Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме: те що вона є двоюрідною племінницею [PERSON], померлої [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] після померлої [INFO] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначає, що [INFO] померла її двоюрідна тітка - [PERSON], якій за життя належало на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса від 23.07.2014 року їй було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок та відсутністю доказів родинних відносин. Тому вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява щодо розгляду цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заяв щодо розгляду цивільної справи без участі їхнього представника. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла двоюрідна тітка позивача - [PERSON], що підтверджується: · копією посвідки про народження [PERSON], згідно якого ім'я батька - [PERSON], матері - [PERSON] (а.с. 12); · копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 23.02.1977 року (а.с. 13); · копією свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [NUMBER], згідно якого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 14); · копією про народження [PERSON] (а.с. 16); · копією про одруження [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] (а.с. 17), згідно якого остання змінила прізвище на [PERSON]; Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Листом № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Кодексом, за умов: 1) якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової державної реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Оскільки виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та у зв'язку з тим, що [PERSON] та її донька [PERSON] за життя не зареєстрували право власності на домоволодіння [ADDRESS], суд приходить до висновку що спірне домоволодіння належало на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується: · довідкою виконкому Сурсько-Литовськогї сільської Ради № 155 від 04.02.2013 року, щодо користування [PERSON] земельною ділянкою (а.с. 26); · довідкою виконкому Сурсько-Литовськогї сільської Ради № 154 від 04.02.2013 року, щодо адреси спірного домоволодіння (а.с. 27); · довідкою виконкому Сурсько-Литовськогї сільської Ради № 2133 від 10.12.2009 року, щодо прописки [PERSON] (а.с. 27); · довідкою виконкому Сурсько-Литовськогї сільської Ради № 376 від 17.04.2014 року, щодо осіб, які проживають в спірному домоволодінні (а.с. 29); · копією витягу з погосподарських книг Сурсько-Литовської лідьської Ради з 1986 по 1990 роки (а.с. 31-32); · копією витягу з погосподарських книг Сурсько-Литовської лідьської Ради з 1996 по 2000 роки (а.с. 33); · копією витягу з погосподарських книг Сурсько-Литовської лідьської Ради з 2001 по 2005 роки (а.с. 34-35); Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного нотаріуса від 23.07.2014 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю доказів родинних відносин (а.с. 40). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved