Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, у розмірі 18 447, 39 дол. США та 3 328 692, 56 грн. та звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також проси стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 654, 00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 04.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено кредитний договір № 77.2/СК-323.07.1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 50 000 дол. США. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 15% річних, яка змінена Додатковою угодою від 13.11.2008 року на 17% річних. Термін повернення кредиту до 04 вересня 2017 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04.09.2007 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належні їй на праві власності нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 1), (колишня квартира № 1) загальною площею 43, 80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літера А). В подальшому відповідачем були допущені порушення виконання умов кредитного договору, в результаті чого станом на 29.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 18 447, 39 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 8 300 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 7 353, 85 дол. США; заборгованість за процентами по кредиту - 211, 44 дол. США; прострочена заборгованість за процентами по кредиту - 2 582, 10 дол. США та 3 328 692, 56 грн., з яких: 3 311 679, 85 грн. - пеня; 17 012, 70 грн. - 3% річних. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши до канцелярії суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність, проти ухвалення заочного рsшення не заперечував. Відповідачі та їхні представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено кредитний договір № 77.2/СК-323.07.1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 50 000 дол. США. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 15% річних, яка змінена Додатковою угодою від 13.11.2008 року на 17% річних. Термін повернення кредиту до 04 вересня 2017 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 04.09.2007 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належні їй на праві власності нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 1), (колишня квартира № 1) загальною площею 43, 80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літера А). Згідно з пунктом 1.4 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 98 500 дол. США, що на дату укладання договору еквівалентно 497 000 грн. Пунктом 1.2.1 договору іпотеки визначено, що термін повернення кредиту до 04 вересня 2017 року включно. Відповідач зобов'язання з повернення кредиту згідно графіку та сплати відсотків не виконав, чим порушив умови кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором станом 29.12.2015 року становить 18 447, 39 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 8 300 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 7 353, 85 дол. США; заборгованість за процентами по кредиту - 211, 44 дол. США; прострочена заборгованість за процентами по кредиту - 2 582, 10 дол. США та 3 328 692, 56 грн., з яких: 3 311 679, 85 грн. - пеня; 17 012, 70 грн. - 3% річних, що підтверджується розрахунком позовних вимог. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що, вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачами не виконані, що є підставою для стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки, зазначений позивачем розмір пені за прострочення повернення кредиту значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір пені до розміру заборгованості по кредиту 15 653, 85 дол. США. Станом на дату винесення рішення офіційний курс гривні до дол. США становить 2487.0474. (15 653, 85 дол. США * 24.87= 389 311, 25 грн.). Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки судом зменшено розмір пені з 3 311 679, 85 грн. до 389 311, 25 грн., розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача задоволено в сумі 18 447, 39 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 8 300 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 7 353, 85 дол. США; заборгованість за процентами по кредиту - 211, 44 дол. США; прострочена заборгованість за процентами по кредиту - 2 582, 10 дол. США та 406 323, 95 грн., з яких: 389 311, 25 грн. - пеня; 17 012, 70 грн. - 3% річних. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Зобов'язання перед позивачем залишаються не виконаними, у зв'язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно. Суд приходить до висновку про те, що оскільки за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої доведено, то згідно ст.33 ЗУ "Про іпотеку" позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором №77.2/СК-323.07.1 від 04.09.2007 р. Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку", то суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку". Таким чином і застосування судом процедури продажу іпотекодержателем предмета іпотеки у порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку" і продаж забезпеченого іпотекою майна з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження є встановленими законодавцем способами звернення стягнення на предмет іпотеки, кожен із яких суд застосовує, враховуючи характер спірних правовідносин сторін. Відтак, якщо при ухваленні рішення, суд із частковим задоволенням позову застосує спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження, то у такому разі суд не виходить за межі заявлених позивачем позовних вимог, навіть у випадку, якщо стягувач просить звернути стягнення, шляхом продажу предмета іпотеки у порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку". Так, у даному разі, позовною вимогою, яка визначає і предмет позову, є вимога про захист порушеного права іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак суд може застосовувати будь-який із способів звернення стягнення, передбачених законодавцем у ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку". Враховуючи викладене, задля забезпечення захисту цивільних майнових, житлових та інших конституційних прав і законних інтересів сторін даного спору, суд вважає за необхідне, задовольнити даний позов частково і звернути стягнення на користь ПАТ "Родовід банк" на предмет іпотеки, якими є нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 1), (колишня квартира № 1) загальною площею 43, 80 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літера А), шляхом продажу їх з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial