Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом і просять визнати за ними в рівних частинах кожному, право власності на земельну ділянку, площею 3,9255 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 12 березня 2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку, що розташована на території Лецьківської сільської ради Київської області. Позивачі прийняли спадщину за заповітом від 18 червня 2009 року, посвідченим секретарем виконкому Лецьківської сільської ради [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 26. Іншим спадкоємцем який має право на обов'язкову частку є дружина спадкодавця - [PERSON] яка своєю заявою №642 від 26.06.2012 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачів. Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку в зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Факт володіння померлим [PERSON] земельною ділянкою підтверджується: копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 березня 2003 року; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Своє право на спадщину позивачі підтверджують копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18 січня 2012 року; копією заповіту від 18 червня 2009 року №26; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №30866677 від 23.06.2012; копіями своїх свідоцтв про народження; копією свідоцтва про укладення шлюбу позивача [PERSON]; копією листа Держгеокадастру; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В підготовче судове засідання позивачі не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року„ до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, яким було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними". З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії серії [NUMBER] виданого 12 березня 2003 року на ім'я [PERSON], вбачається, що право власності останнього на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,9255 га, що розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 165. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved