Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Мольницької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Позов мотивований тим, що позивачем [PERSON] разом із колишнім чоловіком [PERSON] у 1989 році в с.Молниця по вул. Флорілор 22 Герцаївського району Чернівецької області було побудовано житловий будинок та зведено господарські споруди. Незважаючи на те, що житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON], свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно ним отримано не було. 22 січня 2006 року шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] розірвано. 07.02.2006 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку житлового будинку із господарськими спорудами. Позивачці [PERSON] в минулому дружині померлого належить ? частина житлового будинку як такий що набутий за час шлюбу, а інша ? частина вказаного будинку в рівних частках має перейти до їхніх дітей [PERSON], [PERSON], позивачів у справі, в порядку спадкування за законом. Як спадкоємці померлого, позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли шляхом безпосереднього та фактичного проживання в даному будинку. Зважаючи на те, що за життя спадкодавця ним не було оформлено право власності на житловий будинок, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя та право на спадщину на спірне нерухоме майно. У зв'язку з чим просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку як спільне майно подружжя, а за [PERSON] та [PERSON] по ? частини житлового будинку право власності в порядку спадкування за законом. Представник позивача у судове засідання позов підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач\~[PERSON] сільська рада Герцаївського району Чернівецької області у судове засідання свого представника не направила, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що по вул. Флорілор, 22, в с.Молниця Герцаївського району Чернівецької області розташований житловий будинок літер "А" загальною площею 217,00 кв.м., у тому числі 101,80 кв.м. жилої площі, літня кухня літер "Б" площею 77,60 кв.м., сарай літер "В" площею 26,80 кв.м., колодязь №1, огорожа № 2,3,4. Згідно даних погосподарської книги [PERSON] сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з березня 1989 року. Згідно довідки 97 від 15 листопада 2017 року виданою техніком з інвентаризації нерухомого майна інвентаризаційна вартість в цінах на 2017 рік вищевказаного будинку з господарськими будівлями складає 304538 грн. Відповідно дост.86 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 25.04.1982 року зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 22 січня 2001 року шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-МИ № 016566 від 06 серпня 2007 року. Статтею 22 Кодексу про шлюб і сім'ю України в редакції 1969 року визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Отже, зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1992 року за [PERSON], на час коли останній перебував у шлюбі з позивачкою [PERSON], то будинок вважається їх спільним майном та з того часу вони є його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожний. 07.02.2006 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ №015057 виданим 08.02.2006 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Герцаївського району Чернівецької області. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Флорілор 22 в с.Молниця Герцаївського району Чернівецької області. Згідно з ч.1\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] заповіту після себе не залишив, а значить спадкування має місце за законом. Частинами 1, 3, 4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом другому з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька відповідно, а 13.11.2017 року [PERSON] подала заяву від імені матері [PERSON] про отримання свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя. Інших спадкоємців які б мали право на спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постановами нотаріуса від 20.11.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та про право власності на частку у спільному майні подружжя з підстав відсутності документів що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами, чи його частку, що по вул. Флорілор, 22, с. Молниця, Герцаївського району Чернівецької області. Згідно довідки № 2003 від 01.12.2017 року [PERSON] сільської ради на день смерті [PERSON] в даному господарстві були зареєстровані та проживали колишня дружина [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], позивачі по справі. За таких обставин, суд приймаючи до уваги те, що житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Флорілор, 22, с. Молниця, Герцаївського району Чернівецької області належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], і позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, проте не можуть оформити свої права на спадкове майно, приходить до висновку, що їх вимоги про визнання за ними права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частин житлового будинку (частина житлового будинку як спільне майно подружжя) а за позивачами [PERSON] та [PERSON] визнати право власності в порядку спадкування за законом по 1\\4 частини житлового будинку. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі\~ст.22 Кодексу про шлюб і сім'ю України, ст.ст.1216,\~1217,\~1223, ч.ч.1,\~3\~ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1297 ЦК України\~та

Outcome: approved