Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 січня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ПАТ «Ідея банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який уточнив в поданій до суду 10 лютого 2020 року заяві. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.11.2016 між позивачем та ПАТ «Ідея банк» було укладено кредитний договір № Z70.178.75545, за умовами якого позивачу надано грошові кошти в розмірі 73500 грн терміном по 09.11.2017. 20.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 23.12.2017 по 04.06.2018 в розмірі 138384,45 грн. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В своїй позовній заяві [PERSON] просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 20.07.2018 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея банк» грошових коштів у розмірі 138384,45 грн. Просив також зарахувати стягнуті з [PERSON] в порядку виконавчого провадження кошти в рахунок погашення основної суми боргу по кредиту в розмірі 8163 грн 80 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач 10.03.2020 засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що виконавчий напис, вчинений 20.07.2018 приватним нотаріусом є таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 23.11.2016 між позивачем [PERSON] та ПАТ «Ідея банк» укладено кредитний договір № Z70.178.75543, за умовами якого позивачу банком надані грошові кошти на поточні потреби в сумі 73500 грн строком на 60 місяців зі сплатою відсотків. 20 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» невиплачені в строк кошти на підставі кредитного договору № Z70.178.75543 від 23 листопада 2016 року, зокрема, вимоги ПАТ «Ідея банк» за період з 23.12.2017 по 04.06.2018 включно в розмірі 56308,78 грн основного боргу, 9761,23 грн простроченого боргу, 16474,03 грн прострочених процентів, 325,81 грн строкових процентів, 2425,50 грн нарахованої плати за обслуговування кредиту, 14553 грн простроченої плати за обслуговування кредиту, 36836,10 грн пені, 1700 грн плати за вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Дослідженими в справі доказами встановлено, що при вчиненні виконавчого напису від 20.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем АТ «Ідея Банк» на обґрунтування вимог пакету документів. Окрім того, із встановлених судом обставин справи вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості [PERSON] , надав інформацію щодо розміру заборгованості станом на час вчинення виконавчого напису, виписку з рахунка. З урахуванням положень Переліку документів, зазначені документи не можуть вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника, оскільки не є первинними документами. Окрім того, матеріали справи не містять даних того, що [PERSON] отримував письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань , а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем не було надано до приватного нотаріуса платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків та/чи інших документів, які могли б бути належними доказами підтвердження наявності безспірної заборгованості. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виконавчий напис, вчинений 20 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, підлягає визнанню таким, що не піддягає виконанню з тих підстав, що не дотримано вимоги щодо безспірності заборгованості, хоча за формою та змістом він відповідає вимогам, встановленим до змісту виконавчого напису. Вимоги позивача [PERSON] про зарахування стягнутих в порядку виконавчого провадження коштів в рахунок погашення основної сум боргу по кредиту в розмірі 8163,80 грн заявлені безпідставно, не відповідають способам захисту цивільних справ, тому не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн та 840,80 грн, який у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial