Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27.06.2016 р. вчинений виконавчий напис № 13036 про стягнення з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» загальної заборгованість по кредитному договору, укладеному позивачем з ЗАТ «АКПІБ», у сумі 1\~279\~744, 52 грн. Згідно постанови районного ВДВС Головного територіального управління юстиції від 15.09.2016 р. відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам законодавства, чим порушуються його прав. Зокрема, нотаріусом при складенні виконавчого напису не встановлено безспірність заборгованості. Йому не направлялася та ним не отримувалася письмова вимога (повідомленні) про наявність кредитної заборгованості у розмірі, зазначеному у виконавчому написі та усунення порушень кредитних зобов"язань. При вчиненні виконавчого напису не підтверджена наявність у відповідача права вимоги виконання грошових зобов"язань по кредитному договору, укладену ним з ЗАТ "АКПІБ". Договір про відсуплення прав вимоги за кредитними договорами від 17.12.2012 р., укладений ТОВ «Кредитні ініціативи» і ЗАТ «АКПІБ», не є підтвердженням наявності права вимоги, оскільки не містить відомостей про набуття відповідачем права вимоги конкретно по укладеному позивачем кредитному договору з ЗАТ «АКПІБ». Виконавчий напис не відповідає вимогам закону щодо безспірності заявлених вимог. Для вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності заборгованості з кредиту та відсотків за кредитом. Сам лише розрахунок заборгованості не є достатнім, належним доказом нарахування процентів за користування кредитом, оскільки не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні ст. ст. 1, 9 Закону № 996 та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку». На підставі наведеного просив вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчий напис № 13036 від 27.06.2016 р. про стягнення з Позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» загальної заборгованості по кредитному договору, укладеному між позивачем та ЗАТ «АКПІБ», у сумі 1\~279\~744, 52 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позові. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з"явився. Згідно поданих до суду письмових пояснень [PERSON] із доводами, що викладені у позовній заяві не погоджується частково. Вказує, що станом на сьогоднішній день заборгованість за кредитним договром №426 від 2 квітня 2007 року відсутня. Заборгованість позивачем погашена в повному обсязі. Проте доводи, якими обгрунтовує позивач свої вимоги не заслуговують на увагу, оскільки не грунтуються на чинному законодавстві. В якості доказу наявності боргу до суду надано розрахунок боргу, що є обліковим регістром та прирівнюється до первинних документів і містить всі необхідні реквізити, що передбачені п.24 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" зареєстрованого Наказом Міністерства фінансів №88 від 24 травня 1995 року та ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні". Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27.06.2016 р. вчинений виконавчий напис № 13036 про стягнення з озивача [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» загальної заборгованості по кредитному договору, укладеному позивачем з ЗАТ «АКПІБ», у сумі 1\~279\~744, 52 грн. Згідно постанови Рахівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції від 15.09.2016 р. відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису. Аналізуючи оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса судом констатовано, що він не відповідає вимогам законодавства, з огляду на таке. Згідно ст. 88 Закону про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно п. п. 1.1. п. 1 глави 16 Порядку, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно п. 3.1. глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно п. п. 3.2. п. 3 глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 3.5. глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Згідно п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, виходячи з передбачених законодавством вимог і повноважень нотаріуса, виконавчий напис нотаріус вчиняє після перевірки та за наявності наступних УМОВ: а) вчинення виконавчого напису здійснюється після спливу 30-ти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень; б) надані документи відповідають Переліку; в) наданні документи встановлюють (підтверджують) зобов'язання зі сплати коштів, передачі, повернення майна, а також право звернення на заставлене майно; г) надані документи встановлюють заборгованість та підтверджують її безспірність. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30-ти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Аналогічні приписи містить п. 2.3. Глави 16 Порядку, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання здійснюється нотаріусом після спливу 30 (тридцяти) днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Як встановлено матеріалами справи, позивачу не направлялася письмова вимога (повідомлення) про наявність кредитної заборгованості у розмірі, зазначеному у виконавчому написі та усунення порушень кредитних зобовязань. Отже виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 35 Закону про іпотеку та п. 2.3. глави 16 Порядку, що свідчить не відповідність виконавчого напису законодавству. Виконавчий напис також не відповідає вимогам закону щодо безспірності заявлених вимог. ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ висловлена позиція щодо доказів наявності кредитної заборгованості (ухвала ВССУ від 15.06.2011 року № 6-4882св11): «Відповідно ст. 9 Закону України «Про\~ бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості.». Аналогічної позиції дотримується ВССУ у п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій (лист від 07.02.2014 р.), зазначаючи: належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, можуть бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проценти (відсотки), які банк або інша фінансова установа отримує за користування кредитом згідно, в розумінні ст. 1054 ЦК, ст. ст. 42, 142 ГК, є його прибутком (доходом) та показником фінансових результатів господарської діяльності. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону № 996). Згідно ст. ст. 2, 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.99 р. бухгалтерський облік та фінансова звітність грунтуються на основних принципах як принцип нарахування та відповідність доходів і витрат, згідно якого для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку і фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів. Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону № 996 та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (наказ МФУ від 24.05.95 р. № 88) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є первинні документи, які фіксують факти (містять відомості) про здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Згідно «Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», затверджених Постановою Правління НБУ від 18.06.2003\~р. № 255, що визначають методологічні засади відображення в бухгалтерському обліку інформації про доходи і витрати та порядок застосування основних принципів бухгалтерського обліку під час визнання та обліку доходів, зокрема, нарахування це відображення в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності доходів під час їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів (п.1.2 Правил); визнані банком доходи відображаються в бухгалтерському обліку із застосуванням принципу нарахування та відповідності згідно з прийнятою банком обліковою політикою. Разом з тим, бухгалтерський облік нарахованих доходів здійснюється не рідше одного разу на місяць за кожною операцією (договором) окремо (розділ III, глава 1, п.1.1 Правил). Згідно кредитного договору, проценти нараховуються Банком в останній день місяця поточного місяця за період з першого по останній день поточного місяця. Враховуючи вищезазначене, належними і достатніми доказами наявності заборгованості з кредиту та відсотків за ним є первинні документи бухгалтерського обліку кредитора, які фіксують факт здійснення господарської (кредитної) операції з надання кредиту та нарахування відсотків за користування кредитом, складені в момент здійснення цих господарських операцій за кожною операцією (договором) окремо. Для вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності заборгованості з кредиту та відсотків за кредитом. Сам лише розрахунок заборгованості не є достатнім, належним доказом нарахування процентів за користування кредитом, оскільки не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні ст. ст. 1, 9 Закону № 996 та «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку». Таким чином, враховуючи зазначені вище норми закону, докази, що містяться в справі, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved