Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

04 травня 2020 року позивач звернувся із вищезазначеним позовом, в обґрунтування посилається на те, що 23 вересня 2018 року з вини відповідача, який керував автомобілем "Subaru", р/н [NUMBER] , скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль "Daewoo", д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перебуває у власності [PERSON] внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані збитки, постраждалих немає. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018\~року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Дані з Єдиної центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України не містять відомостей про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий своєчасно звернувся на його адресу із повідомленням про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, вартість збитків з урахування становила 19\~929,36 грн. без ПДВ. У зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем виплачено відшкодування потерпілій стороні, у зв`язку з чим право регресної вимоги виникло на суму 21 392,36 грн., виходячи із наступного розрахунку: 19 929,36 грн. розміру шкоди та 750,00 грн. витрат на збір документів та визначення розміру шкоди. Позивач звернувся до відповідача із проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05 червня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.\~48-49). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 67). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що 23 вересня 2018 року о 20 годині 20 хвилин на перехресті вул.\~Котовського та вул. Шевченко в м.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] , керуючи іноземним транспортним засобом "SUBARU LEGASY (ecomatic)", номерний знак [NUMBER] , а саме при виконанні обгону не впевнився в безпечності свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Daewoo Matiz", д/н [NUMBER] , який рухався попутно і повертав ліворуч на вул. Котовського під керуванням [PERSON] , який знаходиться у власності [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинені збитки, після чого [PERSON] місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Постановою Новомосковського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 20\~листопада 2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 8). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту №\~137/18 про визначення вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин транспортного засобу "Daewoo Matiz", д/н [NUMBER] від 01 грудня 2018 року, з урахування ПДВ складає 20 678,11 грн. (а.с. 14, 15-28). Водій пошкодженого транспортного засобу [PERSON] подала позивачеві повідомлення про настання страхового випадку та 21 грудня 2018 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] подала позивачеві заяву про виплату грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем в порядку ст. 35, пп. а) ст.41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 9-10, 11). На підставі довідки № 1 від 18 лютого 2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, Наказу заступника генерального директора МТСБУ №\~2040 від 01\~березня 2019 року, позивачем виплачено відшкодування [PERSON] у розмірі 19\~929,36 грн., що також підтверджується платіжним дорученням № 935619 від 01\~березня 2019 року (а.с. 32, 32 зворот, 33). 08 січня 2020 року позивач звертався до відповідача із вимогою добровільно компенсувати завдані збитки (а.с. 34). Доказів сплати виплаченої суми страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пп. а) п.41. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно із підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право вимагати в порядку регресу з власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та наявні всі підстави для задоволення позову із стягненням на користь позивача з відповідача суми в розмірі 19 929,36 грн., виплаченого страхового відшкодування. Згідно з п. 40.3 ст. 40 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41 цього Закону. Згідно з платіжним дорученням № 658964 від 25 січня 2019 року Моторним (транспортним) страховим бюро України оплачено ТОВ "СОС Сервіс" суму в розмірі 1\~463\~гривні за послуги "аваркома (експерта)" (а.с. 33). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 750,00 гривень, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв`язку із встановленням розміру збитків та збору документів, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховою (регламентною) виплатою (страховим відшкодуванням), а спрямовані на визначення розміру збитків. Вказані витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, у зв`язку з чим, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial