Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що з 05.03.1962 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі подружжям було побудоване домоволодіння, що складається з житлового будинку із господарськими спорудами по вул.Шкільній, 1415 в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області. Незважаючи на те, що житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON], свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно ним отримано не було. 21.03.1998 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину вказаного домоволодіння. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно на випадок смерті заповів [PERSON] Як спадкоємець померлого, позивач [PERSON] спадщину прийняв. Спадщину по смерті [PERSON] також прийняла його дружина [PERSON] (обов'язкову частку як непрацездатна вдова у розмірі 1/3 частини спадкового майна). 29.06.2016 року померла [PERSON] Після смерті якої відкрилася спадщина на 5/6 частин спірного домоволодіння, зокрема: ? частина в даному нерухомому майні, що належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя та 1/3 частина (обов'язкова частка у спадщині), яку остання успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно на випадок смерті заповіла [PERSON] Як спадкоємець померлої, позивач [PERSON] спадщину прийняв. Зважаючи на те, що за життя спадкодавців останніми не було оформлене право власності на вищевказане домоволодіння, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно, у зв'язку з чим за [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку, а за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 5/6 частин вказаного будинку. У судовому засіданні позивачі та їхній представник, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач Тернавська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області у судове засідання свого представника не направила, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул.Шкільна №1415 в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області розташований житловий будинок літ."А" загальною площею 43,60 кв.м., у тому числі 25,20 кв.м. жилої площі, сараї літ."Б, В", криниця №1. Згідно даних погосподарської книги Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1964 року. Відповідно до\~ст.86 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно роз'яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що 05.03.1962 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ №264877 повторно виданим 07.03.1977 рокуТернавською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. Статтею 125 Сімейного кодексу УРСР 1926 року визначено, що майно, нажите подружжям спільною працею в період шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше ж майно складає окрему власність кожного з них. Отже, за змістом вищевказаної норми закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної власності кожного з них. Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1964 року за [PERSON] на час коли останній перебував у шлюбі з [PERSON], то будинок вважається їх спільним майном та з того часу вони є його співвласниками в рівних частках, тобто по ? частині кожний. 21.03.1998 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №032835, виданого 23.03.1998 року виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на ? частину його житлового будинку з господарськими спорудами. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Виходячи з того, що спадкодавець [PERSON] помер 21.03.1998 року, до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя [PERSON] 17.01.1998 року склав заповіт, відповідно до якого все майно, яке йому буде належати на день смерті, заповів [PERSON] Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], позивач [PERSON] спадщину прийняв шляхом вступу у фактичне управління і володіння спадковим майном, оскільки провів капітальний ремонт житлового будинку. Крім того, [PERSON], як непрацездатна вдова спадкодавця, успадкувала обовязкову частку у спадковому майні. Інших спадкоємців, в т.ч. і таких що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], судом не встановлено. А тому, зважаючи на той факт, що заявленими спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] і з урахуванням заповіту на ім'я [PERSON] спадкове майно ділиться наступним чином: 1/3 (або 2/3 із ? частини) житлового будинку з господарськими спорудами обов'язкова частка непрацездатній вдові [PERSON] та 1/6 (або 1/3 із ? частини) спадкового майна спадщина по заповіту [PERSON] Постановою нотаріуса від 20.04.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по вул.Шкільній, 1415 в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спадкодавцеві [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно. 29.06.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №163171, виданого 29.06.2016 року виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецькій області. Після її смерті відкрилась спадщина на 5/6 частини спірного житлового будинку з господарськими спорудами, зокрема: ? частина в даному нерухомому майні, що належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя та 1/3 частина набута останньою у спадок після смерті чоловіка. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України). Судом встановлено, що за життя [PERSON] 25.04.2014 року склала заповіт, відповідно до якого все майно, яке їй буде належати на день смерті, заповіла [PERSON] Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON], позивач [PERSON] спадщину прийняв, так як в передбачений законом строк 27.10.2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про її прийняття. Інших спадкоємців, в т.ч. і таких що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], судом не встановлено. Постановою нотаріуса від 03.02.2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по вул.Шкільній, 1415 в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність спадкодавцеві [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно. За таких обставин, суд приймаючи до уваги те, що житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Шкільній, 1415 в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької областіналежав на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON], і позивачі [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину, проте не можуть оформити свої права на спадкове майно, приходить до висновку, що їх вимоги про визнання за ними права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку та [PERSON] право власності на 5/6 частин житлового будинку. На підставі викладеного, ст.ст.524, 534, 549 ЦК УРСР (1963 року), 1216, 1217, 1223, ч.ч.1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1297 ЦК України, та

Outcome: approved