Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі-Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, під час розгляду якого була надано уточнений позов в редакції від 21.06.2016 року, який і був предметом розгляду, в обґрунтування якого зазначено, що 29.06.2005 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та дружиною позивача [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-0AU/826/2005 на надання кредитних коштів у розмірі 24 000 дол.США. З метою забезпечення виконання кредитного договору поруки між ним та банком було укладено договір поруки. Однак, його дружина не сплатила борг, тому за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2007 року з неї було стягнуто дану заборгованість. На підставі вище вказаного рішення [PERSON] відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції(далі - Відповідач) було відкрито виконавче провадження. В рамках зазначеного виконавчого провадження була винесена постанова АЕ №958558 від 30.07.2007 року про арешт майна боржника [PERSON] 17.07.2008 року його дружина повністю сплатила борг, після чого виконавче провадження було закрито. Однак державний виконавець при закінченні виконавчого провадження не зняв арешт з майна боржника. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.2014 року була скасована постанова про арешт майна боржника [PERSON] Крім того постановою АЕ №993554 від 06.02.2009 року було накладено арешт майна Позивача, однак невідомо на підставі чого, оскільки за рішення суду від 14.05.2007 року Відповідачем була його дружина. Крім того, після винесення рішення суду банк звернувся із заявою про винесення додаткового рішення та просив , щоб заборгованість стягувалась із Позивача. Однак, у винесенні додаткового рішення було відмовлено. 25.12.2014 року позивач письмово звернувся до Відповідача з заявою про скасування арешту його майна, однак не отримав відповіді та 25.02.2016 року повторно направив аналогічну заяву, та отримав відповіді, тому звернувся до суду з вказаною позовною заяво. У зв'язку із вище викладеним просить суд скасувати Постанову АЕ №993554 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.02.2009 року, винесену [PERSON] відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, яке належить йому; скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке належить Позивачу, винесене 06.02.2009 року. У судове засідання позивача [PERSON] будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не зявився, просив суд розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи, відділ з питань реєстрації апарату міської ради і виконкому м. Кривого Рогу, будучі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні, не скористувався. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди Позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 29.06.2005 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та дружиною Позивача [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-0AU/826/2005 та Додаткові договори №1 від 29.06.2005 р. та №1 від 10.08.2005 р. (а.с. 11-13). З метою забезпечення виконання кредитного договору поруки між Позивачем та банком було укладено договір поруки. Однак, дружина Позивача не сплатила борг, тому за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2007 року (далі - Рішення) з неї було стягнуто дану заборгованість. Після винесення рішення суду банк звернувся із заявою про винесення додаткового рішення, що стосується питання стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором, однак у винесенні додаткового рішення ухвалою Центрально-Міського районного суд м. Кривого Рогу від 27.12.2007 року було відмовлено, дана ухвала набрала законної сили( а.с. 16). На підставі Рішення Відповідачем було відкрито виконавче провадження. В рамках зазначеного виконавчого провадження була винесена постанова АЕ №958558 від 30.07.2007 року про арешт майна боржника [PERSON] та заборони його відчуження (а.с.7). 17.07.2008 року його дружина повністю сплатила борг за кредитним договором, що підтверджується довідкою ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за вих. №81 від 05.02.2014 р. (а.с. 10), після чого виконавче провадження було закрито. Однак державний виконавець при закінченні виконавчого провадження не зняв арешт з майна боржника [PERSON] Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.2014 року була скасована постанова про арешт майна боржника [PERSON] (а.с. 9). Однак, Позивач у 2014 році дізнався про існування арешту на його майно, а саме про те, що постановою АЕ №993554 від 06.02.2009 року було накладено арешт його майна, однак невідомо на підставі чого. Згідно до ч.1, 2 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження (в редакції що діяла на час виникнення правовідносин) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак, як убачається, з клопотання Відповідача надати копію постанови про накладення арешту на майно Позивача не мають можливості, оскільки Перевіркою даних в єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні не перебувають виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] Більш детальні відомості надати, щодо [PERSON], на все майно якого 06.02.2009 року було накладено арешт не мають можливості, оскільки згідно Наказу Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 08.11.2016 року на все нерухоме майна власника майна [PERSON] накладено арешт нерухомого майна , на підставі Постанови [PERSON] відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції АЕ №993554 від 06.02.2009 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дій щодо зняття арешту з майна відповідачем проведено не було, чим було порушено права позивача. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у зв'язку із чим, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved