Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та надання дозволу на безстроковий в`їзд/виїзд малолітньої дитини [PERSON] на тимчасово неконтрольовану територію Донецької та Луганської областей. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, за час перебування у шлюбі у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] року народження . Сімейне життя не склалося, з 18.09.2018 року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина перебуває на її повному утриманні. Станом на сьогоднішній день фактичним місцем їх із донькою проживанням є [ADDRESS] . Дитина у вказаному місті відвідує дитячий садочок, а вона працює у приватному акціонерному товаристві «Вентиляційні системи» на посаді інженера з провадження побутової вентиляції. Зазначила, що вона є уродженкою м. Красний Луч, Луганської області, її батьки та родичі проживають у вищевказаному місті, але у зв`язку із тим, що Луганська та Донецька область є тимчасове окупованою/неконтрольованою територією, вона з дитиною не мають можливості до них поїхати. За графіком її офіційна відпустка на червень - липень 2019 року. Вона планує їхати до своїх батьків у м. Хрустальний (Красний Луч ) Луганської області разом із своєю малолітньою дочкою, [PERSON] . Вказала , що ознайомлена з дією «Тимчасового Порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей», згідно з яким визначено, що в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Враховуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 12.09.2009 року, малолітню дитину залишити проживати разом із нею. Також просила надати їй дозвіл на безстроковий в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію Донецької та Луганської областей її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] року народження , до досягнення нею 16-річного віку, у супроводі матері, [PERSON] , [INFO] року народження . Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду письму заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Гребінківської РДА у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення рішення не заперечує. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явився. Згідно наданої письмової заяви просив справу розглянути без його участі вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 12 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 76 (а.с.91). За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] року народження . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 75 (а.с. 13). Подружні стосунки між сторонами фактично припинені із 18.09.2018 року. На даний час подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства, шлюб існує формально, За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що з стосується вимоги позивача щодо надання їй дозволу на безстроковий в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію Донецької та Луганської областей її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] року народження , до досягнення нею 16-річного віку, у супроводі матері [PERSON] , [INFO] року народження , то суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 18 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації у [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 03.04.2019 року, складеним депутатом Боярської міської ради Петрович О.Є . (а.с.80). У матеріалах справи міститься Довідка від 05.04.2019 року вих. № 127, із якої вбачається, що [PERSON] працює у ПрАТ «Вентиляційні системи» на посаді інженер з провадження побутової вентиляції відділу впровадження нових виробів з 05.09.2011 року по теперішній час (а.с.81). Згідно Довідки № 42 від 04.04.2019 року, виданої директором ЗДО «Іскорка», [PERSON] , [INFO] року народження , відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу з червня 2018 року по теперішній час. Із психолого - педагогічної характеристики вихованки [PERSON] вбачається, що дитина в колективі дітей поводить себе адекватно, легко вступає в контакт з дітьми, проявляє інтерес до співпраці з дорослими, поведінка організована, працездатність на заняттях достатня, розуміє інструкції вихователя, легко включається в роботу. Мама, [PERSON] , вчасно приводить та забирає дитину із дошкільного закладу, приймає активну участь у житті садочка (приходить на всі свята, цікавиться життям дитини в групі та її успіхами на заняттях). Вихованню дитини приділяється достатньо уваги (а.с.82 - 83). Із Висновку служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації "Про доцільність надання дозволу на безстроковий в`їзд/виїзд малолітньої дитини [PERSON] на тимчасово неконтрольовану територію Донецької та Луганської областей" вбачається, що питання доцільності надання дозволу на виїзд малолітньої разом із матір`ю розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 12.03.2019 року та 02.04.2019 року. [PERSON] повідомила, що [PERSON] залишив їх разом із дитиною у вересні 2018 року. Останні півроку з родиною не спілкується, жодної матеріальної допомоги не надавав, здоров`ям дитини не цікавився. Участь у вихованні дитини не приймає. У розмові із працівниками служби у справах дітей [PERSON] просила під час вирішення питання про тимчасовий виїзд її доньки на тимчасово окуповану територію врахувати, що за графіком роботи її офіційна відпустка призначена на червень-липень 2019 року. Їхати разом із донькою вона планує до своїх батьків, які проживають за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Гребінківській райдержадміністрації № 3 від 02.04.2019 року, служба у справах дітей вважає за доцільне надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] , [INFO] року народження , терміном 80 днів до [ADDRESS] . (а.с.84-85). Як доказ того, що батьки позивача дійсно проживають за адресою: [ADDRESS], вона надала письмовий доказ у вигляді ксерокопій паспортів громадян України на: [PERSON] , [INFO] року народження , серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] року народження , серії [NUMBER] (а.с.06-11). Так, згідно ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Окрім того, у відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Внаслідок наведеного, чинним законодавством України передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини (дітей) за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, із зазначенням конкретного місця перебування дитини (дітей) у такий часовий проміжок, а не ймовірні, не визначені у датах виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній, конкретно визначеній державі. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов`язків батьків відносно виховання дитини. Так, виходячи з системного аналізу положень ст. 313 ЦК України, ст. 2 , ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання дозволу на майбутнє для невизначеної поїздки не здійснюється. Надання такого дозволу на постійне перетинання дитини кордону без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею (позиція викладена у постанові Верховного суду України від 12 квітня 2017 року, № 235/139/16-ц/6-15цс17). Окрім того, надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства (позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2015 у справі № 6-7961св15). Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. З наведених вище обставин, та враховуючи, що позивач позбавлена можливості отримати нотаріальну згоду батька дитини на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на в`їзд /виїзд дитини через лінію зіткнення на тимчасово неконтрольовану територію узгоджується з її правами та обов`язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право в`їзду дитини і вважає, що надання дозволу на в`їзд дитини буде відповідати її інтересам. Суд на підставі викладеного та

Outcome: partial