Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом , в подальшому уточнивши його, до [PERSON] та КП «Теплопостачання м. Одеси», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Суворовської районної адміністрації ОМР, та просить визнати недійсним договір про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання від 29.10.2010 року, який був підписаний між [PERSON] та КП «Теплопостачання м. Одеси», також просить зобовязати КП «Теплопостачання м. Одеси» відключити його від централізованого опалення. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] вони набули на підставі свідоцтва про право власності на жиле приміщення за №106664 від 15.01.1998 року. На даній житловій площі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а проживає в ній тільки одна людина - [PERSON] Позивач [PERSON] є пенсіонером і інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2046, 39 грн. За його заявою від 15.10.2015 року була оформлена субсидія. Також позивач [PERSON] зазначив, що договір про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання від 29.10.2010 року з КП «Теплопостачання м. Одеси» не підписував, замість нього підпис поставила його колишня дружина [PERSON], з якою він розлучений ще з 1995 року. Таким чином, вона не є власником квартири та не мала права заключати вищевказаний договір. Також позивач зазначив, що 03.04.2015 року та 17.08.2015 року [PERSON] звертався до Суворовської райадміністрації щодо відключення від опалення, але йому було відмовлено, відповідно до листів №В-1425 від 26.08.2015 р та №В-534 від 21.04.2015 р. [PERSON] та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], колишня дружина [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. [PERSON] пояснила , що у 1995 році вони з [PERSON] розірвали шлюб. Їх діти залишились проживати у [INFO]. У 2010 році їй зателефонували діти та повідомили що у квартирі № 140, що знаходиться по вул. Дніпропетровській дорозі, 78 в м. Одесі, де вони проживають, є заборгованість за теплопостачання у розмірі 1700грн. [PERSON] на той час хворів. [PERSON] вирішила поїхати до абонентського відділу КП «Теплопостачання м. Одеси» та зясувати причину нарахування боргу. Прибувши до КП "Теплопостачання м. Одеси" їй запропонували та вона підписала договір про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Представник КП «Теплопостачання м. Одеси» заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками приміщень у житловому будинку. Представник Суворовської районної адміністрації ОМР в судовому засіданні зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими. Представник Суворовської раойнної адміністрації ОМР пояснював , що позивач [PERSON] 17.08.2015 року звертався до них з заявою про відключення від централізованого опалення і постачання гарячої води. На комісії його заяву не розглядали так-як він звернувся один, а ні всі мешканці будинку. Відповідно до наказу №169 від 06.11.2007 року п 2.2.3 передбачено , що якщо , заявник є власником (орендатором) окремого приміщення , комісія має право не розглядати заяву до прийняття рішення про відключення від мережи централізованого теплопостачання усього будинку. Інші учасники процесу до суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також зареєстровані в ній, але проживає там тільки - [PERSON] Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року договір про надання послуг з центральним опаленням і гарячою водою в квартирі 140 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі . КП" Теплопостачання м. Одеси" замість власника квартири [PERSON] підписала [PERSON], з якою він розлучений з 1995 року , та яка мешкає окремо від нього. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила вищевказані обставини. Данні обставини є порушенням вимог договору який передбачає його підписання між власником квартири та КП" Теплопостачання м. Одеси". Позивач [PERSON] є пенсіонером і інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2046, 39 грн. За його заявою від 15.10.2015 року була оформлена субсидія. Відповідно до листів №В-1425 від 26.08.2015 р та №В-534 від 21.04.2015 р., Суворовською райадміністрацією [PERSON] було відмовлено у відключенні його квартири від опалення. Питання стосовно відключення від мереж централізованого опалення та від мереж гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630\~(із змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.07 №1268) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим\~Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005р. Власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.07 № 1268\~були внесені зміни до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, якими передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів (всіх мешканців будинку); відключення може здійснюватися тільки у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до\~Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання. Відповідно до абзацу 2 пункту 25 Правил № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Процедура такого відключення передбачена як Правилами № 630, так і Порядком № 4. З їх положень вбачається, що із внесенням відповідних змін\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169\~та\~постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1268\~законодавча можливість індивідуального відключення від систем центрального опалення не передбачена, а відповідне право може бути реалізовано лише у разі відєднання усього будинку. Суд погоджується з доводом відповідача КП «Теплопостачання м. Одеси», що власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення, тому що переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньо-будинкової системи опалення, таке втручання в неї, шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим, відповідно до ч.2 ст.383\~ЦК України. Так, частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина 1 ст. 216 ЦК України встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У судовому засіданні доведено, що вищевказаний договір був укладений з порушенням норм чинного законодавства. У той же час, щодо вимоги позивачів зобовязати КП «Теплопостачання м. Одеси» відключити квартиру [ADDRESS] не вбачається можливим, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630\~(із змінами, внесеними\~постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.07 №1268) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води -власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення. Тому, вимоги позивачів щодо визнання договору від 29 жовтня 2010 року недійсним є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial