Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 18 вересня 2017 року звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині, відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У зв`язку з такими обставинами подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. За таких обставин просив розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.10.2017 року, позов було задоволено. Шлюб, укладений 12 березня 2011 року між громадянином Російської Федерації [PERSON] [INFO] та громадянкою України [PERSON] [INFO] в Міській адміністрації округу Лімасол, Муніципалітету Като Полемідія Республіка Кіпр реєстратором шлюбів Нікосом Анастасіу, номер запису 152 розірвано. Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням, відповідач подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17.12.2018 року, заяву відповідача про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 жовтня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Судом скасовано заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницькій області від 19 жовтня 2017 року по цивільній справі № 686/18027/ за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що між позивачем та відповідачем 12 березня 2011 року був укладений шлюб в Міській адміністрації округу Лімасол, Муніципалітету Като, Полемідія Республіка Кіпр реєстратором шлюбів Нікосом Анастасіу, номер запису 152. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що народився на [PERSON] та доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Іспанії. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована та проживає у [ADDRESS] , подав позовну заяву до Хмельницького міськрайонного суду. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив пояснив суду, що протягом багатьох останніх років [PERSON] , постійно проживає на території Королівства Іспанія, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] . В 2016 році мав місце епізод насилля в сімї [PERSON] по відношенню до [PERSON] , тому майбутні питання розлучення та інші сімейні питання стали предметом ексклюзивної компетенції Суду у справах насилля проти жінок № 1 Марбельї Королівства Іспанія. Здійснення провадження саме Судом у справах проти жінок № 1 Марбельї зумовлений особливостями предметної підсудності в законодавстві Іспанії, який направлений на захист інтересів жертв насилля, а також захист інтересів їх дітей. Так, 16 травня 2016 році в Суді в справах насилля проти жінок № 1 Марбельї Королівства Іспанія відбулось слухання щодо попередніх тимчасових заходів щодо [PERSON] . Рішенням цього суду від 18 травня 2016 року погоджено низку попередніх заходів, що стосуються відокремлення сторін (вільне визначення місця свого проживання), анулювання згод та доручень, наданих одним з подружжя іншому та питання здійснення батьківських обов`язків. В рішенні іспанського суду від 18 травня 2016 року зазначається, що у ст. 102 Цивільного кодексу передбачена низка заходів, що в силу закону вводяться в дію з моменту прийняття позову про недійсність шлюбу, окреме проживання чи розлучення подружжя, або в свою чергу шляхом подання заяви про попередні заходи до позову, цими заходами є: 1) подружжя можуть жити окремо, припиняючи презумпцію подружнього життя; 2) анулюються згоди і повноваження, які будь-який із подружжя давав іншому; 3) якщо не узгоджено інше, припиняється можливість прив`язки приватної власності у другого подружжя до реалізації права на ведення спільного господарства. Згідно з вимогами законодавства заява про попередні заходи до позову автоматично вводить в дію заходи відносно шлюбу, укладеного між сторонами в справі. Слухання, яке рішення суду від 18 травня 2016 року в судовому органі Королівства Іспанія є стадією провадження, предметом якого є розірвання шлюбу. Водночас, провадження Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/18027/17 відкрите лише у вересні 2017 року. Таким чином, представник відповідача вказує, що провадження, яке передує розірванню шлюбу між сторонами по справі, що відкрили судові органи Королівства Іспанія, відкрито значно раніше, ніж провадження про розірвання шлюбу в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник 18 вересня 2017 року, про що свідчить позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На час подачі даного позову до Хмельницького міськрайонного суду на території Королівства Іспанії не було порушено провадження про розірвання шлюбу між сторонами. Однак, з наданої копії постанови Суду у справах насилля проти жінок № 1 Марбельї від 12 березня 2018 року вбачається, що позовна заява про розірвання шлюбу прийнята до провадження, тобто пізніше ніж подана заява [PERSON] про розірвання шлюбу до Хмельницького міськрайонного суду. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 58 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Зі змісту наведеної норми можна дійти висновку, що якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року по справі № 553/703/18 Між Україною та Республікою Кіпр діє угода про правову допомогу в цивільних справах, дата набуття чинності якої 18.03.2006 року. Згідно п. а ч. 1 ст. 20 Угоди, відповідно до умов, передбачених у статті 21, кожна Договірна Сторона визнає та виконує на своїй території такі судові рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони: судові рішення у цивільних справах, включаючи сімейні справи. Відповідно до ст. 17 Угоди, для цілей цієї Угоди суд Договірної Сторони, який виносить рішення, вважається таким, що має юрисдикцію у справі, якщо виконується одна з таких умов: відповідач постійно проживав на території Договірної Сторони на час, коли було розпочато провадження у справі. Відповідно до довідки наданої Управлінням міграційної служби України в Хмельницькій області від 25.09.2017 року місцем реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] , а також про це свідчить і свідоцтво про право власності на житло від 22.10.1999 року. Як вбачається із довідки Головного управління поліції Національного корпусу поліції Комісаріату поліції Естепони відділу з питань іноземців, проживання громадянки [PERSON] на території Королівства Іспанії діє з 08.08.2018 року по 07.08.2019 року, інших доказів перебування відповідача на території даної держави суду не надано. Тому, суд залишає поза увагою доводи відповідача щодо неможливості розгляду даного позову, так як спір про розірвання шлюбу в провадженні Хмельницького міськрайонного суду виник раніше ніж відкрито провадження по тому ж самому спору у провадженні Іспанського Суду. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що народився на [PERSON] та доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Іспанії. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони втратили почуття один до одного, позивач заперечує проти збереження шлюбу. Фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За таких обставин, зважаючи на позицію позивача стосовно не бажання перебувати у шлюбі, виходячи із засад добровільності як укладення так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved