Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Тарасівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай). Позов мотивований тим, що в період з 27.06.1995 по 26.12.2002 позивач був членом КСП "Іскра" с. Тарасівка Тульчинського району Вінницької області. При розмові зі своїм знайомим в середині липня 2020 року позивач дізнався про те, що він як член КСП мав право на отримання права на земельну частку (пай). Після чого він звернувся до Тарасівської счільської ради, де голова сільської ради повідомив йому, що вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку. За час перебування членом КСП, позивач помилково не був включений у списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), що додаються до державного акту на право колективної власності на землю. Крім того, позивач відсутній у списках до технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів та акту розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів, чим було порушено його право. Верховний Суд України у пункті 24 постанови від 16.04.2004 № 16 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" зазначає, що член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогоспродарського акціонаерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до відповіді Тульчинського відділу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області середній розмір земельної ділянки (паю) КСП "Іскра" с. Тарасівка становить 2,5000 га. та середня вартість паю - 8425 грн. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить визнати за ним право на отримання земельної часткии (паю) в розмірі 2.5000 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка виділялась на момент розпаюванння колишнього КСП "Іскра" с. Тарасівка Тульчинського району. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 06.07.2000 (а.с. 5), підтверджено, що позивач [PERSON] з 12.03.2002 по 26.12.2002 працював в ПОП "Іскра" с. Тарасівка. Згідно відповіді Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.08.2020 (а.с. 6), адресованої позивачу, відповідно до державного реєстру станом на 01.01.2013, реєстру архівних примірників державних актів, книг записів про державну реєстрацію фізичних та юридичних осіб, у відділі знаходиться архівний примірник державного акту на право колективної власності на землю, виданий КСП "Іскра" с. Тарасівка серії ІІ-ВН00008 від 20.04.1993, списки громадян у додатках до державного акту відсутні. Відповідно технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право приватної власності членам ПОП "Іскра" с. Тарасівка, Тарасівська сільська рада від 18.09.2002, відповідно до акту розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів від 23.03.2002, громадянин [PERSON] відсутній. Згідно додаткових списків громадян, які містяться у технічній документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право приватної власності членам ПОП "Іскра" с. Тарасівка Тарасівської сільської ради від 18.09.2002, [PERSON] відсутній. Середній розмір паю на момент розпаювання КСП підприємства "Іскра" становить 2,5000 га., вартість якого на момент розпаювання становила 8425 грн. Відповідно до повідомлення Тульчинської райдержадміністрації № 196 від 23.07.2020 (а.с. 7) у протоколі засідання правління КСП "Іскра" с. Тарасівка від 27.06.1995 № 9 значиться: слухали: заяву [PERSON] про прийняття у члени підприємства; вирішили: прийняти [PERSON] у члени підприємства. У протоколі загальних зборів уповноважених членів КСП "Іскра" с. Тарасівка від 07.07.1995 № 1 значиться: слухали: "про затвердження рішень правління підприємства", "З нового року ми прийняли в члени підприємства 12 чоловік - це ... [PERSON] ...". Пункт 6 листа ВСУ від 29.10.2008 № 19-3767/0/8-08, в якому зазначено, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно: перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського колективу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК, чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними; досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14.02.1992 № 2114-ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принцип формування спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акта, одержання КСП державного акту. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогоспродарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 16.04.2004 № 16 "Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до положень статей 22, 23 ЗК України в редакції від 22 червня 1993 року, та зазначеного Указу, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. У позовній заяві представник позивача зазначає, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "Іскра" було видано, однак, доказів наявності виданого державного акту, окрім зазначення про це у листі Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.08.2020 (а.с. 6), матеріали справи не містять. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що представником позивача не обґрунтовано в чому саме полягають порушення прав позивача Тарасівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області. Так, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України визначено, що до земель комунальної власності відносяться землі, розташовані в межах населених пунктів. Натомість органом, уповноваженим державою на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності на території Вінницької області (та знаходяться за межами населених пунктів), є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Відтак Тарасівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області на даний час не є розпорядником земель запасу, що можуть бути надані особам, право яких на земельну частку (пай) було порушено, а тому з огляду на встановлені обставини справи суд вважає, що територіальна громада в особі сільської ради є неналежним відповідачем у справі. Разом з тим, представник позивача будь-яких заяв щодо залучення співвідповідача, або заміни відповідача не подавав. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed