Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

11 січня 2019 року адвокат Давиденко К.В., що діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку. 28 січня 2019 року представник позивачки адвокат Давиденко К.В. надав до суду уточнену позовну заяву, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в місті Татарбунари Одеської області померла мати позивачки - [PERSON] . За життя спадкодавець вчинила заповіт на ім`я позивачки, заповівши останній частину належного їй домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] в місті Татарбунари помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті залишилась земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,6000 га, що розташована на території Татарбунарського міської ради Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №335263, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 06.05.2011 року на ім`я [PERSON] . Також після смерті батьків залишився житловий будинок за [ADDRESS] . Зазначено майно позивачка має право успадкувати після смерті спадкодавців, як спадкоємець за заповітом. Своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] , позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у зв`язку з втратою 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутності факту родинних відносин з спадкодавцем. Так, прізвище матері та батька позивачки, згідно свідоцтва про народження, вказано « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть батьків, прізвище батька зазначено « [PERSON] », а матері « [PERSON] », тоді як згідно свідоцтва про шлюб їх прізвище записано « [PERSON] ». Позивачка вважає, що вказані розбіжності є ніщо інше як невірний переклад прізвища спадкодавців, що унеможливлює прийняття нею спадщини через недоведенність факту родинних відносин між спадкодавцями та позивачкою. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.12.2018 року по справі 515/1628/18 заяву позивачки про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем до часу відкриття спадщини залишено без розгляду, оскільки суд вбачає із заявлених вимог спір про право. Також судом роз`яснено їй право звернення до суду в загальному порядку для визнання права власності на спадкову земельну ділянку та житловий будинок. Як вбачається з ухвали суду, при розгляді зазначеної справи в судовому засіданні були допитані свідки - [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт того, що заявниця проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Брат позивачки - [PERSON] (відповідач по справі) є спадкоємцем першої черги за законом, але спадщину він не приймав та до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини не звертався. За таких обставин, посилаючись на письмові докази належності спадкодавцям майна, що є предметом позову, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 1,6000 га, розташовану на території Татарбунарської міської ради Одеської області, та житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість вона позбавлена можливості . Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 29.01.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.43). 28 березня 2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , а також Інформаційну довідку з єдиного спадкового реєстру заповітів /спадкових договорів/ про наявність чи відсутність заповітів від імені [PERSON] та [PERSON] , складених за їх життя та дані щодо внесення змін до заповітів, їх скасування, визнання недійсними тощо (а.с.48). На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Монастирліу О.П. надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця [PERSON] (а.с.50-51). Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 27 травня 2019 року повторно витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності заповітів складених від імені [PERSON] та [PERSON] , складених за їх життя та дані щодо внесення змін до заповітів, їх скасування, визнання недійсними, тощо (а.с. 63). На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Монастирліу О.П. надійшла Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (а.с.70-73). Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.76). Відповідач [PERSON] направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 45 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини третьої ст.200 та частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті своїх батьків: [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами - копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.2018 року виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.5), з якого слідує, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; -копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.04.1978 року, виданого Татарбунарським відділом РАЦС (а.с.6), яким підтверджується, що 11 квітня 1978 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] »; -копією свідоцтва про одруження від 15.09.1951 року, виданого Татарбунарським районним бюро РАЦС Ізмаїльської області (а.с.7), з якого вбачається, що 15 вересня 1951 року був укладений шлюб між [PERSON] , 1925 року народження та [PERSON] , 1927 року народження. Після укладення шлюбу остання змінила прізвище на « [PERSON] »; - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2011 року (а.с.8), з якого слідує, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в м. Татарбунари Одеської області; -копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2018 року (а.с.9), з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в м. Татарбунари Одеської області; - ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року (а.с.10-11), з якої слідує, що заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду, в зв`язку з наявністю спору про право; -актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.08.2018 року, складеного в присутності: заступника міського голови - Лєсніченка О.В. та депутатів міської ради - Кошельник Т.Г та [PERSON] , (а.с.54), з якого вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . З жовтня 2007 року остання здійснювала догляд та проживала разом зі своїми батьками: [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою; - копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ за №335263 від 06.05.2011 року (а.с.14), відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,6000 га, розташованої на території Татарбунарської міської ради Одеської області, виділеної для ведення особистого селянського господарства; - звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2018 року (а.с.15-16), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 1,6000 га, наданої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер- 5125010100:91:001:0323), розташованої на території Татарбунарської міської ради Одеської області, що належить [PERSON] , складає 43045 грн; - копією заповіту, складеного 04 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Монастирліу О.О., зареєстрованого в реєстрі за №1102 (а.с.17), згідно якого [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку площею 1, 6000 га, що розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 335263 від 06.05.2011 року, яка належала [PERSON] на день його смерті; - копією заповіту від 17 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Монастирліу О.П., зареєстрованого в реєстрі за №3664, яким підтверджується, що [PERSON] є спадкоємицею по заповіту на майно, яке належало [PERSON] на день його смерті (а.с.19); - копією технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , з якого вбачаються генеральний план будинку, земельної ділянки, на якому розташований будинок, зведений акт оцінки по будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.с.21-22); - свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Татарбунарською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за №263 (а.с.28), яким підтверджується, що [PERSON] є власницею 1/2 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] ; - звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 142,4 кв.м, житловою площею 70.0 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яким підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 225811 грн. (а.с.29-30); - копією довідки за №06-15/435, виданої відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області 28.11.2018 року (а.с.55), якою підтверджується, що [PERSON] , 1925 року народження, на момент смерті, яка настала [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних домової книги (адресної картки), на момент його смерті, інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано. [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання 26.02.2018 року; - копією довідки за №255, виданої ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» 26.11.2018 року (а.с. 57), якою підтверджується, що домоволодіння за [ADDRESS] раніше значилось за [ADDRESS] (згідно договору купівлі-продажу від 02.03.1953 року №156). При інвентаризації 12.10.1983 року адреса змінилась - [ADDRESS] . На теперішній час адреса домоволодіння значиться: [ADDRESS] . Згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на вказане домоволодіння зареєстроване:1/4 частка - за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 02.03.1953 року №156, виданого 29.11.1983 року №1787; 1/4 частка - за [PERSON] - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.1983 року №1790 та 1/2 частка - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.1985 №780. - копією довідки за №0320/1158, виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради від 13.12.2018 року (а.с.58), з якої слідує, що [ADDRESS] , згідно розпорядження міського голови №22-р від 10.02.2016 року; - копією довідки №2796/78-28, виданої Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03.12.2018 року (а.с.59), з якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстровано Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян Головного територіального управління юстиції, актовий запис про народження №69 від 29.05.1952 року, прізвище дитини - [PERSON] , прізвище батьків - [PERSON] . Відомості про місце народження та по батькові відсутні. 06.06.2018 року видане повторне свідоцтво про народження [NUMBER] у повній відповідності до актового запису про народження; - інформаційної довідки (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №54277906 від 29.11.2018 року (а.с.60) наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., якою повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] - інформація відсутні; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 15.06.2019 року (а.с. 71 ), якою підтверджується, що заповіт від 27.09.1983 року, вчинений [PERSON] , посвідчений Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, є чинним; -інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 12.06.2019 року (а.с.73), якою підтверджується, що заповіт від 17.08.2005 року, вчинений [PERSON] , посвідчений Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, є чинним. Відповідно до пункту «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в силу ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві". Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом з достовірністю встановлено, що позивачка [PERSON] з 2007 року постійно проживала зі своїми батьками - [PERSON] , 1925 року народження, та [PERSON] , 1927 року народження в [ADDRESS] по день їх смерті, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.08.2018 року (а.с.54). Вказані обставини не заперечує відповідач по справі [PERSON] , який також є спадкоємцем першої черги по закону, однак заяв про прийняття спадку до нотаріуса не подавав, що слідує з інформаційної довідки нотаріуса (а.с.51, 60), також відповідач не заперечує проти прийняття спадку позивачкою одноособово, що вбачається з поданої ним до суду заяви (а.с.45). За вказаних обставин, з урахуванням вищезазначеної ухвали Татарбунарського районного суду від 03.12.2018 року (а.с.10-11), з якої вбачається, що допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, суд вважає доведеним, в рамках позовного провадження, факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, а також факт родинних відносин між ними, як донькою та батьками. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачки в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, враховуючи, що спадкове майно, а саме земельна ділянка та житловий будинок дійсно належав спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія довідки ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» (а.с.57) та копії свідоцтв про право на спадщину (а.с.27,28), а також копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №335263, виданого на ім`я спадкодавця [PERSON] (а.с.14), при не можливості вирішити спір у позасудовому порядку, при тому, що позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а відповідач [PERSON] (а.с.45), як спадкоємець першої черги, визнає вимоги позову в повному обсязі, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності за заповітами на: - земельну ділянку, загальною площею 1,6000 га, що розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну діялнку серїі ЯЛ №335263 виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 06.05.2011 року, на ім`я [PERSON] ; - житловий будинок за [ADDRESS] , що належав спадкодавцям [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved