Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати недійсною Угоду №362337 від 29.08.2011 року з Додатками №1, 2, укладеними між позивачем та ТОВ "Авто Просто", застосувати двосторонню реституцію та стягнути з відповідача сплачені за Угодою №362337 від 29.08.2011 року та Додатками №1, 2 грошові кошти в сумі 43 436,61 грн., моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову посилалась на те, що загалом на виконання укладеної Угоди позивачем було внесено на рахунок відповідача 43 436,61 грн., однак автомобіль вона не отримала, вказувала, що угода та додатки до неї укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики та пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу системи послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти виключно за рахунок залучення інших споживачів, що заборонено ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", а тому вважає такий договір є недійсним. Окрім того, позов мотивувався тим, що наданні ТОВ "Авто Просто" послуги при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансових послуг, пов'язаних з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб та відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" ці послуги мають надаватися фінансовими установами і цей вид діяльності підлягає ліцензуванню, однак відповідач, на момент укладення оспорюваної Угоди та Додатків до неї, не був фінансовою установою та не мав ліцензії на здійснення фінансової діяльності. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав пояснення та заперечення проти позову, просив розгляд справ проводити за його відсутність та у задоволенні позову відмовити. Треті особи в судове засідання не з"явилися, Головне фінансове управління Житомирської обласної державної адміністрації надіслало до суду заяву, в якій просило розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволення не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що 29.08.2011 року між сторонами була укладена угода № 362337 в рамках створеної ТОВ "Авто Просто" в Україні системи продажу автомобілів "АвтоТак", відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачу систему послуг на придбання автомобіля "КIA RIO" вартістю 104800,00 грн., а позивач зобов'язався щомісячно сплачувати платежі, передбачені додатками №№ 1, 2 до Угоди. На виконання умов Угоди [PERSON] сплатила 3 772,80 грн., як плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи АвтоТак та щомісячних внесків на суму 39663,81 грн., всього - 43 436,61 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи. Статтею 3 Угоди передбачено зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «Авто Так», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Згідно додатку № 1 до Угоди графік внесків позивача складає 120 внесків. Додатком № 2 до Угоди викладені Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1ст. 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Відповідно до положень, закріплених у п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Отже, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40 цс 13, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст. 2 Угоди Товариство гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою. Статтею 3 Угоди передбачено, що відповідач зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому, відповідно до ст.8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок Товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас Товариство зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару". Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "Авто Просто" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Таким чином, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує так, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п.1.2 ст.1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди). За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що діяльність відповідача за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечать змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем вимог закону щодо необхідності отримання відповідної ліцензії при укладенні оскорюваної Угоди про надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах, з огляду на наступне. Так, відповідно до частини п'ятої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пункт 11-1 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до пунктів 3, 4 Прикінцевих положень до цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 9 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Спірний договір укладено сторонами 29 серпня 2011, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах Законом не вимагалось, а з 15 січня 2013 року ТОВ «Авто Просто» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, строк дії якої до 15 січня 2018 року (а.с. 44). З урахуванням установлених обставин та вимог закону суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеного сторонами договору недійсним та відповідно застосування наслідків недійсності правочину. Щодо вимоги позивача стосовно відшкодування завданої моральної шкоди, яка є похідною від встановлення судом юридичного складу правопорушення стосовно недійсності оспорюваного правочину, то враховуючи, що суд не знайшов правових підстав для задоволення первісної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна.

Outcome: dismissed