Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 30 в с.Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по вул. Січових Стрільців, 30 (колишня Руднєва, 30 ) в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, належали колгоспному двору, головою якого був тато позивача - [PERSON]. При житті, 7 вересня 2015 року батько позивача зробив письмове розпорядження на випадок смерті і все своє майно заповів позивачу. Даний заповіт посвідчено секретарем Чернятинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 55. 18 березня 2016 року [PERSON] помер. На день смерті [PERSON], позивач проживав разом з ним однією сім'єю, вели спільне господарство і мали спільний побут. На даний час [PERSON] продовжує жити в батьковому господарстві, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку тощо. В передбачений Законом строк, позивач звернувся до в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК з приводу успадкування вказаного будинковолодінн, 26 липня 2016р. заведена спадкова справа № 59280972. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в с. Чернятин по вул. Січових Стрільців, 30 нотаріусом йому відмовлено, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. [PERSON] з по господарської книги №10 Чернятинської сільської ради ( ос. рах. 879) вбачається, що на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали : [PERSON], [INFO] - голова двору, помер 18.03.2016 р., [PERSON], [INFO] ( дружина спадкодавця) - відповідачка, [PERSON], [INFO] - син спадкодавця - позивач, [PERSON], [INFO]- невістка спадкодавця - відповідачка. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного вдору не зверталися. [PERSON] ст. 391 Цивільного кодексу України власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, захист його права здійснюється судом. А тому, позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. [PERSON] вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 16.04.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13.01.1988 року слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Чернятин по вулиці Руднєва, 30 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Чернятин по вул. С. Стрільців, 30 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1984 р., загальною площею 94,1 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м., літньої кухні, 3 сараїв, стодоли, навісу, вбиральні, колодязя, воріт, 4 огорож, вигрібної ями. [PERSON] звіту про оцінку майна, складеного ТзОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна" ринкова вартість становить 111431,34 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Витягом з по господарської книги № 10 (ос.рах. 879) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству [PERSON] вул. Січових Стрільців, 30 (бувша Руднєва, 30) суспільна група господарства - колгоспна, стверджено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова господарства, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON] визнають позовні вимоги в повному обсязі, що стверджено поданими до суду заявами. За заповітом від 27.09.2012 р., посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим за № 55, [PERSON] заповів на випадок своєї смерті все належне йому майно (крім земельної ділянки (паю), де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належатиме і на що він за Законом матиме право, в тому числі і житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в селі Чернятин по вул. Січових Стрільців, 30 - [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер 18.03.2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 222075. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). [PERSON] з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Свідоцтвом про народження серії VI-УР № 652160 від 12.07.1964 р. стверджено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на момент його смерті проживав та був зареєстрований разом з ним, про що свідчить довідка № 78 від 04.07.2016 року, видана виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови В.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1551/02-31 від 01.11.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 18.03.2016 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Чернятин вул. Січ. Стрільців, 30 Городенківського району, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1035 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Чернятин вулиця Січових Стрільців, 30 Городенківського району Івано-Франківської області, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 012266. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 30 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. [PERSON] ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 30 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved