Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], фізичної особи - підприємця [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що він як фізична особа є власником магазину з прибудовою по [ADDRESS]. В 2006 році він, будучи фізичною особою-підприємцем, уклав з ПП [PERSON] договір, відповідно до умов якого, ним розпочато будівництво прибудови приміщення біля належного йому існуючого магазину "[INFO]" по [ADDRESS], на що ПП [PERSON] виділив йому свої кошти в рахунок подальшої оренди цього приміщення. В 2011 році він отримав свідоцтво про право власності на магазин по [ADDRESS], в тому числі і на прибудову під літ. "А1-1". Використані кошти, виділені ПП [PERSON] на будівництво цього приміщення, йшли в залік погашення орендної плати рівними частинами щомісячно 500 грн. згідно графіка погашення орендної плати по договору оренди, термін дії якого визначено із 01 грудня 2006 року по 01 грудня 2013року. Не маючи наміру продовжувати орендні відносини, він надіслав [PERSON] вимогу про звільнення до 01 грудня 2013 року спірного приміщення, на що отримав відмову. Крім того, вказує, що діяльність ФОП [PERSON] припинена 27 жовтня 2011 року, що тягне за собою припинення будь-яких договірних відносин між сторонами договору-оренди. На даний час в належному йому приміщенні без жодних правових підстав здійснює підприємницьку діяльність ФОП [PERSON], який повідомив йому, що працює за домовленістю з [PERSON] Будь-які договірні відносини між ним та ФОП [PERSON] відсутні. Тому, позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні прибудовою до магазину під літ. "А1-1" по [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] і ФОП [PERSON] із вказаного приміщення. Не погоджуючись із позовом [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту та визнання договору оренди продовженим. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказав, що відповідно до укладеного між ним та [PERSON] договору оренди від 01 грудня 2006 року, ним виділено [PERSON] грошові кошти на будівництво прибудови до магазину "[INFO]" за адресою [ADDRESS]. За домовленістю сторін, виділені кошти на будівництво приміщення ідуть в залік погашення орендної плати рівними частинами щомісячно в розмірі 500 грн. за один місяць. Взяті на себе зобов'язання згідно договору оренди він виконав належним чином. Загальна вартість виконаних робіт з використанням матеріалів становить 146 000 грн. Вважає, що йому відповідно до умов договору від 01 грудня 2006 року передано в користування спірне приміщення прибудови до магазину "[INFO]" в рахунок повного погашення вкладених коштів, з розрахунку 500 грн. за 1 календарний місяць, на строк до повного погашення вкладених коштів. Фактичне користування приміщенням здійснювалось в період з 30 липня 2007 рік. Загальна сума погашення становить 38 000 грн. з розрахунку 500 грн. за 1 місяць. Зазначає, що строк оренди залежить від коштів витрачених на будівництво та моменту здійснення повного розрахунку шляхом використання приміщення. Оскільки строк дії договору оренди відповідно до умов договору від 01 грудня 2006 року конкретно не встановлений то вбачає, що орендні відносини продовжені. Тому, [PERSON] в зустрічному позові просить визнати за ним право оренди на прибудову до магазину "[INFO]" за адресою [ADDRESS] на умовах договору від 01 грудня 2006 року та продовжити договір оренди цього приміщення на визначених умовах. В заяві про зменшення позовних вимог від 18 березня 2014 року [PERSON] просить свої вимоги в частині продовження договору оренди залишити без розгляду, та уточнивши свої вимоги, просить визнати за ним, [PERSON], право оренди на прибудову до магазину «[INFO]» за адресою [ADDRESS] на умовах договору від 01 грудня 2006 року. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], фізичної особи - підприємця [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання договору оренди продовженим відмовити з наступних підстав. В 2006 році між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] розпочато будівництво прибудови приміщення біля належного йому існуючого магазину "[INFO]" по [ADDRESS], на що [PERSON] виділив свої кошти в рахунок подальшої оренди цього приміщення. Згідно свідоцтва про право власності серії САС №707552 від 19 травня 2011 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №268 від 22 квітня 2011 року [PERSON], як фізичній особі, на праві приватної власності належить магазин під літ. «А-1» із прибудовою під літ. «А1-1» по [ADDRESS]. За умовами згаданого договору використані кошти, виділені [PERSON] на будівництво прибудови до магазину, ідуть в залік погашення орендної плати рівними частинами щомісячно 500грн. згідно графіка погашення орендної плати та кошторису, що є невід'ємною частиною цього договору. Термін дії договору визначено з 01 грудня 2006року по 01 грудня 2013року. Не маючи наміру продовжувати орендні відносини, [PERSON] 20 листопада 2013 року, тобто за 1 місяць до визначеної дати закінчення дії договору, надіслав на адресу [PERSON] вимогу про звільнення до 01 грудня 2013 року спірного приміщення, проте відповідач повідомив йому, що без двосторонньої домовленості про розірвання договору або судового рішення він не має наміру розривати договірні відносини та звільняти приміщення. Згідно ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Виходячи з особливостей статусу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи порівняно з юридичними особами, припинення фізичної особи-підприємця здійснюється у формі ліквідації, тобто без правонаступництва. Згідно ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Частиною 2 ст. 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, а також і внаслідок ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря. Жодним чином [PERSON] не повідомив [PERSON] про припинення підприємницької діяльності. Таким чином, договір оренди між [PERSON] та [PERSON] припинив свою дію як з обставини закінчення строку на який його було укладено (01 грудня 2013 року), так і з обставини того, що відповідач 27 жовтня 2011 року припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець. В ході розгляду справи учасники процесу, а саме позивач [PERSON] його представник адвокат [PERSON], а також представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] 31 березня 2014 року здійснили виїзд для огляду спірної прибудови до магазину. Згідно акту від 31 березня 2014 року в прибудові до магазину по [ADDRESS] здійснює підприємницьку діяльність [PERSON] Зі слів [PERSON] свою підприємницьку діяльність він здійснює на підставі договірних стосунків із [PERSON], але на підтвердження цього документи [PERSON] не надав. Із додатків до зустрічної позовної заяви [PERSON], зокрема, ксерокопії договору суборенди нежитлових приміщень від 01 лютого 2013 року вбачається, що [PERSON] в особі директора як суборендодавець та фізична особа-підприємець, в особі директора [PERSON] як суборендаря уклали договір суборенди спірного нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS]. При цьому, ні оригіналу зазначеного договору суборенди між [PERSON] та [PERSON] ні будь-яких інших документів на підтвердження договірних відносини між [PERSON] та зазначеними особами відповідачі, третя особа [PERSON] та їх представник в судовому засіданні [PERSON] не надали. Крім того, відповідно до ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Про існування будь-яких договорів піднайму (суборенди) [PERSON] відповідачі та третя особа не повідомляли, а своєї згоди на укладення таких договорів він не давав. Кожна особа, згідно зі ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З наведеного вбачається, що позивач позбавлений можливості здійснювати правомочність щодо користування спірним об'єктом нерухомості, що є складовою його права власності, що змусило його звернутися з позовом до суду про усунення перешкод у здійсненні права користування. Відновлення його порушеного права можливе лише за умови виселення [PERSON] і ФОП [PERSON] з прибудови до магазину під літ. "А1-1" по [ADDRESS]. Так, згідно п.4 ст.78 Закону України "Про виконавче провадження" виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Відповідно до п.3.1 постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.11.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає інших визначених законом підстав для його участі у такому процесі. Предметом зустрічного позову [PERSON] є визнання за ним права оренди на прибудову до магазину "[INFO]" по [ADDRESS] на умовах договору оренди від 01 грудня 2006 року. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Твердження [PERSON] про те, що строк оренди в договорі не встановлено є безпідставним та спростовується його змістом. Так, відповідно до умов договору з моменту погашення вкладених коштів ПП [PERSON] в приміщенні по [ADDRESS] в рахунок орендної плати, починається фактична оренда 500грн. щомісячно до закінчення строку договору оренди до 01 грудня 2013 року. Термін дії договору з 01 грудня 2006 року по 01 грудня 2013 року. У встановленому законом порядку спірний договір не продовжувався. При цьому, договором не передбачено закінчення строку його дії настанням будь-яких подій. Отже, в зв'язку з припиненням [PERSON] своєї діяльності як фізичної особи - підприємця та настанням календарної дати з якою пов'язане припинення спірного договору, припинилися будь-які договірні відносини між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складається з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. та оплаті послуг адвоката [PERSON] в сумі 4200 грн. при розгляді справи в суді, які відповідно до вказаних норм процесуального права, а також і відповідно до положень ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та постановою КМУ від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача в рівних частках, тобто по 2160 грн. 90 коп. з кожного ((121,80+4200):2). На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 51, 104, 386, 391, 609, 626, 631, 763, 774 ЦК України, ст. 291 ГК України, ст.78 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved