Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У квітні 2017 року Черкаська міська рада звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на користь міського бюджету м.Черкаси заборгованість за угодою про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2017 року № 326 в розмірі 27 137 грн 44 коп. та пеню 421 грн 46 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 вересня 2007 року між Черкаською міською радою (далі - ЧМР) та [PERSON] укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, зареєстровану в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 11 вересня 2007 року за № 326. Предметом вказаної угоди є грошове зобовязання з оплати за фактичне користування земельною ділянкою площею 1457 кв.м. по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси, яка є комунальною власністю та використовується відповідачем під столярний цех. За умовами угоди зобовязання виникає у відповідача з 14 червня 2003 року, коли до нього за договором дарування перейшло право власності на приміщення бетонного вузла, столярного цеху загальною площею 244,3 кв.м. Відповідач також зобовязався сплачувати позивачу за фактичне використання земельної ділянки, починаючи з 1 серпня 2007 року в розмірі 379 грн 25 коп. щомісяця. При цьому щорічно плата за землю у звязку із щорічною індексацією грошової оцінки землі уточнювалась на коефіцієнт індексу інфляції. Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2014\~року з відповідача вже стягнуто заборгованість за цією угодою за період із 1 серпня 2007 року по 31 липня 2013 року. Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем умов угоди, з нього підлягає стягненню заборгованість за період із 1 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року в розмірі 28 137 грн 44 коп., а також пеня 421 грн 46 коп. У серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, просить визнати недійсною угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2007 року № 326, укладену між ЧМР та приватним підприємцем [PERSON], з моменту її укладення. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що вказану угоду укладено з [PERSON] як із приватним підприємцем, проте він таким ніколи не був, отже угоду укладено з неіснуючою особою. Крім того, факт використання [PERSON] земельної ділянки площею 1457 кв.м. та факт передачі такої земельної ділянки не підтверджено жодними доказами. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 31 липня 2002 року відкрите акціонерне товариство "Черкаський завод телеграфної апаратури" далі ВАТ\~"ЧЗТА") продав [PERSON] бетонний вузол "М" площею 71,5 кв.м. та столярний цех "Н" площею 172,8 кв.м., а всього придбано приміщення загальною площею 244,3 кв.м. За умовами вказаного договору купівлі-продажу відчужений обєкт нерухомості знаходиться на загальній земельній ділянці площею 16,5517 га, яку рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 254 від 21 березня 2000\~року надано в постійне користування ВАТ "ЧЗТА", що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 7\~квітня 2000 року № 295. Пунктом 1.2 договору купівлі-продажу визначено, що з цієї земельної ділянки буде виділятись у користування покупця земельна ділянка, яка буде визначена управлінням земельних ресурсів м.Черкаси згідно з планом погодження. Разом з тим, ані земельна ділянка під будівлями, ні інша земельна ділянка для обслуговування будівель та споруд, чи для інших цілей виділена не була. 14 червня 2003 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування подарувала [PERSON], а останній прийняв у дар бетонний вузол "М", площею 71,5 кв.м., та столярний цех "Н", площею 172,8 кв.м., а всього 244,3\~кв.м. У цьому договорі дарування інформація про земельну ділянку відсутня. Таким чином, розмір земельної ділянки під спорудами [PERSON] становить всього 244,3 кв.м., а не 1457 кв.м., як про то вказано в оспорюваній угоді. [PERSON] як фізична особа намагався відвести в користування земельну ділянку в розмірі 1457 кв.м., у тому числі й 244,3 кв.м. під спорудами. Зокрема, 25 серпня 2015 року він звертався до ЧМР із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1457 га по вул. Одеська, 8 у м.Черкаси, але листом від 25 вересня 2015\~року Департамент архітектури, містобудування та інспектування ЧМР відмовив у цьому у звязку з відсутністю згоди землекористувача ВАТ "ЧЗТА". 22 грудня 2014 року та 28 січня 2015 року [PERSON] звертався до ВАТ "ЧЗТА" з проханням надати згоду на вилучення земельної ділянки площею 1457\~кв.м. для оформлення права користування, на частині якої розміщено належний йому комплекс будівель, але листом від 4 лютого 2015 року ВАТ "ЧЗТА" в цьому відмовило. При цьому 4 лютого 2015 року ВАТ "ЧЗТА" у відповідь на лист [PERSON] від 22 грудня 2014 року повідомило, що згоду на вилучення земельної ділянки буде надано тільки за умови укладення з [PERSON] договору земельного сервітуту на користування під'їздною дорогою до його приміщень Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 вересня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до ВАТ "ЧЗТА", треті особи: ЧМР, Черкаська обласна державна адміністрація, визнано незаконною відмову ВАТ "ЧЗТА" щодо надання нотаріально засвідченої згоди на вилучення з користування земельної ділянки площею 0,1457 га по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси. Таким чином, на думку [PERSON], відсутні обовязкові елементи цивільно-правової відповідальності, оскільки платежі за землю за всю земельну ділянку по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси зобовязано сплачувати ВАТ "ЧЗТА" до вилучення з їх користування земельної ділянки площею 244,3 кв.м. або 1457 кв.м., або іншого розміру. Вказане свідчить також про те, що ЧМР не має права вимагати відшкодування заподіяних збитків, адже отримує плату за землю від ВАТ "ЧЗТА". Отже, на думку позивача за зустрічним позовом, він має сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою лише належними йому під будівлями та спорудами площею 244,3 кв.м. Земельну ділянку площею 1457 кв.м. по вул. Одеська, 8 у м.Черкаси [PERSON] ніколи не використовував; її для проїзду використовують як постійний землекористувач ВАТ "ЧЗТА", так і інші юридичні особи ТОВ\~"Євразія С", ПП\~[PERSON], [PERSON] Крім того, на думку позивача, оспорювана ним угода фактично приховує договір оренди землі та є удаваним правочином, до якого мають застосовуватись положення законодавства щодо оренди землі, а саме: положення ст.\~ст. 4-6, 11, 15, 17, 19 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до положень ст.\~377 ЦК України та ст. 120 ЗК України в редакціях станом на 11 вересня 2007 року до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При цьому, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити лише на підставі цивільно-правових угод, а право користування лише на підставі договору оренди. Із змісту оспорюваної угоди випливає, що її предметом є відшкодування збитків, які повязані із фактичним користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, а відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності. Проте, виходячи із положень ст.ст. 152, 156, 157 ЗК України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №\~284, право на відшкодування збитків має лише землекористувач земельної ділянки ВАТ "ЧЗТА". Крім того, оскільки оспорювана угода фактично приховує договір оренди землі, а визначена в угоді плата фактично є орендною платою, то така має розраховуватись, виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, якої зроблено не було. Укладена угода також не містить всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі", що також є підставою для визнання договору недійсним. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 серпня 2017\~року зустрічний позов [PERSON] прийнято до розгляду разом із первісним позовом ЧМР. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 9 жовтня 2017\~року з ініціативи суду залучено ВАТ "ЧЗТА" до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні [PERSON] У судових засіданнях представники ЧМР первісний позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Додатково пояснювали, що угода про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2007 року не є удаваним правочином, оскільки таку було укладено на підставі положень чинного на той час законодавства та рішення Черкаської міської ради про бюджет на 2007 рік, і в наступних таких рішеннях органу місцевого самоврядування про бюджет щороку дублюється пункт про можливість нарахування фактичним землекористувачам землі відповідних збитків. Зазначення в угоді її стороною приватного підприємця [PERSON] це технічна помилка, яка виникла у звязку з тим, що останній раніше був керівником ПП "Ксіл-Сервіс". Акт про затвердження розміру збитків землевласнику внаслідок фактичного користування земельною ділянкою складався саме щодо [PERSON] як фізичної особи, що також свідчить про те, що зазначення його стороною угоди як "приватного підприємця", є помилкою. [PERSON] дійсно є користувачем земельної ділянки по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси площею 244,3 кв.м., яка знаходиться безпосередньо під належними йому нежитловими приміщеннями, проте фактично він використовує земельну ділянку площею 1457 кв.м., оскільки саме земельну ділянку такої площі він неодноразово намагався виділити у своє користування при зверненнях з цього питання до ЧМР. Представник ЧМР у судовому засіданні 9 жовтня 2017 року заявила клопотання про застосування строку позовної давності до вимог [PERSON] щодо недійсності угоди про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 11\~вересня 2007 року. Це клопотання обґрунтовано тим, що [PERSON] з вересня 2007 року було достеменно відомо про існування вказаної угоди, але з позовом про визнання її недійсною він звернувся до суду тільки в серпні 2017 року. Крім того, заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2014 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] вже стягнуто заборгованість за цією угодою за період із 1 серпня 2007 року по 31 липня 2013 року. У судових засіданнях представник [PERSON] адвокат [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, а зустрічний позов просив задоволити з підстав, викладених у зустрічному позові. Додатково пояснив, що [PERSON] дійсно 11 вересня 2007\~року підписав запропоновану йому Черкаською міською радою угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, але це було зроблено тільки тому, що за таких умов з боку Черкаської міської ради йому було обіцяно безперешкодне отримання документів на відведення земельної ділянки площею 1457 кв.м. Насправді він тільки мав намір виділити земельну ділянку такою площею у своє користування, але цього не сталось; жодного доказу на підтвердження користування ним земельною ділянкою площею 1457 кв.м. ЧМР до суду не надала. Водночас цією ж земельною ділянкою користується постійний землекористувач ВАТ "ЧЗТА" та інші юридичні особи співвласники будівель по вул. Одеська, 8 у м.Черкаси, проте позов про відшкодування збитків предявлено чомусь лише до нього. Позивач не пропустив строк звернення до суду із зустрічним позовом, оскільки жодних вимог про стягнення щодо нього грошових коштів за угодою ЧМР не предявляла, про заочне рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2014 року йому нічого не відомо і таке до виконання не предявлялось; про порушене право йому стало відомо лише після отримання копії первісного позову ЧМР до нього про стягнення коштів за угодою від 11\~вересня 2007 року. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи належним чином. У письмових запереченнях на первісний позов [PERSON] також просить застосувати строк позовної давності щодо вимог ЧМР про стягнення з нього грошових коштів за угодою від 11 вересня 2007 року. Заслухавши пояснення представників ЧМР та адвоката [PERSON], дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2002 року ВАТ "ЧЗТА" продало [PERSON] бетонний вузол М площею 71,5 кв.м. та столярний цех Н площею 172,8\~кв.м. за адресою м.Черкаси, вул.\~Одеська, 8 (а.с. 62-63). Пунктом 1.2 цього договору купівлі-продажу визначено, що обєкт купівлі-продажу розташовано на земельній ділянці ЧМР загальною площею 16,5517 га, яка надана продавцю у постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 21 березня 2000 року за №\~254, що підтверджено державним актом на право постійного користування землею від 7 квітня 2000 року за №\~295. Право власності за продавцем на вказану земельну ділянку не зареєстровано. Із цієї ділянки покупцю виділяється у користування земельна ділянка, що буде визначена управлінням земельних ресурсів м.Черкаси згідно з планом погодження (додаток до Договору) земельної ділянки між продавцем та покупцем, який підписується сторонами та є невід'ємною частиною Договору. Розмір та конфігурація земельної ділянки, яка виділяється покупцю, будуть уточнюватися в процесі переоформлення прав користування земельною ділянкою. Пунктом 2.3 договору купівлі-продажу визначено, що відповідно до ст.\~120 ЗК України, у звязку з переходом до покупця права власності на обєкт, до останнього переходить право користування земельною ділянкою. Покупець переоформлює право користування земельною ділянкою у встановленому законодавством порядку. Згідно з договором дарування від 14 червня 2003 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар частину комплексу будівель, а саме: літ. "М" бетонний вузол площею 71,5 кв.м., "Н" столярний цех площею172,8 кв.м., що знаходиться в м.Черкаси по вул.\~Одеській, 8; загальна площе вказаної частини комплексу будівель 244,3 кв.м. (а.с.60). 12 квітня 2007 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради затверджено акт визначення збитків власнику землі № 87, за змістом якого з дати реєстрації договору дарування на обєкт нерухомості громадянин [PERSON] використовує земельну ділянку по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси загальною площею 1457 кв.м. без правовстановлюючих документів. Самовільно використовуючи цю земельну ділянку, [PERSON] не сплачує кошти за використання землі, чим наносить збитки міському бюджету у вигляді неодержання міською радою доходу у формі орендної плати, розмір яких за період із 14 червня 2003 року по 31 березня 2007 року становить 5\~760 грн 42 коп. Рішенням Черкаської міської ради № 852 від 18 липня 2007 року затверджено акт про визначення збитків власнику землі від 12 квітня 2007 року № 87 та запропоновано [PERSON] відшкодувати Черкаській міській раді збитки у вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)\~інші юридичні факти. Статтею 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із ст. ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Судом також установлено, що 11 вересня 2007 року між ЧМР та приватним підприємцем [PERSON], враховуючи рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18 липня 2007 року № 852 "Про затвердження акта про визначення збитків власнику землі", укладено [PERSON] про відшкодування власнику землі заподіяних збитків (далі - [PERSON]). Відповідно до п. 1 [PERSON] землекористувач, що з 14 червня 2003 року використовує земельну ділянку площею 1457 кв.м. за адресою м.\~Черкаси, вул.\~Одеська, 8 з порушенням ст.ст. 125, 206 ЗК України, чим завдає збитків землевласнику, протягом 5 місяців зобовязується відшкодувати кошти в розмірі 7\~277 грн 42 коп. щомісячно рівними частинами по 1455 грн 48 коп. щомісячно до 10 числа місяця наступного за звітним, за період із 14 червня 2003 року по 31 липня 2007 року. Пунктом 2 [PERSON] сторони визначили, що землекористувач зобовязується щомісячно з 1 серпня 2007 року відшкодовувати збитки завдані використанням земельної ділянки з порушенням вимог ст.ст. 125, 206 ЗК України в розмірі 379 грн 25 коп. згідно рішення ЧМР від 8 лютого 2007 року № 2-1516 "Про міський бюджет на 2007 рік". У разі наявності витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.\~Черкаси на земельну ділянку, яка використовується землекористувачем з порушенням вимог ст.ст. 125, 206 ЗК України, плата сплачується в розмірі плати за оренду землі, розрахованому згідно рішення Черкаської міської ради від 31 травня 2007 року № 2-613 "Про плату за оренду землі". Згідно із п. 3 [PERSON] за несвоєчасне внесення плати за землю відповідно до пунктів 1,2 [PERSON] стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Відповідно до ч.\~ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання [PERSON] недійсною, [PERSON] посилався на те, що така є удаваним правочином, оскільки в ній фактично йде мова про користування земельною ділянкою. Отже, [PERSON] приховано договір оренди землі, а тому до правовідносин, що виникають з приводу [PERSON], необхідно застосовувати положення Закону України "Про оренду землі", яким [PERSON] не відповідає. Із такими доводами зустрічного позову погодитись не можна з огляду на наступне. Укладенням [PERSON] [PERSON] погодився з тим, що фактичне використання ним земельної ділянки площею 1457 кв.м. по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси завдає збитків землевласнику ЧМР, які він зобовязався відшкодовувати щомісяця до державної реєстрації ним документа, що посвідчує право на земельну ділянку. На думку суду, закріплення в письмовому договорі (угоді) обовязку відшкодовувати збитки, завдані фактичним використанням земельної ділянки, не порушує норми чинного законодавства України. [PERSON] хоча й прямо не передбачена актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, тому має право на існування. Посилання [PERSON] на те, що вказаний договір приховує договір оренди землі є необґрунтованими, оскільки умовами [PERSON] передбачено щомісячне відшкодування саме збитків, а не орендних платежів за користування земельною ділянкою. Суд критично оцінює доводи [PERSON] про те, що вказана [PERSON] не породжує для сторін жодних правових наслідків і була укладена під примусом ЧМР з обіцянкою в майбутньому виділити йому в користування земельну ділянку площею 0,1457 га, оскільки такі доводи не підтверджено належними та допустимими доказами. Зазначення в [PERSON] про те, що [PERSON] має статус "приватного підприємця" спростовується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 71), тому суд вважає, що таке зазначення є технічною помилкою, яка не призводить до недійсності [PERSON]. Про наявність технічної помилки свідчить і те, що в акті визначення збитків власнику землі № 87 та рішенні виконавчого комітету ЧМР від 18 липня 2007 року № 852, на підставі яких укладено [PERSON], про [PERSON] йдеться як про фізичну особу. З огляду на викладене, підстави для визнання [PERSON] недійсною відсутні, тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.\~ч. 3, 4 ст.\~267 ЦК України \~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд враховує заяву представника ЧМР про застосування позовної давності до вимог зустрічного позову, але з урахуванням відмови судом в зустрічному позові по суті, така заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки умовами [PERSON] передбачено обов'язок [PERSON] з 1 серпня 2007 року сплачувати відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки з порушенням вимог ст.ст. 125, 206 ЗК України, рівними частинами, і такий обов'язок [PERSON] не виконано, то такі збитки підлягають стягненню з останнього. Посилання [PERSON] на те, що він земельною ділянкою площею 1457\~кв.м. по вул.\~Одеська, 8 у м.\~Черкаси фактично не користується, спростовується змістом укладеної ним [PERSON]. Крім того, матеріали справи містять план визначених меж земельної ділянки площею 1457 кв.м., якою фактично користується [PERSON], а також викопіювання з плану міста Черкаси із зазначенням земельної ділянки площею 0,1457 га по вул.\~Одеській у м.Черкаси. Суд враховує й те, що [PERSON] 16 вересня 2015 року та 5\~грудня 2016\~року звертався до ЧМР із заявами про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1457 га по вул.\~Одеська, 8 у м.Черкаси, які з різних причин задоволено не було, що також свідчить про його намір стати титульним володільцем цієї земельної ділянки, якою він фактично користується. У судовому засіданні адвокат [PERSON] [PERSON] також пояснив, що його довіритель не втратив бажання завершити процедуру виділення земельної ділянки площею 0,1457 га у своє користування у порядку, передбаченому ЗК України, але через брак коштів, які потрібні для поновлення технічної документації, наразі не має можливості це зробити. Не можна погодитись і з доводами [PERSON] про те, що право вимагати з нього відшкодування збитків за фактичне користування земельною ділянкою має не ЧМР як власник земельної ділянки, а постійний землекористувач земельної ділянки по вул. Одеська, 8 у м.Черкаси ВАТ "ЧЗТА", оскільки обов'язок у [PERSON] зі сплати коштів виник у нього безпосередньо з положень [PERSON]. За таких обставин, суд погоджується з доводами первісного позову ЧМР про стягнення з [PERSON] грошових коштів за [PERSON]. Водночас, враховуючи заяву [PERSON] про застосування строку позовної давності до вимог ЧМР, суд робить висновок про те, що такі кошти підлягають стягненню за період із 25 квітня 2014 року (в межах трирічного строку до звернення до суду з позовом Черкаською міською радою) та по 31 березня 2017 року (в межах заявлених позовних вимог) у розмірі 23 951 грн 87 коп., а також пеня за [PERSON] 421 грн 46 коп. У порядку розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] також підлягає стягненню 1600 грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved