Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Кролевецької держнотконтори 13 червня 2003 року, зареєстрованим Конотопським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 червня 2003 року він є власником 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS] Житловий будинок і споруди знаходяться в спільній частковій власності з відповідачем, [PERSON], який належить 48/100 частин цього домоволодіння. За рішенням Кролевецького районного суду житловий будинок з надвірними спорудами був поділений в натурі з визначенням часток співвласників після поділу йому 501/1000, відповідачці 499/1000. Земельна ділянка, що знаходиться під житловим будинком площею 0,0402 га ним у встановленому законом порядку приватизована, решта земельної ділянки площею 0,1574 га, яка знаходилась у спільному користуванні з відповідачкою не приватизована, оскільки виник спір щодо користування нею і встановлення меж для виготовлення технічної документації на підставі дозволу, наданого рішенням Кролевецької міської ради від 27 березня 2013 року. Позивач вважає, що землекористування необхідно визначити між ним та відповідачем, як власниками відповідно до їх часток у праві власності на житловий будинок та, ознайомившись з висновками проведеної судом судової будівельно-технічної експертизи, просить визначити порядок користування спірною земельною ділянкою по 2-му варіанту, згідно із яким йому виділяється земельна ділянка загальною площею 822 кв. м, з яких земельна ділянка загального користування 201 кв. м, земельна ділянка індивідуального користування 621 кв. м зі сторони земельної ділянки [ADDRESS], та [ADDRESS], що відповідає 501/1000 частині. Відповідачка позов не визнала і надала суду заперечення, мотивуючи їх тим, що як вона, так і позивач набули право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS], в м. Кролевець Сумської області в порядку спадкування після смерті попередніх співвласників домоволодіння [PERSON], яка була власником 52/100 частин цього домоволодіння, спадкоємцем якої є [PERSON], та [PERSON] і [PERSON], які були власниками відповідно 37/100 та 11/100 частин домоволодіння, спадкоємицею яких є вона. Протягом тривалого часу, майже 40 років зазначені співвласники роздільно користувались земельною ділянкою по [ADDRESS], при цьому у фактичному користуванні [PERSON], спадкодавця позивача, перебувала земельна ділянка площею 547 кв. м, в тому числі під садом 265 кв. м. У фактичному користуванні [PERSON], [PERSON] (спадкодавця [PERSON].) знаходилась земельна ділянка розміром 1027 кв. м, зокрема, під садом 723 кв. м. Такий же порядок землекористування існував на час відкриття спадщини та одержання позивачем спадкових прав у 2003 році. Цей порядок як фактичний визначений при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, якому відповідає 1-й варіант визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS], в м. Кролевець, згідно з яким позивачу виділяється земельна ділянка загальною площею 571 кв. м, з яких земельна ділянка загального користування 245 кв. м, земельна ділянка індивідуального користування 326 кв. м зі сторони земельної ділянки [ADDRESS] в м. Кролевець, їй як співвласнику виділяється земельна ділянка загальною площею 1070 кв. м, з яких 245 кв. м земельної ділянки загального користування, 825 кв. м земельна ділянка індивідуального користування зі сторони земельної ділянки [ADDRESS] в м. Кролевець. Відповідач вважає, що саме по цьому варіанту можливе визначення користування між нею та позивачем спірною земельною ділянкою. Третя особа Кролевецька міська Рада, констатуючи наявність між сторонами земельного спору, який розглядався постійно діючою комісією Кролевецької міської Ради та не був вирішений, при визначенні порядку користування спірною земельною ділянкою покладається на розсуд суду. Встановивши обставини справи на підставі досліджених під час розгляду справи доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником 501/1000 часток житлового будинку по [ADDRESS] в м. Кролевець Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Кролевецькою державною нотаріальною конторою 13 червня 2003 року за реєстровим номером №879 після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO] року, та рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 7 серпня 2013 року на праві спільної часткової власності. (а.с. 74, 75, 38), відповідач, [PERSON], є власником 48/100 часток цього ж будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кролевецькою державною нотаріальною конторою 25 грудня 1992 року, реєстровий №3010 після смерті [PERSON], померлій [INFO] року, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кролевецькою державною нотаріальною конторою 12 грудня 2011 року, реєстровий №1-2117, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року на праві спільної часткової власності. За рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 7 серпня 2013 року розмір частки [PERSON] в спільній частковій власності визначений в розмірі 499/1000 часток. (а.с. 40, 41, 43, 38, 5) Спадкодавець позивача, [PERSON], [PERSON] була власником 52/100 часток у спільній частковій власності на житловий будинок по [ADDRESS], в м. Кролевець на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданий Кролевецькою міською радою 27 листопада 1978 року взамін свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавці відповідача, [PERSON] були власниками, [PERSON] 11/100 часток вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Кролевецькою міською радою 27 листопада 1978 року взамін договору дарування, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кролевецькою держнотконторою 5 травня 1987 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. За даними інвентарної справи на жилий будинок по [ADDRESS], в м. Кролевець, технічних паспортів, виданих на ім'я співвласників будинку [PERSON] та спадкодавці [PERSON], а потім і сама [PERSON] мали відокремлені частки житлового будинку, який перебував в їх спільній частковій власності. Таким чином, користування співвласниками земельною ділянкою, площа якої згідно із кадастровим планом складає 1641 кв. м (а.с. 101) регулювалось нормами Земельного Кодексу УРСР від 8 липня 1970 року, Земельного Кодексу України від 8 липня 1990 року Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року. З матеріалів інвентаризаційної справи на жилий будинок по [ADDRESS] в м. Кролевець, наданої Кролевецьким РБТІ, зокрема поквартальних планів садиби, висновків технічної експертизи за 1980, 1981 роки, проведених у зв'язку з визначенням порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками вбачається, що між ними, а саме [PERSON] та [PERSON], [PERSON], згодом [PERSON] протягом тривалого часу склалося та існувало фактичне роздільне землекористування, що не суперечило нормам жодного із земельних кодексів, під час яких відбувалося та складалося усталене користування земельною ділянкою між учасниками спільної часткової власності на житловий будинок, а саме: ст. 91 ЗК УРСР 1970 року, ст. 42 ЗК України 1990 року, ст. 120 ЗК України 2001 року (а.с. 124-132) Наявність роздільного фактичного користування земельною ділянкою між співвласниками констатованого даними проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, за даними якої це фактичне користування співпадає з даними, які містяться в інвентаризаційній справі на будинок щодо порядку фактичного користування земельною ділянкою співвласниками, починаючи з 1960 року, в тому числі після вилучення частини земельної ділянки для державних потреб. Цей порядок землекористування не змінювався, в тому числі після звернення [PERSON] до суду, оскільки ухвалою Кролевецького районного суду від 23 квітня 1982 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою було закрито за відсутністю спору за заявою позивачки. (а.с 120) В судовому засіданні позивач не спростував доказів наявність усталеного роздільного користування земельною ділянкою між [PERSON] та іншими співвласниками жилого будинку, зокрема [PERSON] до набуття ним права власності на частину у спільній власності на будинок та не надав належних та достовірних доказів своїх тверджень, що спірна земельна ділянка до виникнення спору щодо конфігурації земельних ділянок при виготовленні технічної документації для їх приватизації перебувала у загальному користуванні всіх співвласників без визначення меж та обособлення конкретних частин земельної ділянки закріпленої за жилим будинком. При цьому суд враховує, що відомості щодо площ земельних ділянок співвласників будинку по [ADDRESS], в м. Кролевець, які містяться в земельно-кадастровій книзі Кролевецької міської ради (а.с. 86), зокрема те, що за [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,08 га, за [PERSON] - 0,02 га, за [PERSON] - 0,06 га, не грунтуються на даних конкретних обмірів цих земельних ділянок, а лише констатують розмір земельної ділянки, що відповідає розміру частки у спільній частковій власності на будинок. За таких обставин, самі по собі ці дані не спростовують доказів фактично склавшогося роздільного землекористування, зокрема, показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що за життя [PERSON] користувалась земельною ділянкою з боку земельної ділянки [ADDRESS], а інші співвласники земельною ділянкою зі сторони земельної ділянки [NUMBER]. Також, на думку суду, не спростовують фактичного роздільного землекористування спірною земельною ділянкою показання свідка [PERSON] та твердження позивача про те, що під час їх перебування в будинку [PERSON], куди вони приїздили періодично в літній час, у них не було перешкод в користуванні всією земельною ділянкою біля будинку, зокрема, великим фруктовим садом, до якої всі співвласники мали доступ без обмежень і тому вони вважали, що користування земельною ділянкою є спільним та загальним. Суд враховує, що співвласників будинку, та відповідно землекористувачів, пов'язували родинні відносини, внаслідок яких підтримувались особисті стосунки, які за своїм характером, що було встановлено в судовому засіданні, не перешкоджали пересуванню як [PERSON], так і її родичів по території земельної ділянки, але це не виключає факту того, що між співвласниками, які постійно мешкали в будинку існувало роздільне користування земельною ділянкою, яке визначено даними інвентаризаційної справи на будинок та висновком судової будівельно-технічної експертизи. По справі встановлено, що позивач набув право власності на 52/100 частки, а після виділу його частини за судовим рішенням на 509/1000 часток житлового будинку по [ADDRESS] в м. Кролевець в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] [INFO] року, за життя якої порядок користування земельною ділянкою співвласниками будинку був встановлений з фактичним визначенням меж та не оспорений у встановленому законом порядку жодним з них. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, виходячи зі змісту вказаної норми до позивача, як набувача права спільної часткової власності на частину житлового будинку та споруд, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, [PERSON], які відповідають 1-му варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою судової будівельно-технічної експертизи. (а.с. 97) За викладених вище обставин другий та третій варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які передбачають землекористування у відповідності з розмірами часток співвласників на житловий будинок, без згоди відповідача, не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору при встановлених фактичних обставинах. Таким чином, суд вважає обгрунтованим і доведеним те, що порядок користування спірною земельною ділянкою підлягає визначенню за умовами фактичного землекористування та відповідно до 1-го варіанту будівельно-технічної експертизи, згідно із яким [PERSON] виділяється земельна ділянка загальною площею 571 кв. м зі сторони земельної ділянки [ADDRESS], а саме: земельна ділянка загального користування 2015 кв. м, земельна ділянка індивідуального користування 326 кв. м. [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка площею 1070 кв. м зі сторони земельної ділянки [ADDRESS], а саме: земельної ділянки загального користування 2015 кв. м., земельна ділянка індивідуального користування 825 кв. м. (а.с. 102). Вказаний порядок користування земельною ділянкою потребує, як визначено у висновку експертизи, встановлення для обох користувачів земельного сервітуту для здійснення обслуговування належної співвласнику [PERSON] частини будівлі сараю літ "Б" та сараю літ "г" права проходу по двору, який знаходиться у користуванні співвласника [PERSON]; для здійснення обслуговування належної співвласнику [PERSON] частини будівлі сараю "В" право проходу по двору, який знаходиться у користуванні співвласника [PERSON] Обидва співвласника погодились на встановлення вказаного земельного сервітуту площею 13 кв. м, надавши суду відповідні письмові заяви про це, і за таких умов встановлення сервітуту є можливим і відповідає закону, зокрема ст. ст. 98, 99, 100 ЗК України.

Outcome: partial