Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінасова компанія управління активами, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., головний державний виконавець Доманівського районного ВДВС у Вознесенському районі Південного міжрегіональногоуправління юстиції (м.Одеса) Войтович Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М...27.06.2021року про стягнення з [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами, заборгованості за кредитним договором №3343945 від 04.01.2021р., укладений з ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" ,правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021року є ТОВ "Фінансова компанія управління активами" . В позовній заяві позивач посилається на те, що на виконанні у Доманівському районному ВДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) року, відкрито провадження з виконання оспорюваного виконавчого напису. Підставою вчинення виконавчого напису став кредитний договір №3343945 від 04.01.2021р., укладений між [PERSON] та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021року є ТОВ "Фінансова компанія управління активами" .Відповідно до умов кредитного договору сукупна вартість кредиту складала 9268.50грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубими порушенням чинного законодавства. Нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню, не перевірив строки подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами по кожному щомісячному платежу. За таких обставин, позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з позовом по визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач ТОВ "Фінансова компанія управління активами" в судове засідання не зявилися, в письмовій заяві позовні вимоги визнали і не заперечували проти їх задоволення. Від третіх осіб , належним чином повідомлених, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 27.06.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №244083, про стягнення з [PERSON] ,який є боржником за кредитним договором №3343945 від 04.01.2021р., укладений з ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021року є ТОВ "Фінансова компанія управління активами" , кредитної заборгованості в загальній сумі 9268.50 грн., із яких- 3000грн. заборгованість за тілом кредиту , 6268.50 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 25грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2021року по 27.06.2021року по 21.01.2020 року. Постановою головного державного виконавця Доманівського районного ВДВС у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Войтович Т.В.при примусовому виконанні виконавчого напису №244083, виданого 27.06.2021 року, було відкрито виконавче провадження №66664690, про стягнення з [PERSON] заборгованості . Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно дост. 89 Закону України «Про нотаріат`у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У вищезазначену постанову КМУ були внесені зміни та прийнята нова редакція за № 662 від 26.11.2014р. Оскілька нова редакція постанови в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин суперечила вимогам цивільного законодавства, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017р. визнано незаконними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р.. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017р. постанова суда залишена в силі. Таким чином, беручи до уваги постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р., нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис нотаріуса на підставі нормативного акту, який визнано у судовому порядку незаконним. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем визнані позовні вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. В письмовій заяві, направленій до суду, відповідач ТОВ "Фінансова компанія управління активами" позовні вимоги визнала, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про що надав суду письмову заяву до початку розгляду справи по суті, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судових витрат, документально підвтерджених. Позивачем по даній справі сплачені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн. Судові витрати позивачем підтверджені документально, а саме: квитанцією №1020273054 від 01.11.2021р. На думку суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 454 грн. судових витрат, документально підтверджених, що відповідає 50 відсоткам загального розміру судових витрат, понесених позивачем. Так як відповідач визнав позов до початку судового розгляду по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн.

Outcome: approved