Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомив. Представник позивача пояснив, що розпорядженням за №30 державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за спричинену шкоду вагону №6802541 під час розвантажувальних робіт з позивача, який виконував обов?язки під час керування краном п/к "Альбатрос" №38 та пошкодив скобу лісної стойки вагону, стягнуто 1488,71 грн. Вважає розпорядження незаконним з посиланням на те, що вина позивача у пошкодженні вагону не підтверджена, він виконував свою роботу за інструкцією по охороні праці №4 машиніста крану та зіткнень грейфера з бортом вагону не відбувалось. З урахуванням вказаного просить визнати незаконним та скасувати розпорядження №30 від 12 жовтня 2018 року, зобов?язати державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" повернути незаконно стягнуту суму 1488,71 грн. судовий збір 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу 2000 грн. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснила, що пошкодження було пов?язане з роботою позивача на крані під час розвантаження окатишу з вагону №6802541, власником якого є ПАТ "Українська залізниця". Власником вагону видано рахунок за пошкодження, у зв?язку із чим розпорядженням №30 державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" з робітника і стягнуто вказану суму. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору первинної профспілкової організації ВПС "Захист справедливості" працівників Ізмаїльського морського торгового порту проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснив, що розвантаження за допомогою грейферу узгоджено з ПАТ "Українська залізниця", а наявність зв?язку із діями робітника та пошкодженням вагону не доведена. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією підтверджено, що розпорядженням за №30 державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" за спричинену шкоду вагону №6802541 під час розвантажувальних робіт 25 серпня 2018 року з позивача, який виконував обов?язки під час керування краном п/к "Альбатрос" №38 та пошкодив скобу лісної стойки вагону, стягнуто 1488,71 грн. Виконання позивачем вказаних робіт не заперечується, що у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання такими, що не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перевірка вагону до початку розвантажувальних робіт проводиться визначеними особами, а через відсутність документації, яка підтверджує відсутність лісної скоби вагону до початку розвантажувальних робіт 25 серпня 2018 року та наявність акту про пошкодження вагону підтверджує визнання підприємством пошкодження вагону саме під час розвантажувальних робіт. Також пояснив, що ПАТ "Українська залізниця" терміном на один рік надала згоду на проведення розвантаження вагонів за допомогою грейферу. Долученими до матеріалів справи рапортами від 25 серпня 2018 року визначено про відсутність у вагоні №6802541 лісної скоби після розвантажувальних робіт 25 серпня 2018 року позивачем, який виконував обов?язки під час керування краном "Альбатрос" п/к №38. Вказаним актом визначено про наявність ознак свіжого обриву скоби, що у свою чергу передбачає підтвердження пошкодження вагону саме під час розвантажувальних робіт. Актом від 25 серпня 2018 року визначено провину позивача за пошкодження скоби лісної стійки у вагоні №6802541. Актом від 25 серпня 2018 року визначено про відмову позивача від дачі пояснень щодо пошкодження вказаної лісної скоби у вагоні № 6802541 , про що складено акт за №555 від 25 серпня 2018 року. Вказані обставини підтверджують виконання адміністрацією підприємства вимог щодо строку та порядку застосування адміністративного стягнення, передбачених ст. 148, 149 КЗпП України. Відомістю за №05090394 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу від 05 вересня 2018 року, пам?яткою за № 312 про подавання вагонів, пам?яткою за №402 про забирання вагонів та актом №А8 виконаних робіт по договору підтверджено знаходження на території державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" вказаного вагону №6802541, за пошкодження якого виставлено рахунок та сплачено підприємством за ремонт пошкодженого вагону 1488,71 грн., що є підтвердженням наявності прямої дійсної шкоди підприємству. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed