Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У травні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 25.12.2009 року по 05.10.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання з відповідачем [INFO] року у [PERSON] народився син [PERSON] Позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2011 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Як стверджувала [PERSON], відповідач з моменту розірвання шлюбу не спілкується з сином, не бере участі у його матеріальному забезпеченні, не цікавиться ним, його розвитком та навчанням. Позивач зазначила, що дитина постійно мешкає з нею, перебуває на її утриманні, вона змушена самостійно дбати про фізичний та духовний розвиток сина. З цих підстав позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання 04.05.2017 року не з'явилися, представник відповідача про час та місце судового розгляду належним чином повідомлена, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. У судовому засіданні 23.02.2017 року представник відповідача позов визнала частково, не заперечувала проти позовних вимог в частині стягнення аліментів. За таких обставин, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, позов підтримала в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року по 05.10.2011 року. Від спільного проживання з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.12). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14-15). Відповідно до положень п.п.2,3 ст.150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2017 року №1225/41/3/103, відповідач у справі, батько малолітнього [PERSON], всупереч наведених законодавчих норм ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно свого сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, навчанням та розвитком, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає (а.с.60-61). З довідки від 05.04.2016 року №80, наданої ДНЗ №461, вбачається, що батько [PERSON] за період з червня 2011 року по червень 2014 року не приводив та не забирав дитину [PERSON] з дошкільного навчального закладу, участі у вихованні дитини не приймав. Також зазначено, що дитиною опікувалася мати [PERSON], яка забезпечувала його всім необхідним, оплачувала квитанції за харчування дитини (а.с.17). У характеристиці учня 2-го класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №201 м. Києва [PERSON]. зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню сина, входить до складу батьківського комітету (а.с.18). На даний час вихованням [PERSON], [INFO], займається його мати [PERSON], з якою малолітній постійно мешкає. Позивач змушена сама матеріально забезпечувати сина, дбати про його фізичний та духовний розвиток. Позивач створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку дитини, входить до складу батьківського комітету, що засвідчується характеристикою учня 2-го класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №201 м. Києва [PERSON] (а.с.18). П.2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем у такій справі, згідно ст.165 Сімейного кодексу України та абз.1 п.18 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року може бути один з батьків. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 14.02.2017 року №1225/41/3/103 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] Твердження представника відповідача про намір вирішити спір мирним шляхом та про бажання відповідача [PERSON] спілкуватися з сином не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є молодим працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Слід зазначити, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина. Позивачем [PERSON] не обгрунтовано доцільності стягнення з відповідача аліментів у розмірі саме 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також згоду відповідача сплачувати на утримання сина аліменти, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов [PERSON] пред'явлено 19.05.2016 року, а тому аліменти суд присуджує саме з цього дня. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. та присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст.ст.6, 150, 164, 165, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", п.п.15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року та,

Outcome: partial