Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

КП "Харківводоканал" звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3386,82 грн. заборгованості, у тому числі: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2011 року по 30.04.2016 року у сумі 1434,00 грн., за надані послуги водовідведення за період з 01.04.2011 року по 30.04.2016 року в розмірі 1266,71 грн., інфляційних витрат в сумі 617,88 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 68,23 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання водовідведення, та у зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати та 3% річних. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував (вх. № 24642). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Судові повістки, що були направлені за місцем реєстрації відповідача [PERSON] повернулися до суду з довідкою поштової установи про причини невручення: «закінчення терміну зберігання». Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендовані листи з судовими повістками на пошті є відмовою останньої одержати судові повістки. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 76 ЦПК України, в разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, відмовившись одержати судові повістки, відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER] на його ім'я. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2011 року по 30.04.2016 року у сумі 1434,00 грн. та за надані послуги водовідведення за період з 01.04.2011 року по 30.04.2016 року в сумі 1266,71 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 617,88 грн. та 3% річних в сумі 68,23 грн. за прострочення ними виконання грошового зобов'язання, нарахованих позивачем, суд вважає необхідним зазначити наступне. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв'язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 617,88 грн. інфляційних витрат та 68,23 грн. 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов'язання, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що відповідно до ухвали суду від 06.06.2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 121,80 грн. сплачену позивачем при подачі заяви про видачу судового наказу, решту суми судового збору у розмірі 1256,20 грн. (1378,00 грн. мінімальна сума судового збору - 121,80 грн. сума сплачена позивачем за видачу судового наказу) суд стягує з відповідача на користь державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved