Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON], виконкому Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно звернувся [PERSON] Свою позовну заяву аргументує тим, що з серпня 1980 року по 23 червня 1987 року він перебував в шлюбі з відповідачкою. Фактично в шлюбних відносинах перебували вони до 1995 року. Зазначає, що за час спільного подружнього життя вони разом збудували житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який в 1995 р. відповідно до акту добровільного розподілу майна поділили між собою та з вказаного часу між ними склався визначений порядок користування будинком. В грудні 2012 р. він звертався до Вельбівненської сільської ради із заявою про оформлення на своє ім'я права власності на належну йому 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями з визначенням окремого погосподарського номера, в задоволенні якої йому було відмовлено, про що Вельбівненською сільською радою 12.12.2012 р. прийнято рішення. Згодом він дізнався про те, що 12.12.2012 р. Вельбівненською сільською радою прийнято рішення згідно якого право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] Острозького району оформлено одноособово на ім'я [PERSON], та на підставі вказаного рішення для останньої державним реєстратором Реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції видано свідоцтво про право власності на все будинковолодіння за вищевказаною адресою. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та 0.04 га земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали посилаючись на обставини викладені в заяві. Крім того, пояснили, що позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який у 1987 р. в судовому порядку було розірвано та вони продовжували проживати разом до 1995 р., під час спільного подружнього життя позивач приймав безпосередню участь грошовими коштами та своєю працею у будівництві житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Острозького району, а відтак вказаний житловий будинок належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя, не зважаючи на те, що документально забудовником виступала лише його колишня дружина - [PERSON] В 1995 р. житловий будинок між подружжям було розділено в добровільному порядку та визначено кімнати і господарсько-побутові будівлі, якими вправі був користуватися позивач. Після поділу будинку та визначення порядку користування приміщеннями, [PERSON] на даний час продовжує проживати у житловому будинку окремо від [PERSON] В жовтні 2012 року позивач мав намір оформити право власності на належну йому 1/2 частку вказаного житлового будинку, з приводу чого звернувся до Вельбівненської сільської ради з відповідною заявою, у задоволенні якої йому було відмовлено. Та як згодом стало відомо позивачу, в грудні 2012 р. Вельбівненська сільська рада розглядаючи одночасно його заяву та заяву [PERSON] прийняла рішення, яким оформила право власності на вищевказаний житловий будинок одноособово на [PERSON], з чим він не погоджується та вважає таке рішення незаконним і таким, що порушує його право на 1/2 частку житлового будинку, якою він на даний час користується. Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали. В запереченнях на позовну заяву і в судовому засіданні вказували, що відповідачка працювала в колгоспі та їй згідно рішення загальних зборів членів колгоспу в 1984 р. було надано земельну ділянку, та на підставі такого рішення в подальшому отримано дозвіл на будівництво та будівельний паспорт, відповідно до яких забудовником житлового будинку за адресою [ADDRESS] Острозького району виступала [PERSON] Будівництво житлового будинку було розпочато в 1984 р. та завершено в 1991 р. Вказане домогосподарство згідно погосподарських книг обліковувалося як колгоспний двір, головою якого була [PERSON], та членами двору, окрім неї, були відповідач [PERSON], та їх спільні діти [PERSON] та [PERSON], та їх частки в майні колгоспного двору були рівними. Вказують, що майнові відносини між [PERSON] та позивачем [PERSON] повинні регулюватися за правилами, які регулювали майно колгоспного двору, а не за правилами режиму майна спільної сумісної власності подружжя. Зазначили, що позивач втратив право на частку у майні колгоспного двору, оскільки впродовж трьох років (з травня 1988 р. по 11 травня 1991 р.) він не проживав разом з ними та без поважних причин не брав участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору, Представник відповідача Вельбівненської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти позову, вказуючи на те, що підставою для прийняття рішення сільською радою були відомості погосподарського обліку, згідно яких домогосподарство за адресою [ADDRESS] Острозького району обліковувалося за [PERSON], яка була вказана головою домогосподарства, та станом на 1991 р. домогосподарство значилося як колгоспний двір. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що житловий будинок в [ADDRESS] Острозького району Рівненської області відносився до типу господарства - колгоспний двір, та кожен з них окремо, як член колгоспного двору, мав право на частку в такому будинку. Зазначили, що не претендують на виділ належних їм часток та погоджуються на те, щоб право власності на частки, які їм належали у майні колгоспного двору, були оформлені на ім'я їх матері [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. З матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено, що сторони зверталися з письмовими заявами до Вельбівненської сільської ради та просили оформити право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Острозького району Рівненської області. Так, позивач у заяві від 19.10.2012 р., адресованій голові Вельбівненської сільської ради, отриманої згідно відмітки сільської ради 19.10.2012р., просив оформити право власності на частину вищевказаного житлового будинку на своє ім'я, та згідно заяви відповідачки від 12.11.2012р., адресованої сільському голові, отриманої згідно відмітки Вельбівненської сільської ради 12.11.2012р., вона просила оформити право власності на своє ім'я на весь житловий будинок. За результатами розгляду поданих позивачем та відповідачкою заяв Вельбівненською сільською радою 12.12.2012 р. прийнято два рішення, згідно яких заяву відповідачки задоволено та прийнято рішення про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (рішення № 77 від 12.12.2012р.), водночас в задоволенні заяви [PERSON] відмовлено (рішення №82 від 12.12.2012р.). Відповідно до рішення Вельбівненської сільської ради № 77 від 12.12.2012р. про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] з урахуванням запису в погосподарській книзі №1 (особовий рахунок № [NUMBER]) та на підставі доданих [PERSON] до заяви документів, а саме, виписки з рішення виконкому Острозької районної ради народних депутатів № 235 від 18.09.1984 р. "Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку", та акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розподілу будівель від 14.08.1984 р. На підставі рішення Вельбівненської сільської ради № 77 від 12.12.2012 р. [PERSON] зареєструвала в Реєстраційній службі Острозького районного управління юстиції на своє ім'я право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою, в підтвердження чого нею отримано свідоцтво на нерухоме майно від 02.04.2013р., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2013 р. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 25.12.2013 року рішення Вельбівненської сільської ради від 12 грудня 2012 року №70 визнано незаконним та скасовано в частині оформлення 1/4 частини права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Визнано свідоцтво про право власності видане 2 квітня 2013 року [PERSON] на будинковолодіння в [ADDRESS] на 1/4 його частину незаконним. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 25.12.2013 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 3 серпня 1980 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилось двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між подружжям розірвано рішенням народного суду Острозького району від 23.06.1987 р. Реєстрацію розірвання шлюбу здійснено 07.02.2013 р. Рішенням виконкому Острозької районної ради народних депутатів № 235 від 18.09.1984 р. [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,08 га, виділеної їй згідно рішення загальних зборів членів колгоспу "Горинь" від 31.01.1984р. В 1984 році на ім'я [PERSON], виготовлений будівельний паспорт земельної ділянки, який містить погоджений план забудови земельної ділянки та проект житлового будинку, Вільбівненською сільською радою народних депутатів відкрито особовий рахунок [NUMBER] в погосподарській книзі. Згідно погосподарської книги №7 Вельбівненської сільської ради за 1986-1990рр. особовий рахунок [NUMBER] рахується за [PERSON], суспільна група - колгоспний двір, його головою є [PERSON], в ньому, як члени сім'ї значаться чоловік [PERSON] та двоє їх дітей [PERSON] та [PERSON] За господарством рахувалася земельна ділянка, житловий будинок 1986 року будівництва, хлів (1985р.). Значиться за відповідачкою дане господарство в такому ж складі осіб, нерухомості та суспільною групою і по погосподарській книзі №13 Вельбівненської сільської ради за 1991-1995 роки. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Право на частку в майні колишнього колгоспного двору, зокрема спірного будинковолодіння [ADDRESS] Острозького району мають [PERSON], позивач [PERSON] та двоє їх дітей [PERSON] та [PERSON], які на час припинення існування колгоспного двору проживали в ньому. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням належності будинку служила відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувану на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, введення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторонами не заперечується, що на час винесення Вельбівненською сільською радою рішення №77 від 12.12.2012року та видачі [PERSON] свідоцтва про право власності, вони як подружжя не проживали. Обоє звернулись до органу місцевого самоврядування із заявами про оформлення за ними права власності на будинок. Рішенням Вельбівненської сільської ради №3 від 24.01.201З року позивачу відмовлено у оформленні права власності на спірне нерухоме майно, а рішенням цієї ж ради №77 від 12.12.2012 року вирішено оформити право власності на спірне будинковолодіння [ADDRESS] Острозького району на ім'я [PERSON], на підставі якого 2.04.2013р. остання отримала свідоцтво про право власності. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 25.12.2013 року рішення Вельбівненської сільської ради від 12 грудня 2012 року №70 визнано незаконним та скасовано в частині оформлення 1/4 частини права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Визнано свідоцтво про право власності видане 2 квітня 2013 року [PERSON] на будинковолодіння в [ADDRESS] на 14 його частину незаконним. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, не потребують доказування. Крім того, позивач посилаючись на акт про розподіл у 1985 р. всього спільного - нажитого майна подружжя як на доказ, що підтверджує поділ між ними спірного будинку в рівних частках, просив виділити йому- кімнату 1-5 площею 21,8 кв.м.,1-6 площею 14,5 кв.м, хліва- 2/3 частини, однак за рішенням апеляційного суду зазначені докази не заслуговують на увагу, оскільки вказаний акт не є допустимим доказом виділу його частки в будинковолодінні в розумінні ст.59 ЦПК України. Добровільний виділ(поділ) спірного нерухомого майна між свіввласниками в порядку, передбаченому чинним на час виникнення правовідносин не здійснено, в судовому порядку вказане питання не вирішувалося. Крім того, позивач просив визнати за ним право власності на 0,04 га землі, однак суду не надано жодних відомостей з приводу того, що позивач звертався про виділення для нього земельної ділянки для будівництва та обслуговування частини житлового будинку та господарських споруд. За вимогами ст. 377 ЦК - до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника(землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК - при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно - правових угод. Оскільки позивач право власності на теперішній час на частину житлового будинку не набув підстав для задоволення позовних вимог про право власності на земельну ділянку площею 0,04 га немає. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК. Суд у відповідності до ст.11 ЦПК України виходячи з диспозитивності цивільного судочинства розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial