Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання нарахованих процентів та штрафні санкції по кредитному договору № б/н від 19.11.2012 р. з дати винесення рішення Кіровським районний судом м. Кропивницький по справі № 404/2796/17 від 21.12.2017 р. незаконним та припинити їх нарахування. В обґрунтування позову зазначено, що 19.11.2012 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 2 500 грн. Стверджується, що було порушено умови даного договору, та було безпідставно застосовано штрафні санкції банком , в результаті чого, загальна заборгованість по кредиту склала 13 525,99 грн. Позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості та 21.12.2017 року Кіровським районний судом м. Кропивницький було винесено рішенням про стягнення заборгованості у розмірі 13 525,99 грн та 1 600 грн. судового збору. На виконання вказаного рішення, Кіровським районним суду м. Кіровограда від 12.02.2018 р. видано виконавчий лист , 17 04.07.2018 р. старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській обл. Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській обл. Кушніренком В.В. було винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП № 56410106). відповідно до якої, на виконання вищевказаного рішення суду, встановлено розмір 20 % відрахування заборгованості із заробітної плати позивача. Відповідач, всупереч нормам чинного законодавства України, продовжує нараховувати штрафні санкції та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим, заборгованість за кредитним договором, який вже був предметом розгляду судової справи № 404/2796/17, на час звернення становить 50 991,37 грн., а тому просить задовольнити позов повністю. В судовому засіданні позивачем позові підтримано повністю. До судового засідання представник відповідача надав відзив на позовну заяву з посиланням, що 19.11.2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Підписавши анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Позивач тим самим уклав з позивачем договір, який відповідно до ст. 634 ЦК є договором приєднання. Згідно анкети-заяви, підписаної Позивачем. Позивач погодився на укладення договору з відповідачем та з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". які розмішені на офіційному сайті за адресою: www,privatbank.tia. Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит). Позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Свої зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав у повному обсязі, надавши Позивачу кредит на вказану суму, що не заперечується позивачем та встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2017 року. Згідно вимог ЦК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення. види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит. обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Таким чином, договір, укладений між Позивачем та ПАТ КБ "ПриватБанк", повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 599 ЦК України. зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем належним чином свої зобов`язання не виконано, не внесено на банківський рахунок суму коштів у валюті зобов`язання, визначених договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2017 року стягнуто з боржника на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 13525,99 грн. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи вищевикладене, так як [PERSON] належним чином не виконав рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 13525,99 грн., відповідно відсутні правові підстави для визнання нарахованих процентів та штрафних санкцій за кредитним договором незаконними, тому просить відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору б\\н від 19.11.2012 року та підтверджується випискою Банку ( а.с.7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2017 року встановлено обставини щодо укладеного договору та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13525,99 грн. (а. с. 6). Згідно довідки б/н станом на 19. 02. 2019 року - заборгованість склала майже в 50991,37 грн (а. с. 7) . Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 599 ЦК України. зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем належним чином свої зобов`язання не виконано, не внесено на банківський рахунок суму коштів у валюті зобов`язання, визначених договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке позивач (боржник) вже виконує на підставі вищевказаного рішення суду, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Таку саму позицію займає й Велика Палата Верховного Суду України в своїй постанові від 04.07.2018 р. у справі №310/11534/13-ц. Так, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України- позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). А у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, Відповідач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним. У такому разі положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549,550,551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума. її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт З частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. При цьому період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог, про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з вимогами статті 1050 ЦК України. Вказаний правовий висновок викладений й у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); Постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 р. № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16.01.2018 р. у справі № 305/1133/15-ц. провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ№ 71639615). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 768, 40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved