Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ML-G00/082/2008 від 03.04.2008 року у розмірі 3214498,93 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.10.2011 року, прийняло/набуло від ПАТ «ОТП Банк» право цієї вимоги. 03.04.2008 року між банком та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-G00/082/2008, за яким їй 03.04.2008 року було видано 36896 доларів США та 10.04.2008 року 37504 долара США, що разом становить 74400 доларів США. Крім цього, в якості забезпечення виконання позичальницею зобов'язань, [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання позичальницею [PERSON] зобов'язань по виконанню умов кредитного договору № ML-G00/082/2008 від 03.04.2008 року у тому ж обсязі, що і позичальниця. Відповідачка [PERSON] зобов'язання по кредитному договору не виконує, зокрема, не сплачує платежі згідно до встановленого графіку, чим порушується порядок та строки сплати відсотків, що свідчить про неналежне виконання боржником своїх зобов'язань за договором. Тому позивач був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надали з цього приводу письмові заперечення, де стверджують, що позовні вимоги є необґрунтовані та такими, що не відповідають діючому законодавству. Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.10.2011 року, прийняло/набуло право вимоги від ПАТ "ОТП Банк" (а.с.37). В свою чергу, між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-G00/082/2008 від 03.04.2008 року на загальну суму 74400 доларів США, з яких 03.04.2008 року було видано 36896 доларів США, а 10.04.2008 року видано позичальниці 37504 долара США. Згідно до п. 1.6. кредитного договору, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строк, зазначений в кредитному договорі. Відповідно до п.п. 1.4., 1.5. кредитного договору, позичальник зобов'язався сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені договором. Оскільки умов кредитного договору відповідачкою [PERSON] не виконано, у неї станом на 28.10.2013 року утворилась заборгованість, яка складає 86486,94 доларів США та 2523208,82 гривень, а саме: заборгованість по кредиту - 73907,65 доларів США, сума відсотків за користування кредитом - 12579,29 доларів США та пеня - 2523208,80 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України кредит вважається поверненим у момент зарахування грошової суми, яка позичалася. В силу ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються виконанням. В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-G0/082/2008 від 03.04.2008 року (а.с.25). Відповідно до умов п.1.1 ст.1 Договору поруки, [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Згідно до п.1.2 ст.1 Договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя чи до обох одночасно. Згідно до ст. 554 ч. 1 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 554 ч. 2 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд критично ставиться до заперечень відповідачів, оскільки вони не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Так, представник відповідачки та відповідач, зазначаючи про неправильність розрахунків заборгованості, посилаються на неврахування фактично здійснених позичальницею виплат. Проте, на пропозицію суду щодо призначення з цього приводу судової бухгалтерсько-економічної експертизи, обидва заявили відмову. Отже їх посилання з цього приводу не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, а є зміною розміру ставки, що прямо передбачено умовами двостороннього кредитного договору. Відповідачка жодного разу не зверталась до позивача з приводу повідомлення її про розмір ставки FIDR, але який застосований і мається у розрахунку відсотків за користування кредитом. Посилання відповідача щодо неналежного оформлення купівлі-продажі позивачем прав майнових вимог, є безпідставними, оскільки відступлення цього права підтверджується наявністю договору купівлі-продажі усього Кредитного портфелю від 28.10.2011 року. Посилання ж відповідача [PERSON] на невиконання позивачем вимог ст. 517 ЦК України, є також безпідставними, оскільки він жодного разу не звертався до кредитора з цього приводу. Суд вважає також безпідставними посилання відповідачів на пропуск позивачем строку подання позову з приводу стягнення неустойки, оскільки такі вимоги висунуті з розрахунку за останній рік, в той час, як дія договору наразі не припинена. Разом з цим, заслуговують на увагу заперечення відповідачів щодо розміру нарахованої пені. Так, згідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших підстав, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, особистості відповідачів, їх майнового та сімейного стану, суд вважає за необхідне зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню до 100000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: partial