Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 17/108 частин будинку [ADDRESS] та визнання за ним права власності на цю частку. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 35/108 частин зазначеного житлового будинку. Відповідачці [PERSON] належить 17/108 частин цього ж будинку. Також співвласниками житлового будинку є треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким належить по 1/6 частині будинку та [PERSON], якій належить 1/54 частина будинку. При цьому позивач у позові зазначив, що 1/6 частина будинку належить йому на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2004 р., а 17/108 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2010 р. Також позивач посилається на те, що тією ж ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2004 р., 1/6 частина будинку була визнана і за третьою особою [PERSON] і їм обом в натурі були виділені приміщення: веранди площею 6,3 кв.м., кухні площею 14,8 кв.м. та житлових кімнат площею 13,5 кв.м., 13,0 кв.м., що складало 1/3 частину будинку. Інша частина будинку за даною ухвалою суду залишилася у власності третіх осіб [PERSON], [PERSON] та батька позивача [PERSON], який [INFO]. помер. За заповітом померлого [PERSON] належну йому 1/3 частину будинку успадкували позивач, відповідач по 17/108 кожний та третя особа [PERSON] обов'язкову частку у спадщині в розмірі 1/54 частини. Також позивач зазначив, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.08.2011 року проведено поділ частини будинку, яка знаходилася у спільному користуванні та володінні третіх осіб- [PERSON]., [PERSON] та померлого [PERSON], за яким [PERSON] та [PERSON] виділена 18/108 частина будинку, яка складається з приміщень: тамбуру площею 3,2 кв.м., кухні площею 10,2 кв.м., коридору площею 4,5 кв.м., жилих кімнат площею 7,0 кв.м. і 10,1 кв.м. та надвірної споруди сараю літ. "Б". Позивач просить припинити право власності відповідача на 17/108 частин будинку та стягнути з нього на користь відповідача дійсну вартість цієї частки. Свої вимоги мотивує тим, що поділ в натурі цієї частки між ним та відповідачкою є неможливим, визначити порядок користування цією частиною будинку також є неможливим у зв'язку з тим, що її технічний стан на сьогоднішній день є незадовільним, проживання в ньому є неможливим без здійснення значних ремонтних робіт, відповідачка у спірній частині будинку ніколи не проживала та не була зареєстрована, а забезпечена іншим житлом в [ADDRESS] яка належить їй на праві власності. Не погоджуючись з первинним позовом, відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування частиною будинку [ADDRESS], яка виділена їй та позивачу в натурі рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.08.2011 р. і яка складається з надвірної споруди сарай літ. "Б" та квартири № 1, що складається з приміщень тамбуру, кухні, туалету, душу, коридору та двох житлових кімнат. 25.07.2014 р. [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить встановити порядок користування спірною частиною будинку, а саме квартирою № 1, за яким просила виділити [PERSON] у користування надвірну споруду сарай літ. "Б" площею 31,5 кв.м., їй просила виділити в натурі дві житлові кімнати площею 7,0 кв.м. та 10,1 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м. Також просила залишити у спільному користуванні її та [PERSON] приміщення, що є складовою спірної частини житлового будинку, а саме: кухню, туалет, душ - площею 9,6 кв.м. та тамбур площею 3,2 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] первинний позов підтримала. В судовому засіданні також пояснила, що квартира № 1 спірного будинку на даний час є нежилою та потребує капітального ремонту, з оглядом на це позивач змушений проживати у приміщенні сараю літ. "Б". Також представник позивача суду пояснила, що відповідач [PERSON] в будинку не проживає і ніколи не проживала, забезпечена іншим житлом. Просила позов [PERSON] задовольнити, припинити право власності відповідача на частку у спільному майні, стягнути з позивача на користь відповідача дійсну вартість цієї частки в сумі 102 037,00 грн. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити повністю. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] зустрічний позов підтримали та просили визначити порядок користування квартирою № 1 будинку [ADDRESS] за варіантом № 3 Висновку експерта № 8204 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11.03.2015 р., оскільки вважають, що з урахуванням вкрай конфліктних стосунків між сторонами спільне користування житловими приміщеннями квартири є неможливим. Треті особи [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] підтримали та просили його задовольнити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. Третя особа [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з явилися, про слухання справи повідомлені. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши судових експертів, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі - колишнє подружжя [PERSON] та [PERSON], шлюб між яким розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва 27 лютого 2013 року, є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 27 т.1). [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2010 року належить по 17/108 частин житлового будинку, що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26466161 та № 26466215 від 18.06.2010 р. ( а.с. 11-15 т.1) Також [PERSON] на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2004 року належить 1/6 частина того ж будинку ( а.с. 17 т.1). За зазначеною ухвалою проведено поділ будинку в натурі, за яким [PERSON] та [PERSON] виділені приміщення: 2-1 веранди, площею 6,3 кв.м.; 2-2 кухні, площею 14,8 кв.м.; житлових кімнат 2-3, 2-4, площею 13,5 кв.м. та 13,0 кв.м. відповідно. Державна реєстрація даного права власності проведена КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 18.05.2006 р. ( а.с. 16 т.1). Інша частина будинку у відповідності до зазначеної ухвали залишилася у власності третіх осіб -[PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині кожному та [PERSON] - 1/3 частина. В натурі їм виділені приміщення: 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 10,2 кв.м.; 1-3 веранда, площею 6,8 кв.м.; 1-4 коридор, площею 4,5 кв.м.; та житлові кімнати 1-5, площею 7,0 кв.м., 1-6 площею 10,1 кв.м., 1-7 площею 17,3 кв.м., 1-8 площею 9,9 кв.м.; сарай літ. "Б", гараж літ. "В", уборна літ. "Г" ( а.с. 16-17 т.1. Після смерті в 2005 році [PERSON] його частку за заповітом успадкували [PERSON] та [PERSON] по 17/108 частин кожний та третя особа -[PERSON] , обов'язкову частку у спадщині , тобто 1/54 частину будинку ( а.с. 11,12, 97, 153-154, т.1). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.08.2011 року задоволено позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про розподіл жилого будинку в натурі, за яким в натурі позивачу та відповідачу по даній справі було виділено квартиру № 1 загальною площею 35,0 кв.м., що складається з приміщень: 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 10,2 кв.м.; 1-3 коридор, площею 4,5 кв.м.; та житлові кімнати 1-4, площею 7,0 кв.м., 1-5 площею 10,1 кв.м., сарай літ. "Б", що становить 18/108 частин житлового будинку ( а.с.18-22 т.1). Позивач просить припинити право власності відповідача на 17/108 частин будинку, тобто половину від вищезазначеної частки, виділеної їм в натурі та стягнути з нього на її користь компенсацію в розмірі ринкової (дійсної) вартості цієї частки. Згідно Висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 10/01-14 від 11 червня 2014 року, що проведена на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 25.12.2013 р. дійсна (ринкова) вартість 18/108 частин спірного будинку, яка є складовою окремою частини будинку, а саме квартири № 1, що складається з приміщень 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 9,6 кв.м.; 1-3 коридор, площею 4,5 кв.м.; та житлові кімнати 1-4, площею 7,0 кв.м., 1-5 площею 10,1 кв.м., та сараю літ. "Б" з врахуванням ринкової вартості земельної компоненти на момент складання висновку становить 141 983,00 грн., в тому числі ринкова вартість права користування 18/108 частин земельною ділянкою є 44 222,00 грн.( а.с. 113-136 т.1). Представник позивача суду пояснила і ця обставина визнана представниками відповідача, що житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні його співвласників. Позивач, рахуючи, що він не повинен проводити компенсацію вартості земельної ділянки просив вважати ринкову (дійсну) вартість спірної частини будинку без врахування ринкової вартості права користування земельної ділянки, що за висновком експерта становить 97 761,00 грн. 08.07.2014 року позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва зазначену суму по даній цивільній справі, що підтверджується квитанцією № к27/8/69( а.с. 207 т.1) Проте, представники відповідача не погодилися з даною оцінкою спірної частини будинку в зв'язку зі зміною економічного стану в країні і за їх клопотанням, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва 24.09.2014 р. була призначена додаткова судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення дійсної (ринкової) вартості спірної частини будинку. Згідно Висновку експерта за результатами додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 42/54-14 від 10.12.2014 р. з врахуванням ринкової вартості земельної компоненти на момент складання висновку ринкова (дійсна) вартість 18/108 частин будинку, а саме квартири № 1 становить 160 648,00 грн., в тому числі ринкова вартість права користування 18/108 частин земельною ділянкою є 58 611,00 грн.( а.с. 245-248 т.1). 24.12.2014 року позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва додатково 4 276,00 грн., що підтверджується квитанцією № к27/0/21, рахуючи та погоджуючись з висновком додаткової експертизи, що ринкова (дійсна) вартість спірної частини будинку без врахування ринкової вартості земельної компоненти становить 102 037,00 грн.( а.с. 19 т.2). Загалом на депозитний рахунок суду позивачем внесена ця сума повністю. Отже вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України є додержаними, які в свою чергу є гарантією недопущення порушень прав співвласника, права якого припиняються в порядку ч. 1 цієї статті. Частиною 1 ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і враховуючи розяснення вищих судових інстанцій саме обставина щодо відсутності шкоди є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 3 п. 6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 р., розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. При цьому суд враховує, що з боку відповідача [PERSON] та її представників не надійшло зауважень та заперечень щодо визначеної ринкової (дійсної) вартості спірної частини будинку у відповідності до Висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 42/54-14 від 10.12.2014 р. Судом встановлено, що вказаний вище Висновок містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань. Оцінивши Висновок за правилами ст. 212 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, Висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі щодо визначення дійсної вартості спірного майна. Суд також погоджується, що в разі припинення права власності [PERSON] на її частку у спірному майні, позивач [PERSON] повинен відшкодувати їй лише дійсну вартість цієї частки без врахування вартості земельної компоненти, оскільки чинним зонодавством не передбачено компенсацію права користування майном, тобто земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників спірного будинку і не перебуває у їх власності. З матеріалів справи вбачається, що спірна частина будинку, а саме квартира № 1 знаходиться у нежитловому стані, потребує ремонту, поділ її в натурі на будь-які частки є неможливим. Дані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] Згідно Висновку експерта № 8204 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11.03.2015 р. експертом [PERSON] надано три варіанти користування квартирою № 1 спірного будинку та зазначено, що на момент проведення дослідження у будинку немає електропостачання, відсутнє опалення, відсутнє оздоблення на стінах і квартира потребує проведення ремонтних робіт для використання її за призначенням ( а.с.39-55 т.2). Допитана в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] свій висновок № 8204 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11.03.2015 р. підтримала з урахуванням уточнень щодо варіанту № 3 порядку користування квартирою № 1. Як зазначалось вище, представники відповідача [PERSON] просили визначити порядок користування квартирою № 1 за варіантом № 3 даного висновку, по якому: приміщення коридору 1-3, площею 4,5 кв.м.; житлових кімнат 1-4, площею 7,0 кв.м. та 1-5, площею 10,1 кв.м. - загалом 21,6 кв.м. - виділити у користування [PERSON] У користування [PERSON] за цим варіантом виділяється надвірна споруда сарай літ. "Б" площею 31,5 кв.м. Приміщення тамбуру 1-1, площею 3,2 кв.м. та кухні 1-2, площею 9,6 кв.м. - є місцями спільного користування. Проте, суд вважає, що такий порядок користування встановлений бути не може, оскільки у користування позивача [PERSON] виділяється лише надвірна споруда сарай літ. "Б" та 1/2 частина приміщень кухні та тамбуру. Суд не приймає до уваги ту обставину, що на даний час позивач користується сараєм, як житловим приміщенням, оскільки у відповідності до технічного паспорту на садибний житловий будинок сарай літ. "Б" рахується як нежитлова надвірна споруда. Абзацом 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" № 7 від 04.10.1991 року встановлено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасникам спільної часткової власності. Таким чином,чинне законодавство не передбачає визначення порядку користування, за яким одному із співвласників виділяються лише нежитлові приміщення. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося представниками відповідача [PERSON], які суд приймає до уваги, що відповідач у спірному будинку не проживає і ніколи не проживала та має у власності інше житло у [ADDRESS], у якій постійно мешкає. У відповідності до довідки Форми № 3, виданої 22.04.2015 р. Центром обслуговування споживачів № 1 за № 1085 вбачається, що відповідач [PERSON] у спірному будинку не зареєстрована ( а.с. 83 т.2). Таким чином, позбавлення [PERSON] права власності на її частину у спірному будинку не завдасть їй та членам її родини істотної шкоди. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що первинний позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне припинити право власності [PERSON] на 17/108 частин будинку [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2010 р., виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2- 464 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18.06.2010 року за реєстровим номером 30735023, визнати за [PERSON] право власності на 17/108 частини будинку [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 17/108 частин будинку [ADDRESS] в розмірі 102 037,00 гривень. З огляду на викладене вище, проаналізувавши п заявлені вимоги за зустрічним позовом на відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] має бути відмовлено, як необгрунтованого. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1020, 37 грн., витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 10 536,00 грн. ( а.с. 1, 41, 84, 240 т.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved