Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

в лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив: - визнати незаконними дії ГУПФУ у м. Києві щодо отримання інформації по недоотриманих коштах по пенсійних виплатах померлого [PERSON] спадкоємцем [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ННХ 096229; - зобов`язати ГУПФУ у м. Києві надати повну інформацію щодо недоотриманих сум пенсійних виплат померлого [PERSON] з усіма перерахунками, не враховуючи норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; - виплатити [PERSON] решту спадщини за законом померлого [PERSON] ; - зобов`язати ГУПФУ у м. Києві нарахувати та виплатити позивачу на підставі, у порядку та у розмірі компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати частин пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати"; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ у м. Києві судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп. на користь [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 10.09.2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом ННХ 096229, згідно з яким він є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме: недоотриманої у зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 93 556 грн. 01 коп., що підтверджується Довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві 16.07.2019 року за вих. № 155046/04. При цьому, на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ГУПФУ у м. Києві виплачено позивачу недоотриману пенсію [PERSON] у розмірі 95 277 грн. 35 коп. Однак, оскільки з вищенаведеної довідки неможливо дізнатися за який період виникла заборгованість по виплаті пенсії померлому [PERSON] , чи було здійснено перерахунок пенсії та з якого строку він не отримував пенсійні виплати, 28.11.2019 року було відправлено адвокатський запит до ГУПФУ у м. Києві з метою отримання вказаної інформації. Разом з тим, відповіддю ГУПФУ у м. Києві було відмовлено у наданні даних щодо недоотриманих пенсійних виплат померлого [PERSON] . За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що спірним є визнання незаконними дії ГУПФУ у м. Києві по ненаданню повної інформації про суму недоплачених пенсійних виплати померлого [PERSON] та недоотриманих у зв`язку з тим суму виплат виплати по спадщині за законом [PERSON] у повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 14.02.2020 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 28.05.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху з метою надання позивачу строку уточнити кожну позовну вимогу з урахуванням регламентованих законом способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених, зокрема, положеннями ст. 16 ЦК України. В даному випадку необхідно вказати, що в ухвалі суду від 28.05.2020 року позивачу, серед іншого, було зазначено про порядок оформлення клопотань про витребування доказів, однак стороною позивача вказане право реалізоване не було. На виконання вимог вищенаведеної ухвали від 28.05.2020, до суду 06.07.2020 року надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач уточнив зміст позовних вимог та остаточно просив суд: визнати незаконними дії ГУПФУ у м. Києві щодо ненадання інформації у своїй відповіді від 05.12.2019 року № 295336/07 на адвокатський запит від 28.11.2019 року з якого терміна померлий не отримував пенсійні виплати та відповідно суму недоотриманих коштів з моменту припинення виплат до смерті. Також, у вказаній заяві позивач зазначив про неможливість конкретизувати розмір та решту спадщини за законом померлого [PERSON] , а також ціну позову. Отже, предметом спору у даній справі є дії відповідача при наданні відповіді на адвокатський запит від 28.11.2019 року. 08.07.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 09.07.2020 року закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 10.11.2020 року до суду надійшла заява позивача в якій він просив позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Дослідивши та оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер - [INFO] . Також, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 10.09.2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом ННХ 096229, згідно з яким він є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , а саме: недоотриманої у зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 93 556 грн. 01 коп., що підтверджується Довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві 16.07.2019 року за вих. № 155046/04. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ГУПФУ у м. Києві виплачено позивачу недоотриману пенсію [PERSON] у розмірі 95 277 грн. 35 коп., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія відповідної квитанції. 28.11.2019 року адвокат Бірюков А.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати наступну інформацію: - з якої дати померлий [PERSON] не отримував пенсійні виплати? - копію рішення, на підставі якого була припинена виплата пенсії; - чи здійснювався перерахунок належних померлому пенсійних виплат? - розрахунок належних та невиплачених пенсійних платежів щомісячно. Листом від 05.12.2019 року за № 295336/02 відповідач відмовив адвокату Бірюкову А.М. у наданні запитуваної інформації з підстав ненадання доказів, які б свідчили про наявність у адвоката та його довірителя дозволу на поширення інформацію відносно [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що вищенаведені дії відповідача є незаконними та порушують його права на отримання спадщини у повному обсязі. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", органи державної влади, органи місцевого самоврядування. їх посадові і службові особи у відносинах з адвокатами зобов`язані дотримуватися вимог Конституції України та законів України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, практики Європейського суду з прав людини. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. На підставі ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Окрім цього, у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію", інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів. При цьому, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб. Як вбачається, адвокатом на підтвердження своїх повноважень діяти в інтересах позивача було додано до адвокатського запису ордер на надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Водночас, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у позивача права отримувати інформацію щодо померлого [PERSON] , зокрема, свідоцтва про право спадщину за законом, адвокатом до адвокатського запиту додано не було. За вказаних обставин, суд вважає безпідставними твердження позивача про незаконність дій відповідача при наданні відповіді на адвокатський запит, адже ГУПФУ у м. Києві, надаючи таку відповідь, діяло в порядку, у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством. У свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі викладеного, а також зважаючи на відсутність будь-яких фактичних даних стосовно того, що відповідачем порушується, не визнається або оспорюється право позивача на отримання інформації щодо пенсійних виплат спадкодавця, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог як передчасних, необґрунтованих на вимогах закону та недоведених належними і допустимим доказами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed