Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» звернулося з позовом до [PERSON], і просить стягнути з відповідача в порядку регресу у відшкодування шкоди 10283,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.10.2010 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3550834, предметом якого є страхування транспортного засобу «ГАЗ 3302-14 СПГ» державний номерний знак [NUMBER]. 19 травня 2011 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ 3302-14 СПГ» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ДАФ», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська винний у вчиненні ДТП водій [PERSON] 20 травня 2011 року до позивача звернулася потерпіла сторона із заявою про виплату страхового відшкодування, та було надано при цьому усі необхідні документи. 29 вересня 2011 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, й надав при цьому усі необхідні документи. 03 жовтня 2011 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі ремонтної калькуляції № ВЦ-210 від 19.08.2011 року було складено страховий акт № ЦВ-210, на підставі чого потерпілій стороні виплачено страхове відшкодування в розмірі 10283,90 грн. Таким чином, представник позивача вважає, що до позивача після виплати страхового відшкодування за договором страхування та отримання компенсації від ПАТ «СК «Українська страхова група» перейшло право вимоги до відповідача. Відповідач позов не визнав. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року відмовлено ПАТ «СК «Українська страхова група» у задоволенні позову. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду - змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «Українська страхова група», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є власником транспортного засобу «ГАЗ 3302-14 СПГ» д/н [NUMBER], за участю його автомобіля сталася дорожньо-транспортна пригода під керуванням водія [PERSON], якого визнано винним у настанні пригоди. Доказів завдання збитків від дорожньо-транспортної пригоди відповідачем суду не надано, у зв'язку із чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не має права вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування, тому відмовив у задоволенні позовних вимог. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.10.2010 року ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3550834 транспортного засобу «ГАЗ 3302-14 СПГ», д/н [NUMBER], рік випуску 2006 (а. с. 8). Автомобіль ДАФ д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 19 травня 2011 року на 234 км +700 м, а/д Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв», отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою УДАІ УМВС України в Миколаївській області (а. с. 28). Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, який постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2011 року притягнутий до адміністративної відповідальності. (а. с. 33). Після звернення власника транспортного засобу ДАФ, д/н ВТ [NUMBER]-, [PERSON] до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку від 20.05.2011 року (а. с. 20-21) на підставі страхового акту № ЦВ-210 від 03.10.2011 року(а. с. 34), було здійснено розрахунок суми матеріального збитку, яка складає 10283,90 грн. (а. с. 35). Згідно з платіжним дорученням N 9712 від 05.10.2011 року, позивач сплатив страхове відшкодування у сумі 10283,90 грн. (а.с. 38). Відповідно до ст. 38 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники ДТП зобов'язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Зазначена норма Закону не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Представник відповідача в апеляційному суді пояснив, що відповідач не звертався з повідомленням до страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду. Тобто, зазначені норми закону передбачають наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову до страхувальника, який, в даному випадку не звернувся, в передбачений законом строк, з повідомленням до страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Встановивши ці обставини, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у позові. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved