Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області встановлено, що [PERSON] самовільно було побудовано магазин літ. "А", площею 19,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], напроти б/в "Звездочка". Тож, позивач посилаючись на ст. 376 ЦК України, ст.ст.80, 212 ЗК України просить суд: зобов'язати [PERSON] знести самочинне будівництво та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Представник Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представники Затоківської селищної ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причина неявки суду не відома.(а.с.53,54) Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома (а.с. 51,52). У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням cт. ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] самовільно побудував магазин літ. "А", площею 19,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS], напроти б/в "Звездочка", про що у технічному паспорті зроблений відповідний запис (а.с.13-15). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2013 року визнано за [PERSON] право власності на самочинно зведену будівлю магазину літ. "А", загальною площею 19,5 кв.м., який складається з приміщень під № 1 торговою площею 12,1 кв.м., № 2 - допоміжного, площею 7,4 кв.м., що розташований за адресою: у Сонячному районі смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, що розташований напроти б/в "Звездочка" по [ADDRESS] (а.с.22). Однак, 22.11.2013 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2013 року - скасовано ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (а.с.23). Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.04.2014 року, Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Одеській області встановлено відсутність у [PERSON] будь-яких правовстановлюючих документів на зведення будівлі магазину літ. "А" у [ADDRESS] За фактом здійснення самовільного будівництва, 03 квітня 2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 96 КУпАП та винесено припис № 213 про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.9-10,12). Постановою № 196 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області по справі про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.(а.с.11). Згідно інформаційного листа від 24.04.2014 року № 01-09/1773 , у відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або користування землею за [PERSON] на території м.Білгород-Дністрвоський Одеської області (а.с.18). У відповідності до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта та з Реєстру прав власності на нерухоме майно, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.19,20). Листом виконавчого комітету Затоківської селищної ради від 05.05.2014 року № 757/01-29/3 повідомлено, що за три останні роки селищною радою не було прийнято будь-яких рішень щодо надання у власність або у користування [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Згідно ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У відповідності до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст зокрема належить: - розпорядження землями територіальних громад; - передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. У сенсі положень ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України ( з наступними змінами), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідач не отримував правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, такий документ не проходив державну реєстрацію,межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виносились. Враховуючи викладене вище, відповідач неправомірно приступив до використання спірної земельної ділянки всупереч вимогам ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст.ст. 20, 23 24, 29 Закону України "Про планування і забудову територій" фізичні і юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування (тобто капітальних будівель або споруд) на земельних ділянках, повинні отримати у відповідних виконавчих органів дозвіл на таке будівництво. В матеріалах справи відсутні належні документи, які б свідчили, що самочинно збудовані об'єкти нерухомості, збудовані відповідно до вимог чинного законодавства, із дотриманням встановлених державних стандартів, відповідає вимогам безпеки, екологічним, пожежним, санітарним, будівельним вимогам тощо. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. У даному випадку вказана земельна ділянка є комунальною власністю . Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З матеріалів справи убачається, що відповідного дозволу на виконання відповідачем будівництва будинку з спорудами не видавалось. Будівництво здійснювалось без належних документів, що засвідчують право землекористування, і дозволу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю. Отже судом достовірно встановлено, що будівництво відповідачем здійснено без отримання на це дозвільних документів відповідно до чинного будівельного законодавства України та на земельній ділянці, яка є комунальною власністю, а тому у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved