Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В обґрунтування позову вона вказала, що [INFO] року і [INFO] року померли відповідно її батько та дідусь [PERSON] і [PERSON], пенсіонери - члени КСП "Самарське". 05.05.1995 року КСП "Самарське" отримало у колективну власність згідно державного акту землі сільськогосподарського призначення, при цьому був створений резервний фонд для розпаювання між членами КСП, які набули такого статусу після отримання державного акту - це передбачено п. 7 Указу Президента України віл 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність с/г підприємствам і організаціям". Позивачка неодноразово зверталась до КСП з вимогами про реалізацію права на земельну частку(пай), в порядку ст. 10 ЗУ "Про колективне сільськогосподарське підприємство", але їй повідомляли, що в період реформування АПК згідно указів Президента України від 10.11.1994 р. № 666/94, від 08.08.1995 р.№608/95 по реформуванню АПК, КСП в установленому порядку отримувало сертифікати на право на земельну частку (пай) протягом 1997- 1998 років, тобто після смерті батька й дідуся, хоча в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) [PERSON] і [PERSON] були включені. Вказані юридичні факти унеможливлювали її звернення до Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На її звернення до управління Держземагенства у Петропавлівському районі було отримано довідки, що дійсно [PERSON] і [PERSON] були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), відповідно під №№ 409 та 411, але сертифікати не видавались. Позивачка вказує, що вказані обставини дають їй законне право на спадкування за законом першої черги земельних часток (паїв) спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в землях с/г призначення колишнього КСП " Самарське" на території Самарської сільської ради, що й змусило її звернутися до суду за захистом порушеного права, як спадкодавців, так і спадкоємиці. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1225, 1258, 1261 ЦКУ. ЗУ "Про колективне сільськогосподарське підприємство". Указами Президента України від 10.1 1 1994 р № 666/94, від 08.08.1995 р.№608/95 по реформуванню АПК, Позивачка звернулась до суду за захистом порушеного права. Позивачка в судове засідання не з'явилась, представник позивачки надав суду заяву в якій вказав, що позов вони підтримують, прохають справу заслухати в їх відсутність. Відповідач в судове засідання надіслав письмову заяву де вказав, що позов визнає повністю, прохають справу слухати в їх відсутність. Вивчивши матеріали справи та враховуючи позицію відповідача, який погоджується з позовними вимогами та визнає їх, суд вважає за необхідне позов задовольнити Судом встановлено, що [PERSON] - позивачка по справі є донькою [PERSON], який помер [INFO] року та онукою [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 30.03.1951 року, серії [NUMBER] від 04.04.2015 року та свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 03.01.1997 року та серії [NUMBER] від 11.12.1995 року. До шлюбу Позивача мала прізвище [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії [NUMBER] від 16 грудня 2014 року. В березні 2015 року Позивачка офіціально була повідомлена про те, що її померлий батько [PERSON] за № 409 перебуває у списках-додатках до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого 25.12.1995 року за №10 відповідно до рішення сесії Самарської сільської ради народних депутатів від 05.05.1995 року № 1-1/ХХ11. Також в березня 2015 року Позивачка була повідомлена про те, що її дідусь [PERSON] також перебуває за № 411 у списках-додатках до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого 25.12.1995 року за №10 відповідно до рішення сесії Самарської сільської ради народних депутатів від 05.05.1995 року № 1-1/ХХ11. Дана обставина підтверджується довідками Начальника управління держземагенства від 20.03.2015 року №№ 31-408-04-1400/2-15 та 31-408-04-1399/2-15 та наданою копією Державного Акту серії [NUMBER]. Згідно наданих доказів судом встановлено, що померлі особи не отримали сертифікати про право на частку пай. Право на земельний пай виникає у члена підприємства, кооперативу, товариства з моменту отримання цими підприємствами, кооперативами, товариствами землі в колективну власність. Згідно наданих доказів, судом встановлено, що КСП "Самарське" отримало землі в колективну власність 25.12.1995 року про що вказано у Державному акті серії [NUMBER]. В списку додатку осіб, яким надавалось право на земельні ділянки за №№ 409 та 411 значиться [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON] який помер [INFO] року. Цей факт підтверджує, що вказані особи були членами КСП "Самарське". На час видачі сертифікатів [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть та довідками Начальника управління держземагенства від 20.03.2015 року №№ 31-408-04-1400/2-15 та 31-408-04-1399/2-15. Отже, КСП "Самарське" відбулося паювання, а спадкоємці дізналися, що в підприємстві, де працював спадкодавець, виділяються паї членам КСП, в тому числі й спадкодавцям, саме тому Позивачка звертаються до суду за захистом свого порушеного права й ставить питання про визнання права на земельні паї померлих спадкодавців, які набули право на земельні частки паї, а зв'язку зі смертю вказане право не використали. Отже, постільки померлі спадкодавці не реалізували за життя надане їм право на земельні частки паї, то суд вважає, що право на успадкування земельних паїв має Позивачка як спадкоємець за законом. За Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціям" від 8 серпня 1995 р., право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством членами КСП були такі особи: - постійні працівники - члени КСП; - пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; - військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП: - особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; - жінки, члени КСП, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; - члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства передбачалося в статуті КСП. Крім того, одержати земельний пай можуть спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі земельних сертифікатів. У роз'ясненні постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за №7 "Про судову практику в справах про спадкування" у п.1 сказано, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець має право на земельну частку(пай), але за життя не одержав сертифіката, або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного КСП, то при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку(пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин законодавства. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не заклякаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). На підставі ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. С т а т т я 529. Перша черга спадкоємців за законом . При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після померлих батька та дідуся. Мати позивачки [PERSON], яка прийняла спадщину і успадкувала нерухоме майно батька [PERSON] - житловий будинок в с. Самарське, померла [INFO] року, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру [NUMBER] від 14.10.2015 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Нотаріально право на земельні паї позивачка не прийняла через відсутність у померлих сертифікату на земельні частки паї і саме через це позивачка звернувся до суду за захистом порушеного права. Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право, в порядку визначеним цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 2 ст. 9 , ч. 3 ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вказує, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі викладеного,

Outcome: approved