Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

12.10.2011 року позивач в особі ПАТ "Перший Український [PERSON]", звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 року в загальному розмірі 388821,93 дол. США та 155711,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 290\~ 103,50 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 20.09.2011 року в розмірі 98718, 42 дол. США; пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, станом на 20.09.2011 року в розмірі 155711,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5693450 від 13.09.2007 року, а саме: квартиру, реєстраційний номер 15632581, загальна площа: 205,2 кв.м., житлова площа: 37,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 5693356 згідно якого відповідачу нарахована та надано кредит в розмірі 315\~ 000,00 доларів США. Позивач виконав умови кредитного договору та надав кошти позичальнику на підставі банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу, виданих позивачу [PERSON] банком України. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору відповідач прийняв на себе зобовязання здійснювати щомісячне погашення суми кредитного зобов'язання згідно графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Однак відповідач, в порушення умов кредитного договору, від своєчасного виконання зобов'язань ухилявся. Остаточно на дату закінчення терміну користування коштами не розрахувався, внаслідок чого за ним утворилася прострочена заборгованість по кредиту у сумі 388821,93 доларів США., по процентам у сумі 98718,42 доларів США. Станом на 20.09.2011 року загальна заборгованість за кредитним договором складала 155711,00 грн. у звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Перший Український міжнародний [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. З урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "Перший україниський міжнародний банк" за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 року в загальномму розмірі 497 409,13 доларів та 945 675,58 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки № 5693450 від 30.09.2007 року шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" права власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, постановити заочне рішення по справі. Відповідач на судове засідання не зявився, про місце дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представником третьої особи подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із призначенням іншої судової справи 30.05.2016 року о 11:00 год. Враховуючи те, що розглядувана справа була призначена на 15:00 год., суд вважає неявку представника неповажною. Про причини неявки третіх осіб суд не повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 13.09.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 5693356 згідно якого відповідачу нарахована та надано кредит в розмірі 315000,00 доларів США. Позивач виконав умови кредитного договору та надав кошти позичальнику на підставі банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу, виданих позивачу [PERSON] банком України. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору відповідач прийняв на себе зобовязання здійснювати щомісячне погашення суми кредитного зобов'язання згідно графіку погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Однак відповідач, в порушення умов кредитного договору, від своєчасного виконання зобов'язань ухилявся. Остаточно на дату закінчення терміну користування коштами не розрахувався, внаслідок чого за нею утворилась прострочена заборгованість по кредиту у загальному розмірі 497 409,13 доларів США та 945 675,58 грн. В якості забезпечення кредитних зобов'язань [PERSON], між ЗАТ "Перший український міжнародний банк" та [PERSON] 13 вересня 2007 року укладено договір іпотеки № 5693450, відповідно до умов якого відповідач, іпотекодавець, з метою забезпечення повного виконання основного зобов'язання передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру за адресою [ADDRESS]. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок Пердмета іпотеки визначений статтею 4 Іпотечного договору. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2012 року по справі № 2018/2-4677/11 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» суму заборгованості за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 р. в загальному розмірі 402 319,96 доларів США та 182 246,42 гривень, рішення набрало законної сили. У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи Іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні Іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Пунктом 39 вказаної Постанови Пленуму роз'яснено про те, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Пунктом 41 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13). Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та про необхіднісит задоволення позову. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України Таким чином суд вважає, що відповідач не виконала зобовязання і не сплатила своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з неї на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved