Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд: визнати виконавчий напис № 819 від 05.09.2011 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. про стягнення з [PERSON] 7 197 398, 46 грн. заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії по програмі мультивалютного кредитування №341 001/07Ф від 07.12.2007 року шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] (Іпотекодавець) згідно Договору іпотеки №341-001/07Ф-1 від 07 грудня 2007 року передав в іпотеку Акціонерному комерційному банку "Правекс-Банк" (Іпотекодержатель), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Правекс-Банк", для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 07 грудня 2007 року №341-001/07Ф належне йому на праві власності нерухоме майно (квартиру) за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис від 05 вересня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №819, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику, а саме: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану в іпотеку банку.Позивач вважає, що виконавчий напис № 819 від 05.09.2011 року вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття третьою особою неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підставі заяви стягувача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача - [PERSON] про визнання позову, відповідно до якої зазначив, що повністю визнав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю (в порядку ст. 206 ЦПК України). Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] (Іпотекодавець) згідно Договору іпотеки №341-001/07Ф-1 від 07 грудня 2007 року передав в іпотеку Акціонерному комерційному банку "Правекс-Банк" (Іпотекодержатель), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Правекс-Банк", для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 07 грудня 2007 року №341-001/07Ф належне йому на праві власності нерухоме майно (квартиру) за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис від 05 вересня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №819, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику, а саме: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану в іпотеку банку. Як вбачається з копії оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, останній був вчинений щодо стягнення 7 197 398,16 грн. заборгованості за кредитним договором № 341 001/07Ф від 07 грудня 2007 року за період з 01.08.2009 року по 23.08.2011 року, яка складається з: - кредит в сумі 4 290 000,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 802 069,78 грн.; - відсотки в сумі 1 569 578,55 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 535 750,13 грн., що становить 7 197 398,46 грн. Постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Городньою Г.Ю. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №29005426. В подальшому, відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 травня 2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Правекс-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" останньому передано належне Публічному акціонерному товариству "Комерційний Банк "Правекс-Банк" право вимоги за кредитами, укладеними з банком, в тому числі за Кредитним договором від 07 грудня 2007 року №341-001/07Ф-1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар", в свою чергу, відступило право вимоги до боржника ( [PERSON] ) за вищезазначеним Кредитним договором [PERSON] згідно Договору від 04 серпня 2017 року №04082017/02. Відповідно до пункту 3 вказаного договору №04082017/02 право вимоги до Боржника ( [PERSON] ) переходить до Покупця ( [PERSON] ) з моменту укладення цього Договору та засвідчується підписанням Сторонами Акту прийому-передачі Права вимоги, що є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі документів від 04 серпня 2017 року за Договором від 04 серпня 2017 року №04082017/02 та розписка [PERSON] від 04 серпня 2017 року про отримання повідомлення про передачу прав вимоги за таким договором долучені до заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Окрім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" відступлено [PERSON] згідно Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 04 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №545, право вимоги за Договорами іпотеки від 07 грудня 2007 року №341-001/07Ф-1 та від 07 грудня 2007 року №341-001/07Ф-2, укладеними між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк". Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. внесено запис №21734864 про реєстрацію обтяження об`єкту нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору іпотеки №341-001/07Ф-1, відповідно до якого обтяжувачем такого нерухомого майна є [PERSON] . Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 липня 2019 року у справі №640/10490/19 було змінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №29005426 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. від 05 вересня 2011 року №819 про стягнення боргу з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Правекс-Банк" у розмірі 7 197 398,46 грн та стягнення з метою відшкодування кредитору внесеної за вчинення виконавчого напису плати в розмірі 8 500,00 грн, шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] , а саме, - замінити Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Правекс-Банк" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/2, код ЄДРПОУ 14360920) на [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Київ) Магдою С.Г. від 21 лютого 2021 року по ВП №29005426 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Правекс-Банк" на [PERSON] . Документи, на підставі яких було винесено виконавчий напис № 819 від 05.09.2011 року та були витребувані на підставі ухвали суду від 12 липня 2021 року - від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва Олександра Олександровича - на адресу суду так і не надійшли. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що третій особі були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та за подання заяви про забезпечення позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved