Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу №1 нежилих приміщень першого поверху [ADDRESS], укладеного між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством ''Самсар" від 10.01.2008 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним в частині покупця та визнання за ним права власності на вказане нежиле приміщення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дане нежиле приміщення було придбане за його кошти, однак оформлене на ПП «Самсар», оскільки оформлення зазначеного майна безпосередньо на нього на час вчинення правочину було неможливим у зв'язку з тим, що ПП «Самсар» був наймачем та мав переважне право перед іншими особами на придбання нежитлового приміщення, однак у зв'язку з відсутністю власних коштів у ПП «Самсар» між директором [PERSON] та [PERSON] відбулася усна домовленість про те, що [PERSON] надасть грошові кошти на погашення вартості об'єкту за договором купівлі - продажу №1, а після оформлення документів ПП «Самсар» проведе переоформлення правовстановлюючих документів на ім'я [PERSON] як на належного власника приміщення. Після перегляду заочного рішення суду позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати право власності на вказане приміщення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем за Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19.05.2011 року по цивільній справі №2-1671/2011. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні доповнений позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Представники відповідача Климук А.П. та директор підприємства [PERSON] у судовому засіданні вимоги не визнали та просили у позові відмовити повністю, посилаючись на те, що борг на користь позивача було стягнуто рішенням суду з [PERSON] як з фізичної особи та відкрито виконавче провадження; підстави для задоволення позову за ст.235 ЦК України відсутні, оскільки удаваність правочину не доведена, іншого правочину сторони договору не мали намір укладати. Крім того, за вимогами ст.96 ЦК України юридична особа не відповідає за боргові зобов'язання її директора, недійсність правочину визначена виключно ст.215 ЦК України. Також представники повідомили суд, що після укладення договору купівлі-продажу, між ПП «Самсар» та третьою особою товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" був укладений іпотечний договір, предметом якого є нежитлові приміщення першого поверху [ADDRESS]. Представник співвідповідача Одеської міської ради на адресу суду надіслала листа з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнали. Із заявою про розгляд справи за її відсутності також звернулась третя особа - приватний нотаріус [PERSON] Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Залучена до участі у справі третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2008 року був укладений договір купівлі-продажу №1 нежилих приміщень першого поверху [ADDRESS] між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством ''Самсар", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], продаж приміщення вчинено за 505 036 гривень, при цьому ПП "Самсар" був наймачем приміщення та мав переважне право перед іншими особами на придбання майна. Грошові кошти на оплату обумовленої сторонами суми, яка фактично складала 100 000 тисяч доларів США, надав позивач у справі, оскільки ПП «Самсар» не мав достатніх коштів для проведення повного розрахунку за договором купівлі - продажу, при цьому позивач та відповідач (ПП «Самсар») дійшли згоди, що договір купівлі - продажу буде укладено від імені ПП «Самсар», майно буде придбане за рахунок грошових коштів [PERSON], а в подальшому ПП «Самсар» проведе переоформлення майнових прав на належного власника [PERSON] Вказані обставини встановлені Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.05.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.10.2011 року, що були залишені без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.09.2012 року, за якими з [PERSON] стягнуто на користь позивача вказані грошові кошти як безпідставно отримані, - у відповідності до вимог ст.1212 ЦК України (а.с.60-64, 109-112). Позивач фактично вступив в управління та користування спірним нежилим приміщенням, оскільки між ПП "Самсар" та ТОВ "Мода", представником якого за довіреністю був позивач, був укладений договір оренди, що також встановлено зазначеними рішеннями судів та рішенням господарського суду Одеської області від 10.10.2011 року у справі №27/17-3153-2011. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, спір між позивачем та фізичною особою [PERSON] (директором ПП "Самсар") вирішений зазначеними вище рішеннями судів, на користь позивача повністю стягнуто суму отриманих [PERSON] грошових коштів як безпідставно отриманих, - у відповідності до вимог ст.ст.1212, 1213 ЦК України. Позивач за вказаними рішеннями отримав виконавчий лист та на даний час здійснюється виконавче провадження за рішенням суду. Посилання позивача на вимоги ст.235 ЦК України як на підставу для задоволення позову на думку суду є помилковим, оскільки, відповідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами, щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Аналізуючи норму закону, на яку посилається позивач, у сукупності зі встановленими у судовому засіданні обставинами, суд прийшов до висновку про відсутність іншого правочину, який сторони мали намір приховати, тобто відсутність удаваності правочину. Крім того, сторонами договору купівлі-продажу є дві юридичні особи, право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за юридичною особою-відповідачем, боржником за рішенням суду є фізична особа [PERSON], а у відповідності до ст.96 ЦК України юридична особа не відповідає за особистими зобов'язаннями її керівника. Також, суд звертає увагу на ту обставину, що після придбання спірного нежитлового приміщення, між ПП "Самсар" та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" був укладений іпотечний договір №PM-SME 502/257/2008 року, предметом іпотеки є спірне нежитлове приміщення (а.с.125-141). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: dismissed