Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У травні 2011 року позивач Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 27.852 від 23 липня 2007 року у розмірі 42653 грн. 23 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 426 грн. 53 коп. та витрати на ІТЗ 120 грн. Протягом судового розгляду розмір позовних вимог збільшено, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів борг за вказаним кредитним договором в сумі 105605 грн. 92 коп., судовий збір у загальній сумі 1056 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. Судом під головуванням судді Подобєд О.К. ухвалено заочне рішення у справі від 21.10.2011 року, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі; 17.11.2011 року представником позивача отримано виконавчі листи; зазначене заочне рішення ухвалою судді Подобєд О.К. від 03.02.2015 року переглянуто та скасовано за заявою відповідача [PERSON], справу призначено до розгляду в загальному порядку; в провадження даного складу суду справу передано 23.02.2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 липня 2007 року між ЗАТ "ПроКредитбанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладений було укладено кредитний договір № 27.852 від 23 липня 2007 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6000 доларів США строком на 36 місяців зі сплатою відсотків 21% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки від 23 липня 2007 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно заяви про уточнення позову станом на 04.07.2011 року становить 105605 грн. 92 коп. і складається з заборгованості по капіталу в розмірі 31333 грн. 36 коп., заборгованості за процентами по графіку в розмірі 578 грн. 80 коп., пені в розмірі 57441 грн. 89 коп., процентами за фактичне користування простроченим капіталом 16251 грн. 86 коп. Вказана заборгованість відповідачами не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судові засідання не зявилися, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали письмові заперечення проти позову, де просили відмовити у задоволенні заявлених вимог з наступних підстав. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що не оспорює факту укладення договору поруки, однак згідно п. 4.1. договору поруки днем виникнення зобов`язання поручителя є день закінчення строку надання кредиту, ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки; заява про застосування строку позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 3, ч. 4 ст. 257 ЦК України), просять у позові відмовити повністю. Згідно заяви представник відповідача [PERSON] від 17.06.2015 року просить закінчувати розгляд без його участі та участі відповідача, ознайомившись із запереченнями позивача щодо доводів незгоди з позовом відповідача [PERSON], представником подані заяви щодо відкладення судового розгляду через зайнятість у інших справах, однак за вимогами ст. 169 ЦПК України, з урахуванням тривалості провадження, вказана обставина не може бути підставою для відкладення. Представник позивача направив до суду письмові заперечення щодо незгоди з доводами відповідача [PERSON], наведеними в обгрунтування невизнання позову. Представником відповідача зазначені доводи не спростовано. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2007 року між ЗАТ "ПроКредитбанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладений було укладено кредитний договір № 27.852 від 23 липня 2007 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 6000 доларів США строком на 36 місяців зі сплатою відсотків 21% річних, додатком до договору є графік повернення кредиту (л.с.6, 7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки від 23 липня 2007 року (л.с.9, 10). Вимога на адресу поручителів [PERSON], [PERSON] про виконання зобов'язань за договором поруки направлена кредитором 29.01.2009 року (л.с.18, 19), як і на адресу позичальника (л.с.17). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно заяви про уточнення позову станом на 04.07.2011 року становить 105605 грн. 92 коп. і складається з заборгованості по капіталу в розмірі 31333 грн. 36 коп., заборгованості за процентами по графіку в розмірі 578 грн. 80 коп., пені в розмірі 57441 грн. 89 коп., процентами за фактичне користування простроченим капіталом 16251 грн. 86 коп. Вказана заборгованість відповідачами не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Згідно ст. ст. 256-261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд погоджується з доводами, викладеними у запереченнях представником позивача. Зокрема, згідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012р № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" «Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.» Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору позичальник зобовязаний достроково погасити Кредит та інші нарахування за ним протягом п яти банківських днів Кредитором письмової вимоги про дострокове погашення. Так, 29.01.2009 року, у звязку із наявністю прострочення із оплати кредиту згідно'графіку погашення кредиту, позивач реалізував своє право вимоги повного дострокового погашення кредиту і направив 03.02.2009 року вимогу про повне дострокове погашення кредиту позичальнику та вимоги про виконання зобовязань до поручителів. Дані вимоги містяться в матеріалах справи, тобто, банк скористався своїм правом дострокового повернення частини позики, і в силу п. 4.3. кредитного договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України, повне дострокове погашення кредиту мало відбутися 03.02.2009 року. Разом із цим, у звязку із невиконанням відповідачами вимоги банку про повне дострокове погашення кредиту, банк 10.06.2009 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, яка була отримана судом 12.06.2009 року (копія заяви та відмітки суду додається), та за результатами розгляду заяви 19.06.2009 року був виданий судовий наказ (копія додається). Отже, банк 03.02.2009 року, після направлення вимоги, набув права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, у т.ч. і з поручителя в межах 6-ти місячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Так як, банк 29.01.2009 року скористався своїм правом на повне дострокове погашення кредиту яке мало відбутися 03.02.2009 року і 12.06.2009 року, тобто у межах 6-ти місячного строку на предявлення вимоги до поручителя, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, доводи [PERSON] наведені у запереченнях, не є такими, що заслуговують на увагу. У подальшому, судовий наказ був скасований судом, що зумовило необхідність предявлення позову до позичальника та поручителів. Також за результатами розгляду вимог АТ «ПроКредит Банк» вже в межах позовного провадження до зазначених вище відповідачів було ухвалено рішення суду, на виконання якого були видані три виконавчі листи, які перебувають на виконанні у державних виконавців. З 03.02.2009 року, боржники не оплачували кредит, коштів від примусового стягнення державним виконавцем до банку не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі заявлений позов. У зв'язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд

Outcome: approved