Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з травня 1998 року по серпень 2017 року в розмірі 42526,41 грн., мотивуючи позов тим, що відповідач [PERSON] є власником (наймачем) квартири за адресою: [ADDRESS] та отримує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується випискою з особового рахунку №51251. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась - про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником (наймачем) квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідок №561502 від 07.05.2015 року та №4742 від 02.11.2017 року, останні видані на ім'я [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], згідно договору №587, має особовий рахунок [NUMBER]. Враховуючи, що на відповідача [PERSON] оформлено особовий рахунок, остання відповідно є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на її ім'я відкритий особовий рахунок, відповідно до якого ведеться облік розрахунків між нею та позивачем. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] згідно договору №587 існує заборгованість в розмірі 42526,41 грн. за період з травня 1998 року по серпень 2017 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 05.05.2018 року на виконання рішення загальних зборів акціонерів від 18.04.2018 року відбулась зміна назви Товариства з Приватне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль". Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує за спожиті послуги. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1600 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved