Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України та ГУНП України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. У позовній заяві покликається на слідуючі обставини. 01 серпня 2010 року, приблизно о 07 годині 15 хвилин, у світлу пору доби, на 302 км + 200 м автодороги Київ-Чоп, що в межах с. Горбаків, Гощанського району, Рівненської області, відбулося зіткнення легкового автомобіля «ЗАЗ- 110307», реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням та мопеда «SMILE JJ-50-QT» під керуванням [PERSON]. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда [PERSON] від отриманих травм помер на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 11 серпня 2010 року за вказаним фактом порушено кримінальну справу №20/68-10 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Проведення досудового розслідування у кримінальній справі доручено відділу ДТП СУ УМВС України в Рівненській області. 16 грудня 2010 року позивача притягнено як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та в той же день йому було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 24 грудня 2010 року кримінальна справа про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, направлена з обвинувальним висновком на розгляд до Гощанського районного суду Рівненської області. 02 вересня 2013 року Гощанським районним судом Рівненської області позивача засуджено за ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. 26 листопада 2013 року Апеляційним судом Рівненської області вирок Гощанського районного суду щодо позивача скасовано, а кримінальну справу направлено прокурору для проведення додаткового розслідування. 13 грудня 2013 року відомості за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди внесені до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено відділу ДТП СУ УМВС України в Рівненській області. 27 липня 2016 року постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області кримінальне провадження №42013190080000043 від 13.12.2013 року, що розслідувалося за ч.2 ст. 286 КК України закрите через відсутність у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Запобіжний засіб, обраний щодо нього 16.12.2010 року у кримінальній справі №20/68-10 у виді підписки про невиїзд скасовано. Внаслідок незаконних дій працівників органів досудового розслідування, прокуратури і суду позивач майже шість років перебував під слідством та судом, і весь цей час був позбавлений конституційного права на свободу пересування, що призвело до позбавлення його нормального і достойного способу життя, реалізації своїх звичок і бажань та життєвих планів, погіршення відносин зі знайомими людьми та інших негативних наслідків. Внаслідок неналежного та тривалого досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження, а також тривалого розгляді його в суді першої інстанції завдано немайнових втрат, спричинено моральні страждання, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події ДТП, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Були порушені актуальні життєві плани, зокрема весь період перебування на підписці про невиїзд він не міг з сімєю їздити на відпочинок, не міг відвідувати дочку, яка навчалася в м. Сімферополі а потім в м. Львові, а також родичів, що проживають в інших населених пунктах. Внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до 8 років позбавлення волі, упередженого ставлення до нього працівників правоохоронних органів під час досудового слідства, вважає, що йому була завдана моральна шкода. Враховуючи період його перебування під слідством і судом (повних 68 місяців) розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди не повинен бути меншим, ніж 98600 грн. 00 коп. з розрахунку 1450 грн. 00 коп. х 68 = 98600 грн.00 коп. Крім цього, з метою доведення своєї невинуватості, за клопотанням його захисника по даній кримінальній справі було проведено експертне автотехнічне дослідження обставин ДТП, вартість даного дослідження становила 795 грн. 60 коп., що були позивачем оплачені попередньо. Крім цього, за підготовку даного позову ним понесено 1500 грн. витрат на правову допомогу. Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 98 600 грн. моральної шкоди, 795 грн. 60 коп. судових витрат за проведення експертного дослідження та 1500 грн. на відшкодування судових витрат за надану правову допомогу. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач - ГУНП України у Рівненській області свого представника для участі у розгляді справи до суду не направило, подало суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] позов не визнала, вважає, що даний відповідач не повинен відповідати за дії органів досудового розслідування, просить відмовити у позові. Заслухавши пояснення позивач та представник відповідача, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми -\~ст. 56 Конституції України,\~статті 1173-1176 ЦК України, Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 7\~ст. 1176 ЦК України\~порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.2 ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року позивача постановою старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Рівненській області [PERSON] було притягнуто як обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України у кримінальній справі №20/68-10. Дана обставин стверджується копією постанови слідчого. Матеріалами справи, наданими позивачем стверджується, що позивач перебував як обвинувачуваний у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до 27 липня 2016 року, оскільки 27 липня 2016 року постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області кримінальне провадження №42013190080000043 від 13.12.2013 року, що розслідувалося за ч.2 ст. 286 КК України закрите через відсутність у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Запобіжний засіб, обраний щодо нього 16.12.2010 року у кримінальній справі №20/68-10 у виді підписки про невиїзд скасовано. Суд вважає, що позивач за таких обставин перебував під кримінальним переслідуванням з дня притягнення його як обвинуваченого з 16 грудня 2010 року по день закриття кримінального провадження щодо нього 27 липня 2016 року. Оскільки, щодо позивача закрите кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину, а тому він має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно з п. 5 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню\~ст. 22 ЦК України. Передбачене ч. 5 статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, відповідно до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з 1 травня 2016 року (на час вирішення справи) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1450 грн.00 коп. Враховуючи період перебування позивача під слідством і судом (понад 68 місяців) розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди не повинен бути меншим, ніж зазначено позивачем у позові 98 600 грн. 00 коп. з розрахунку 1450 грн. 00 коп. х 68= 98 600 грн.00 коп. При цьому суд вважає, що перебування позивача тривалий час під слідством і судом за обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, що призвело до смерті людини, безумовно негативно вплинуло на його почуття та душевний стан і завдало йому душевних страждань, а інші слідчі дії безумовно також завдали йому моральних страждань, погіршились його стосунки з оточуючими людьми. Внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, упередженого ставлення до нього працівників правоохоронних органів під час досудового слідства, останньому спричинено значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях. В результаті неправомірних дій правоохоронних органів, які виразились в незаконному притягненні позивача до кримінальної відповідальності за діяння, в якому відсутній склад злочину, тривалому відриві від звичного способу життя, руйнації життєвих планів та соціальних зв'язків, приниженні його честі, гідності та ділової репутації, він впродовж тривалого часу був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, переносив дискомфортні умови існування, був вимушений пристосовуватись до несприятливих обставин. Його нормальні життєві зв'язки були порушені, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9\~Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі, визначеному позивачем, що становить 98\~600 грн.00 коп. з наведеного вище розрахунку. Згідно з Положенням про Державне казначейство, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005 року № 1232\~Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до\~ст. 176 ЦК України\~юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно зі\~ст. 48 Бюджетного кодексу України\~в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ст.\~7, пунктів 1,\~2\~ст.\~23 БК, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України "Про державний бюджет України". Отже, відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", провадиться за рахунок коштів державного бюджету, тобто грошові суми відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача визначений ним розмір моральної шкоди, що є мінімальною гарантією, визначеною законом. Суд вважає, що до стягнення також підлягають витрати, понесені позивачем в ході проведення досудового розслідування, у розмірі 795 грн. 60 коп. за проведення експертного дослідження та витрати, понесені ним за надання правової допомоги у даній цивільній справі у розмірі 1500 грн.

Outcome: approved