Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON], який помер 15.02.2009 року. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона як дружина перебувала на утриманні, чоловіка оскільки одержувана від нього допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Встановлення вказаного факту необхідне їй для реалізації свого права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала і дала аналогічні пояснення викладеним в заяві. Представник заінтересованої особа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду письмове пояснення в якому вимоги заявниці не заперечує. Крім цього подав суду письмове клопотання в якому просить справу слухати без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Заслухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження, серед іншого, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, а саме надає можливість оформити пенсію по втраті годувальника. Відповідно до п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України суд, серед справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розяснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. Згідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] з 21 травня 1966 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 08 травня 1979 року відділом РАЦС м. Яворів Львівської області. За життя [PERSON] був військовим у відставці, помер 17 лютого 2009 року в м. Коряжма Архангельської області Росії, де будучи на пенсії та доглядаючи перестарілу матір, разом з заявницею тимчасово проживали. Постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці була матеріальна допомога чоловіка. Після смерті чоловіка заявниця повернулась в м. Славута Хмельницької області. З довідки Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне обєднання» вбачається, що [PERSON] на день смерті 15 лютого 2009 року був зареєстрований і проживав в [INFO] разом з дружиною [PERSON] Факт перебування заявниці на утриманні чоловіка підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою заявниці. Враховуючи характер стосунків свідка з заявницею, який свідчить про обізнаність свідків з її особистим життям, сумнівів у суду щодо об'єктивності та правдивості показань свідка не виникає, а тому фактичні дані, встановлені на підставі показань вказаного свідка, приймаються судом як належні та допустимі докази. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому її заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved