Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Банк Фінанси та кредит" про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 29 січня 2015 року між нею та АТ "Банк "Фінанси і Кредит" в особі начальника відділення №19 "Полтавське регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Ведмідь Івана Анатолійовича укладений договір банківського строкового вкладу "Блискуча сімка" №331832/304975/07-15 на строк по 29 квітня 2015 року. Сума банківського вкладу становить 9425,18 доларів США. Крім того, позивачка з банком 22 вересня 2014 року уклала інший договір банківського вкладу №331832/185874/00-14, що знаходиться на рахунку [NUMBER] у відділенні №179 "Банк"Фінанси та Кредит" на суму 572 доларів 48 центів США, строк дії якого теж закінчився. Розмір нарахування процентів по вкладах передбачений п.1.2 договору №331832/304975/07-15 становить по обох договорах станом на 08 травня 2015 року 102,08 доларів США. В зв'язку з закінченням строків договорів банківського вкладу позивачка тричі, як усно так і письмово, зверталася до відповідача з вимогою повернути їй вклади та нараховані проценти, але депозитний вклад за договором №331832/304975/07-15 на суму 9425,18 доларів США і інший депозитний вклад на суму 572,48 доларів США їй не повернуто, тому вона звернулась до суду з цим позовом та просить стягнути з АТ "Банк "Фінанси і Кредит", відділення №19 філії "Полтавське РУ", код банку №331832, код ЄДРПОУ 26435422 на її користь заборгованість у валюті банківського вкладу №331832/304975/07-15 в розмірі 9425,18 доларів США, заборгованість у валюті банківського вкладу в сумі 572,48 доларів США та заборгованість по процентах по обох вищевказаних договорах банківського вкладу в сумі та 102,08 доларів США. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштова розписка, заперечень проти позову не надав. Судом встановлені слідуючі обставини справи та належні їм правовідносини. 29 січня 2015 року між позивачкою та АТ "Банк "Фінанси і Кредит" в особі начальника відділення №19" Полтавське регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Ведмідь І.А. укладений договір банківського строкового вкладу "Блискуча сімка" №331832/304975/07-15 на строк по 29 квітня 2015 року. Сума даного банківського вкладу становить 9425,18 доларів США. Крім того, позивачка з банком 22 вересня 2014 року уклала інший договір банківського вкладу №331832/185874/00-14, що знаходиться на рахунку № 2620.1.383627.001 у відділенні №179 "Банк"Фінанси та Кредит" на суму 572 доларів 48 центів США, строк дії якого теж закінчився. Розмір нарахування процентів по вкладах передбачений п.1.2 вищевказаного договору №331832/304975/07-15 і становить по обох договорах станом на 08 травня 2015 року 102,08 доларів США. В зв'язку з закінченням строків договорів банківського вкладу позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути їй вклади та нараховані проценти, але до цього часу депозитний вклад за договором № №331832/304975/07-15 на суму 9425,18 доларів США і інший депозитний вклад на суму 572,48 доларів США їй не повернуто. Позовні вимоги підтверджуються паспортними даними позивачки, договором про банківський строковий вклад, довідкою відповідача про розміри вкладів позивачки, заявою позивачки, листом відповідача №495 від 02 червня 2015 року, поштовими квитанціями, відсутністю заперечень відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку ж суму та проценти до неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Ст.1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Ст.633 ЦК України визначено, що публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець поклав на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Отже вкладник за договором банківського вкладу є споживачем банківських послуг. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1060 Цивільного Кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно з п.17 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки для цього є законні підстави.

Outcome: approved