовної давності тривалістю 5 років у даному випадку не сплив. Попович С.М. зазначив, що 31 грудня 2008 року [PERSON] здійснив останній платіж по сплаті процентів та комісії, після чого жодних грошових коштів від відповідача по виконанню договірних зобов'язань перед ПАТ „Акцент-банк" не надходило. Представник позивача - Попович С.М. підтвердив факт виникнення заборгованості [PERSON] перед ПАТ „Акцент-банк" по кредитному договору №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року станом на 01 березня 2013 року в загальній сумі 238086 (двісті тридцять вісім тисяч вісімдесят шість) грн. 51 коп. згідно з наданим до позовної заяви розрахунком. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. [PERSON] подав в суд письмові заперечення проти позову ПАТ „Акцент-банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Покликаючись на безпідставність вказаних позовних вимог, [PERSON] зазначив про неукладення із ним ПАТ „Акцент-банк" письмового договору про надання споживчого кредиту всупереч вимогам ч.4 ст.203, п.4 ч.1 ст.208, ст.ст.1047, 1054 ЦК України та ч.4 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів". При цьому відповідач вказав у письмових запереченнях про підписання ним 05 грудня 2007 року заяви позичальника №ABL2RC01900003 щодо надання кредитної карти кредитка „Універсальна" [NUMBER], термін дії якої закінчився у вересні 2009 року, та про неотримання ним копії вказаної заяви. Згідно з доводами [PERSON], викладеними в письмових запереченнях, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України „Про захист прав споживачів", та забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. У письмових запереченнях відповідач також зазначив, що із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданому позивачем, слідує, що строк користування кредитними коштами діяв в період часу з 05 грудня 2007 року до 28 грудня 2009 року, а пеню ПАТ „Акцент-банк" нарахував за період часу з 10 березня 2008 року до 28 грудня 2009 року. За таких обставин, [PERSON] вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитом і комісії (три роки) та пені (один рік), передбачений ст.257 і п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. З цих мотивів представник відповідача - адвокат [PERSON] звернувся в суд із письмовою заявою про застосування позовної давності, в якій просить суд відмовити ПАТ „Акцент-банк" в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON], заперечуючи проти позовних вимог ПАТ „Акцент-банк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, теж покликався на сплив загальної позовної давності, встановленої ч.1 ст.257 ЦК України тривалістю у три роки для вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, на сплив спеціальної позовної давності, встановленої п.1 ч.2 ст.258 ЦК України тривалістю в один рік - для вимог про стягнення заборгованості по неустойці (штрафу і пені) та на безпідставність вказаного позову через недотримання письмової форми договору про надання споживчого кредиту. Згідно з доводами представника відповідача [PERSON] підписав лише заяву позичальника №ABL2RC01900003 від 05 грудня 2007 року, а інших умов кредитування та тарифів не підписував, їх не погоджував, і їх оригіналу не отримував, тому такий договір є нікчемним і не створює жодних юридичних наслідків. При цьому адвокат [PERSON] просив суд врахувати вимоги ч.4 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів", відповідно до яких обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Окрім цього, представник відповідача вказав про закінчення дії такого кредитного договору 28 грудня 2009 року та про сплату відповідачем ПАТ „Акцент-банк" грошових коштів в загальній сумі 16010 (шістнадцять тисяч десять) грн. 30 коп., які позивач зарахував на сплату пені. За таких обставин, адвокат [PERSON] просив суд відмовити ПАТ „Акцент-банк" в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених по справі обставинах. Заява позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року свідчить, що [PERSON] у ПАТ „Акцент-банк" одержав строковий кредит у сумі 27494 (двадцять сім тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 50 коп. строком на 36 місяців з 05 грудня 2007 року до 05 грудня 2010 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 494 (чотириста дев'яносто чотири) 90 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 50 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) строки. У вказаній заяві [PERSON] №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "10" по "15" число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1410 (одна тисяча чотириста десять) грн. 30 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Згідно з положеннями цієї заяви позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов. Зі змісту заяви позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року слідує, що [PERSON] доручив банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 24995 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп. на поточний рахунок [NUMBER] в Ф-Я РІВ, ОУ ВАТ „Держ ОБ України" м.Рівне, МФО 333368, ЗКПО [NUMBER] з призначенням платежу „Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №55 від 05 грудня 2007 року, у т.ч. ПДВ 4165 (чотири тисячі сто шістдесят пять) грн. 83 коп." та в сумі 2499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 50 коп. на поточний рахунок №61112909944005 в А-Банк, МФО, ЗКПО з призначенням платежу „Сплата одноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року". Отже, саме вказаний зміст заяви позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року свідчить, що фінансовий інструмент - грошові кошти в загальній сумі 27494 (двадцять сім тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 50 коп. (24995+2499,5) були надані [PERSON] в кредит позивачем - ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк"). Наведений факт не спростовується письмовими запереченнями відповідача та поясненнями його представника. Судом встановлено, що [PERSON] не виконав в повному обсязі взяті на себе договірні зобов'язання відповідно до умов заяви позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року. Згідно з доводами ПАТ „Акцент-банк", викладеними в позовній заяві, та поясненнями його представників - Лукашина Є.В. і Поповича С.М. станом на 01 березня 2013 року відповідач заборгував позивачу по кредитному договору №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року наступні грошові кошти: за кредитом - 22042 (двадцять дві тисячі сорок дві) грн. 23 коп., по процентах за користування кредитом - 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 57 коп. і по комісії за користування кредитом - 5938 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 80 коп., а всього за цими платежами - 30307 (тридцять тисяч триста сім) грн. 60 коп. На теперішній час вказаний борг, що виник перед ПАТ „Акцент-банк", [PERSON] не погашений. Наведені обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ „Акцент-банк" і [PERSON], станом на 01 березня 2013 року. З наданих представником відповідача квитанцій від 15 січня 2008 року, від 18 лютого 2008 року, від 17 березня 2008 року, від 25 квітня 2008 року, від 30 травня 2008 року, від 13 червня 2008 року, від 04 липня 2008 року, від 18 серпня 2008 року, від 01 вересня 2008 року, від 02 жовтня 2008 року та від 31 грудня 2008 року судом з'ясовано, що в період часу з 15 січня 2008 року до 31 грудня 2008 року по кредитному договору №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року відповідач сплатив позивачу грошові кошти в загальній сумі 16010 (шістнадцять тисяч десять) грн. 30 коп. (1410,30+1100+1500+1500+1350+500+1600+1800+1600+750+2900). Вказані платежі, здійснені [PERSON], враховані ПАТ „Акцент-банк" у поданому розрахунку заборгованості за кредитним договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року. З вказаного розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви ПАТ „Акцент-банк", та наданої представником позивача виписки платежів [PERSON] по рахунку [NUMBER] слідує, що зазначені грошові кошти, внесені відповідачем, були розподілені та зараховані ПАТ „Акцент-банк" на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року по процентах за користування кредитом, комісії (щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту) та по тілу кредиту. Таким чином, оскільки зазначений факт сплати відповідачем по кредитному договору №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року грошових коштів в загальній сумі 16010 (шістнадцять тисяч десять) грн. 30 коп. врахований у розрахунку позивача, підстав для зменшення заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 22042 (двадцять дві тисячі сорок дві) грн. 23 коп., по процентах за користування кредитом в розмірі 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 57 коп. і по комісії за користування кредитом в розмірі 5938 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 80 коп. - немає. В цій частині позовні вимоги ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Правовими підставами для прийняття даного рішення суду є наступні вимоги чинного законодавства України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Застосувавши ч.2 ст.1054 ЦК України, суд примінив в даному випадку ч.1 ст.1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Заперечення відповідача та його представника, які ґрунтуються на недійсності (нікчемності) кредитного договору №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, спростовуються рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 серпня 2013 року, що набрало законної сили 17 жовтня 2013 року, яким відмовлено повністю у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ „Акцент-банк" про визнання договору споживчого кредиту від 05 грудня 2007 року недійсним та стягнення 16010 (шістнадцять тисяч десять) грн. 30 коп. Доводи [PERSON] і його представника - адвоката [PERSON] щодо спливу позовної давності у вищевказаній частині вимог ПАТ „Акцент-банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: по тілу кредиту, по процентах за користування кредитом і по комісії (щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту) - безпідставні. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В даному випадку строк виконання [PERSON] зобов'язань позичальника за кредитним договором №ABL2RС01900003, укладеним ним із ЗАТ „Акцент-банк" 05 грудня 2007 року, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії (щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту), як свідчить заява позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, закінчився 05 грудня 2010 року. Позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором подано ПАТ „Акцент-банк" 11 квітня 2013 року. Отже, наведені обставини вказують на те, що загальна позовна давність тривалістю три роки позивачем не пропущена і порушене право ПАТ „Акцент-банк" на повернення грошових коштів, наданих у кредит, одержання процентів за користування кредитом та комісії (щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту) підлягає судовому захисту. В іншій частині вимог позов ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, а саме: стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 195965 (сто дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 27 коп., стягнення штрафу (у фіксованому розмірі) в сумі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. та стягнення штрафу (в процентній складовій) в сумі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) грн. 64 коп. - необґрунтований. Підстави для задоволення цієї частини позовних вимог ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відсутні. При цьому суд врахував, що зміст заяви позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року не містить жодних умов, які б передбачали порядок нарахування, сплати пені і штрафу та їх розмір. Положення вказаної заяви [PERSON] про те, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1 Умов за кожний день прострочки, мають бланкетний характер. Проте позивачем та його представниками не надано суду доказів, які б свідчили, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) в ЗАТ „Акцент-банк" становлять частину кредитно-заставного договору, укладеного із [PERSON] Окрім цього, ПАТ „Акцент-банк" і його представниками не доведено, що позичальник (відповідач) в даному випадку був ознайомлений з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) в ЗАТ „Акцент-банк". Із заяви позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року слідує, що [PERSON] своїм підписом підтвердив про надання йому повної інформації про умови кредитування в Приватбанку і погодився, що ця заява разом із запропонованими Приватбанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт), тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Однак, ЗАТ КБ „Приватбанк" (нині - ПАТ КБ „Приватбанк") і ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") є різними юридичними особами, тому умови кредитування в ЗАТ КБ „Приватбанк" (нині - ПАТ КБ „Приватбанк") не є умовами кредитування в ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") і не можуть бути частиною кредитно-заставного договору, укладеного між [PERSON], як позичальником з однієї сторони, та ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк"), як кредитодавцем з іншої сторони. Довіреність ПАТ „Акцент-банк" №986 від 25 грудня 2012 року не уповноважує ПАТ КБ „Приватбанк" на здійснення від імені ПАТ „Акцент-банк" кредитування фізичних осіб. Вчинення таких юридичних дій, як кредитування [PERSON] на умовах, передбачених у заяві позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, у вказаній довіреності ПАТ „Акцент-банк" №986 від 25 грудня 2012 року не визначено. Суд також прийняв до уваги, що зазначена довіреність була видана 25 грудня 2012 року, тому зворотної дії не має і до подій, що мали місце до її видачі, в тому числі щодо укладення сторонами по справі кредитного договору 05 грудня 2007 року, не має жодного відношення. Інших доказів, які б свідчили з яких підстав умови надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) в ЗАТ КБ „Приватбанк" (нині - ПАТ КБ „Приватбанк") мають регулювати договірні відносини сторін: [PERSON] і ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк"), - позивачем та його представниками суду не надано. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачем та його представниками не доведено, що [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування в ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") і погодився з тим, що запропоновані ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") умови надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) є складовою частиною кредитно-заставного договору. Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення у письмовій формі правочину між [PERSON] і ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") щодо забезпечення виконання позичальником зобов'язання. У заяві позичальника №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, а також у позовній заяві ПАТ „Акцент-банк" не вказано ні порядку нарахування та сплати пені і штрафу, ні їх розміру. Частина штрафу, як слідує зі змісту позову ПАТ „Акцент-банк" та доданого до нього розрахунку заборгованості [PERSON], яка визначена позивачем у твердій грошовій сумі - 500 (п'ятсот) грн. 00 коп., не відповідає вимогам ч.2 ст.549 ЦК України, так як не обчислена у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного відповідачем зобов'язання. Даних про те, виходячи з яких відсотків та від якої суми невиконаного чи неналежно виконаного грошового зобов'язання позивач обчисляв штраф у іншій частині - процентній складовій в сумі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) грн. 64 коп., розрахунок заборгованості за договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ „Акцент-банк" і [PERSON], доданий до позовної заяви, не містить. У вказаному розрахунку заборгованості також відсутні дані про розмір відсотків, у яких обчислювалася пеня, про суми невиконаного чи неналежно виконаного грошового зобов'язання, з яких позивач визначав пеню, а також про щомісячний розмір нарахованої позивачем і несплаченої відповідачем пені за період часу з 28 грудня 2009 року до 01 березня 2013 року. Сукупність цих обставин свідчить про необґрунтованість позовних вимог ПАТ „Акцент-банк" про стягнення з [PERSON] неустойки (пені і штрафу). Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сукупний розмір неустойки (пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 195965 (сто дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 27 коп., штрафу (у фіксованому розмірі) в сумі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. та штрафу (в процентній складовій) в сумі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) грн. 64 коп.), який ПАТ „Акцент-банк" просить стягнути з [PERSON] складає 207778 (двісті сім тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 91 коп. Вказаний розмір неустойки є необґрунтованим, занадто завищеним і, враховуючи матеріальне становище сторін та ступінь виконання зобов'язання позичальником, - несправедливим, оскільки перевищує розмір невиконаних позичальником зобов'язань по поверненню кредиту, сплати процентів та комісії (щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту) більше, як у 6 разів. Наведені обставини вказують на наявність підстав для суттєвого зменшення розміру неустойки за умов доведення її договірного передбачення та правильності обчислення. У відповідності з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Обставин, які б свідчили, що ЗАТ „Акцент-банк" (нині - ПАТ „Акцент-банк") і [PERSON] за домовленістю збільшили вказану позовну давність, встановлену законом, та уклали між собою про це договір у письмовій формі - судом не встановлено. Пункт 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) в ЗАТ „Акцент-банк" та в ЗАТ КБ „Приватбанк", які не є частиною кредитно-заставного договору №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ „Акцент-банк" і [PERSON], з вищевказаних мотивів застосуванню не підлягає. Матеріали справи свідчать, що до винесення даного судового рішення, представником відповідача - адвокатом [PERSON] подана в суд письмова заява про застосування позовної давності. З розрахунку заборгованості за договором №ABL2RС01900003 від 05 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ „Акцент-банк" і [PERSON], доданого до позовної заяви, слідує, що сукупний розмір пені в сумі 198066 (сто дев'яносто вісім тисяч шістдесят шість) грн. 76 коп., з якої 2101 (дві тисячі сто одна) грн. 49 коп. була погашена, в тому числі списана, обрахований позивачем за період часу з 10 березня 2008 року до 01 березня 2013 року. При цьому з'ясовано, що цей розрахунок не містить даних про щомісячний розмір нарахованої ПАТ „Акцент-банк" і несплаченої [PERSON] пені за період часу з 28 грудня 2009 року до 01 березня 2013 року. Суд врахував, що в разі доведенності позивачем та його представниками наявності підстав для стягнення з [PERSON] в користь ПАТ „Акцент-банк" заборгованості по сплаті пені і штрафу (передбачення в договорі та правильності обчислення) при застосуванні ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України стягненню підлягала б сума неустойки (штрафу і пені) лише за останній рік до моменту звернення позивача до суду за захистом порушеного права, тобто починаючи з 11 квітня 2012 року. Проте, як вже зазначалося вище, в цій частині позовні вимоги ПАТ „Акцент-банк" до [PERSON] є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити саме з цих причин, а не з причин спливу позовної давності. Враховуючи викладені обставини, на підставі ст.257, п.1 ч.2 ст.258, ст.260, ч.ч.1, 5 ст.261, ч.ч.3, 4 ст.267, ст.526, ч.1 ст.546, ст.547, ч.ч.1, 3 ст.548, ч.3 ст.551, ч.1 ст.1049, ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved