Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просять суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 24 грудня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Від цього шлюбу [PERSON] сама виховує трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають спільно за [ADDRESS]. В кінці 2001 року відповідач покинув сім'ю та не з'являвся до цього часу, що стало основоположною підставою для розлучення. Позивач 1 звернулась з заявою до Залізничного районного суду м. Львова про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. Суд своєю Постановою у справі № 2-3717 від 24.04.2003 року постановив стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, відповідач у справі не сплачував аліментів на утримання неповнолітніх дітей про, що свідчать довідки про неотримання аліментів відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області від 07.08.2008 року вих. № 1477/09-52/4810 та 31.03.2009 року вих.. № 566/09-15/1116. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2007 року Відповідач - [PERSON] був оголошений в розшук, однак в ході розшукових заходів Залізничним районним відділом ЛМУ ГУМВС України було встановлено, що відповідач фактично перебуває за кордоном. В період з 2003 по теперішній час батько дітей жодного разу не поцікавився життям та долею дітей хоча б засобами телефонного зв'язку. Поведінка відповідача є не зрозумілою та суперечить всім засадам сімейних відносин,. а саме: розумності, добросовісності та справедливості. Своєю бездіяльністю відповідач самоусунувся та повністю переклав свій батьківський обов'язок на виховання та утримання дітей на [PERSON] чим поставив в досить важке та скрутне становище. Підтвердженням цього є письмова заява [PERSON], який проживає за [ADDRESS] та [PERSON], яка проживає за [ADDRESS]. Весь материнський обов'язок по вихованню трьох неповнолітніх дітей позивач взяла на себе та без будь якої допомоги зі сторони виконує його по сьогодні. Позивачі в судове засідання не з'явились, проте подали заяви до суду про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. В судове засідання представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради не з'явився, проте подав заяву до суду про слухання справи у його відсутності позовні вимоги про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримав, позов просить задоволити у повному обсязі. Прокурор Стахів М. О. в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, які слід визнати поважними, та посилань на докази, які мають значення для справи, а позивач не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 22.03.2002 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], відповідно відповідач та позивачка по справі. З висновку органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації від 13.10.2014 року № 32 вих-4953, вбачається, що в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], доцільно буде позбавити батьківських прав [PERSON] оскільки останній повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків. Встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів, батько не цікавиться навчанням і шкільним життям дитини, що стверджується Висновком органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що зі сторони батька не вбачається бажання приймати участь у вихованні, утриманні дітей, підвищенні рівня знань та оздоровлення дітей. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позивачі [PERSON], [PERSON] досягли повноліття, оскільки [PERSON] є [INFO] (паспорт серії [NUMBER], виданий Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 28. 11.2008р), [PERSON] [INFO] (паспорт серії [NUMBER], виданий Пустомитівським РВ ГУМВС України у Львівській області 04.08.2012 року). У зв'язку з тим, їх позовні вимоги звернені до відповідача про позбавлення його батьківських прав щодо них, задоволенню не підлягають. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дочки батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved