Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

19.12.2016 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача, заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних , в загальному розмірі 6295 грн. 70 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та їм було відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість у розмірі 5133,70 грн., яка складається з заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2016 року в сумі 3725,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.06.2010 року по 31.07.2016 року в сумі 1408 грн.66 коп. Також відповідачам нараховано 1031,69 грн. індексу інфляції за весь час прострочення сплати та 3% річних від простроченої суми в розмірі 130,31 грн. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про питну воду та питне водопостачання"№2918 від 10.01.2002 року, п.18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась , про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача, а що стосується виниклою заборгованості в межах позовної давності зазначив, що співвідповідач - [PERSON] вже тривалий час не мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] хоча і зареєстрована в ній. Позивачу було про це відомо, оскільки [PERSON] була знята з реєстрації споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з жовтня 2010 року про що було повідомлено комунальні служби, в тому числі і позивача. Однак, з серпня 2013 року позивач по невідомим причинам відновив нарахування за надані послуги на одну особу, тобто на [PERSON], у зв'язку з чим і була нарахована заборгованість. Відповідач вважає, що нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення повинні були здійснюватись на одну особу, тобто на нього одного. Крім того, відповідач вказує, що з урахуванням того, що позивач повинен здійснювати нарахування за надані послуги тільки на одну особу, то він в свою чергу і сплачував в повному обсязі за надані послуги як за одну особу, у зв'язку з чим вважає що заборгованості у нього немає. Суд, заслухавши доводи сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно довідки Дільниці № 21 КП «Жилкомсевіс» від 01.12.2016 року відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5). Згідно до сводної картки абонента, у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 5133,70 грн., яка складається з заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2016 року в сумі 3725,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.06.2010 року по 31.07.2016 року в сумі 1408 грн.66 коп. Також, відповідачам нараховано 1031,69 грн. індексу інфляції за час прострочення сплати та 3% річних від простроченої суми в розмірі 130,31 грн. (а.с. 6-17). Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З врахуванням положень ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до заявлених вимог, оскільки про це прямо зазначив відповідач [PERSON] в судовому засіданні. Таким чином, із заявлених позивачем вимог, вбачається , що вони виходять за межі строку позовної давності. Відповідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.10.2016 року, за заявою [PERSON], судовий наказ від 22.08.2016 року, який був виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова за заявою КП "Харківводоканал" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - скасовано та стягувачу роз'яснено його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. ( а.с.4) Отже, вказаною ухвалою встановлено, що КП "Харківводоканал" раніш зверталося до суду з заявою про порушення своїх прав , а саме про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідачів по даній справі заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 6572 грн. 26 коп. та відповідно до вказаної заяви 22.08.2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, звернувшись в серпні 2016 року до суду з заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, позивач здійснив своє право на захист своїх порушених прав. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2013 року та за послуги з водовідведення за період з 01.06.2010 року по 31.07.2013 року, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог. Згідно ст.68 ЖК України плата за комунальні послуги повинна вноситись квартиронаймачем своєчасно. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV. Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення від 17.02.2011 року, який був адресований відповідачу [PERSON], останнього було повідомлено, що з 20 жовтня 2010 року [PERSON] була знята з реєстрації споживання комунальних послуг, в тому числі з централізованого водопостачання та водовідведення та про вказані обставини були повідомлені всі необхідні комунальні служби. Крім того, вказаним листом [PERSON] було запропоновано звернутись до підприємств надавачів послуг з метою закриття нарахувань на [PERSON] ( а.с.38) Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він не звертався до комунальних підприємств із заявами про припинення нарахувань на [PERSON], оскільки згідно щомісячних квитанцій позивача, щодо нарахування коштів за надані послуги, які надходили на його адресу, вбачалось що нарахування здійснювалося на одну особу. Згідно наданої суду сводної картки абонента, вбачається загальна сума виниклої заборгованості становить 5133,70 грн., яка складається з заборгованості за централізоване водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.07.2016 року в сумі 3725,04 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.06.2010 року по 31.07.2016 року в сумі 1408 грн.66 коп. (а.с. 6-15).Також, у відповідності до положень ст. 625 ЦК України відповідачам було нараховано 1031,69 грн. індексу інфляції за час прострочення сплати та 3% річних від простроченої суми в розмірі 130,31 грн. (а.с. 16-17). Крім того, з вказаної сводної картки абонента вбачається , що нарахування заборгованості з грудня 1999 року по вересень 2010 року здійснювалось на двох осіб , а з жовтня 2010 року по липень 2013 року включно нарахування здійснювалось на одну особу. Таким чином, слід вважати, що позивачу було відомо про зняття [PERSON] з реєстрації споживання комунальних послуг. Крім цього, із зазначеної сводної картки абонента вбачається, що нарахування заборгованості на двох осіб знову поновилось з серпня 2013 року та по липень 2016 року включно. Обставини, щодо виникнення причин поновлення нарахувань сум за надані послуги на двох осіб з серпня 2013 року, представник позивача в судовому засіданні пояснити не змогла. Як вбачається з квитанцій КП « Харківводоканал» , які були надані відповідачем в якості доказів, нарахування щодо оплати наданих послуг за адресою : [ADDRESS] , за травень 2014 року, червень 2015 року, грудень 2015 року, а також за період з січня 2016 року по липень 2016 року, здійснювалось на одну особу, а вже за серпень 2016року , вересень 2016 року , жовтень 2016 року та листопад 2016 року нарахування здійснюються на двох осіб ( а.с.102-107). Таким чином, зазначені відомості у сводній картки абонента, що була надана позивачем як розрахунковий документ виниклої заборгованості, не відповідає відомостям, які зазначені в щомісячних квитанціях позивача, які сформовані для оплати наданих послуг. Отже, у зв'язку з ненаданням позивачем доказів щодо виникнення обставин поновлення нарахування заборгованості за надані послуги на двох осіб починаючи з серпня 2013 року, суд вважає дії позивача неправомірними, а отже нарахування щодо сплати наданих позивачем послуг починаючи з 20.10.2010 року , слід здійснювати на одну особу. Згідно статтей 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В судовому засіданні сторони по справі у відповідності до ч. 1ст. 61 ЦПК України визнали обставину, яка не підлягає доказуванню, а саме розмір тарифів, що встановлені за оплату наданих позивачем послуг, як для споживачів, яким прилади обліку, щодо об»єму споживання послуг не встановлені. Так, з 01.08.2013 року по 31.07.2014 року розмір оплати за централізоване водопостачання становив 27, 18 грн. та за водовідведення 12, 39 грн. за одну особу; - за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року за централізоване водопостачання 41,90 грн. та за водовідведення 33,70 грн. за одну особу; -за період з 01.05.2015 року по 31.12.2015 року за централізоване водопостачання - 45,98 грн. та за водовідведення - 35, 70 грн. за одну особу; -за період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року за централізоване водопостачання - 51,30 грн. та за водовідведення - 37, 30 грн. на одну особу; - за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року за централізоване водопостачання - 56, 62 грн. та за водовідведення - 34, 81 грн. на одну особу. Отже, за період з 01.08.2013 року по 31.07.2014 року ( всього 12 місяців ) сума до сплати повинна становити із розрахунку нарахування на одну особу, за послуги з водопостачання в загальному розмірі 326, 16 грн. ( 27,18х12), а за послуги з водовідведення в загальному розмірі 148, 68 грн. ( 12,39 х12). Згідно наданих відповідачем квитанцій про оплату комунальних послуг, останнім за вищевказаний період, було сплачено за послуги з водопостачання в загальному розмірі 190, 66 грн., а за послуги з водовідведення в загальному розмірі 61,95 грн. - За період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року ( всього 09 місяців ) сума до сплати повинна становити із розрахунку нарахування на одну особу, за послуги з водопостачання в загальному розмірі 377, 10 грн. ( 41,90 х 9) , а за послуги з водовідведення в загальному розмірі 303, 30 грн. (33,70 х 9), тоді як сплачено відповідачем за вказаний період за послуги з водопостачання в загальному розмірі 489, 58 грн. та за послуги з водовідведення в загальному розмірі 232, 97 грн. - За період з 01.05.2015 року по 31.12.2015 року ( всього 08 місяців ) сума до сплати повинна становити із розрахунку нарахування на одну особу, за послуги з водопостачання в загальному розмірі 367, 84 грн. ( 45,98 х 8) , а за послуги з водовідведення в загальному розмірі 285, 60 грн. ( 35,70 х 8), тоді як сплачено відповідачем за вказаний період за послуги з водопостачання в загальному розмірі 321, 86 грн. та за послуги з водовідведення в загальному розмірі 232, 08 грн. - За період з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року ( всього 05 місяців ) сума до сплати повинна становити із розрахунку нарахування на одну особу, за послуги з водопостачання в загальному розмірі 256, 50 грн. ( 51,30 х 5) , за послуги з водовідведення в загальному розмірі 186, 50 грн.(37,30 х 5), а сплачено відповідачем за вказаний період за послуги з водопостачання в загальному розмірі 245, 15 грн. та за послуги з водовідведення в загальному розмірі 184, 92 грн. - За період з 01.06.2016 року по 31.07.2016 року ( всього 02 місяців ) сума до сплати повинна становити із розрахунку нарахування на одну особу, за послуги з водопостачання в загальному розмірі 113 , 24 грн. ( 56,62 х 2) , за послуги з водовідведення в загальному розмірі 69, 62 грн.(34,81 х 2), а сплачено відповідачем за вказаний період за послуги з водопостачання в загальному розмірі 111, 76 грн. та за послуги з водовідведення в загальному розмірі 74, 89 грн. Суд не може врахувати надані відповідачем копії квитанцій № 00064 від 07.03.2017 року, №00065 від 07.03.2017 року та №00063 від 07.03.2017 року ( а.с.111а- 112), які були надані відповідачем в якості доказів сплати заборгованості, яка виникла в межах трирічного строку позовної давності, оскільки оплата сум за вказаними квитанціями була здійснена 07.03.2017 року, тоді як відомості за який саме період здійснена оплата послуг, в квитанціях відсутні. Отже, оскільки оплата за надані позивачем послуги передбачає щомісячне нарахування та сплату за них, суд вважає, що квитанції надані позивачем № 00064 від 07.03.2017 року, №00065 від 07.03.2017 року та №00063 від 07.03.2017 року підтверджують здійснення поточного платежу за 2017 рік. Таким чином, загальна сума що підлягає сплаті за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності та заявлених позивачем вимог, а саме за період з 01.08.2013 року по 31.07.2016 року, з централізованого водопостачання становить 1437,84 грн., з яких сплачено відповідачем 1359,01 грн. та за водовідведення в сумі 993,70 грн., з яких сплачено 786,81 грн. Отже, сума заборгованості ,що підлягає стягненню з [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання складає 78,83 грн. та за водовідведення 206,89 грн. Крім того, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, до стягнення з відповідачів за період з 01.08.2013 року по 31.07.2016 року також підлягає 3% від простроченої суми за послуги: з централізованого водопостачання у розмірі 7,00 грн., та послуги з централізованого водовідведення в розмірі 19,00 грн., та індекс інфляції за послуги з централізованого водопостачання у в сумі 69,66грн., та послуги з централізованого водовідведення - 182,82 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача- [PERSON] на користь КП « Харківводоканал» становить 564 ,20 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial