Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив наступне. 05.04.2007 року між ВАТ "ВІЕЙБІ БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № 8Ф-8О, за яким позичальникові було надано кредит у сумі 35000,00 доларів США строком до 04.04.2012 року зі сплатою 14% річних. ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК" є правонаступником ВАТ "ВІЕЙБІ БАНК". Позичальник умови кредитного договору не виконував, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2011 року стягнуто с [PERSON] заборгованість. Позивач зазначив, що станом на 03.10.2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 54328,31 доларів США, що еквівалентно 1403271,67 грн., та 374818,69 грн., з яких: 27019,60 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 27308,71 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 374818,69 грн. - неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між [PERSON] та позивачем укладено договір застави від 05.04.2007 року, посвідчений 05.04.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 558, до якого 22.05.2007 року були внесені зміни згідно договору про внесення змін, посвідченого 22.05.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 777. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу рухоме майно: транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] ; транспортний засіб марки MIROFRET TRS 3, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать відповідачу. Також в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між відповідачем та позивачем укладено договір застави від 22.05.2007 року, посвідчений 22.05.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 776. Відповідно до умов застави відповідач передав в заставу транспортний засіб марки TRAILOR, моделі CYY3SX, 1988 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу. Посилаючись на те, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору у позивача виникло право звернути стягнення на предмет застави, позивач звернувся до суду із квазаним позовом. Представник позивача ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК" в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити, справу слухати без його участі. Представник відповідача надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі та участі відповідача, просив в задоволенні позову відмовити на підставі пропуску позовної давності. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 05.04.2007 року між ВАТ "ВІЕЙБІ БАНК", правонаступником якого є ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК", та [PERSON] укладено кредитний договір № 8Ф-8О, за яким позичальникові було надано кредит у сумі 35000,00 доларів США строком до 04.04.2012 року зі сплатою 14% річних. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором між [PERSON] та позивачем укладено договір застави від 05.04.2007 року, посвідчений 05.04.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 558, до якого 22.05.2007 року були внесені зміни згідно договору про внесення змін, посвідченого 22.05.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 777. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу рухоме майно: транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] ; транспортний засіб марки MIROFRET TRS 3, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] , які належать відповідачу. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між відповідачем та позивачем укладено договір застави від 22.05.2007 року, посвідчений 22.05.2007 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. за реєстровим № 776. Відповідно до умов застави відповідач передав в заставу транспортний засіб марки TRAILOR, моделі CYY3SX, 1988 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - напівпричіп рефрижератор - Е, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Позивач вказав, що в порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 03.10.2016 року становить 54328,31 доларів США, що еквівалентно 1403271,67 грн., та 374818,69 грн., з яких: 27019,60 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту, 27308,71 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 374818,69 грн. - неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Згідно вимог ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частинами першою та сьомою ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, так як є законне рішення від 25.01.2011 року, яким заборгованість по кредитним договорам було стягнуто. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2010 року ПАТ "ВІЕЙБІ БАНК" звертався до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8Ф-8О від 05.04.2007 року та рішенням суду від 25.01.2011 року заборгованість стягнуто. Тобто, використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення у жовтні 2010 року позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов`язання. Цим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, який слід рахувати з жовтня 2010 року. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З даним позовом позивач звернувся до суду 07.12.2016 року, тобто після спливу трирічного строку звернення до суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed