Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

27 червня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 27.07.2017 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд на 09.10.2017. В заяві позивач вказував, що відповідно договору без номера від 10 жовтня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язалося надати кредит [PERSON] в сумі 35683,23 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав кредит [PERSON], однак вона в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов договору. Станом на 31 травня 2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору без номеру від 10 жовтня 2011 року утворилася заборгованість на загальну суму 35683,23 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2011 року без номеру в розмірі 35683,23 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Сафір Ф. О. в клопотанні до суду прохав справу розглядати за його відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та прохав суд з урахуванням складеного ним альтернативного розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом, зменшити розмір несплачених відповідачем процентів на прострочену заборгованість із 28055,98 грн до 2302,43 грн, а заборгованість за пенею та комісією зменшити із 3500,00 грн до 1200,00 грн, оскільки позивачем не надано доказів у справі про збільшення кредитного ліміту, а також Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача як позичальника. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки ціна позову зазначена позивачем у розмірі - 35683,23 грн, то справа відноситься до категорії малозначних справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В порядку ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Суд вважає, що справу потрібно розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, тому заслухавши представника відповідача [PERSON], розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що дійсно 10 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру, згідно якого Відповідачу надано кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6,7,8-31). Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією, а саме отримання кредиту та сплата ним періодичних платежів, а отже кредитний договір укладений відповідно нормам чинного законодавства та є чинним. Відповідно свідоцтва про шлюб, відповідач [PERSON] змінила своє прізвище на «Касюра» ( а.с.54). [PERSON] за кредитним договором свої зобов'язання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 31 травня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 35683,23 грн., що складається з: кредиту - 1951,86 грн; процентам - 28055,98 грн; пенею та комісією - 3500,00 грн; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; штрафу (процентна складова) - 1675,39 грн. (а.с. 4-5). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд не бере до уваги клопотання представника відповідача [PERSON] відносно врахування при вирішенні спору зробленого ним альтернативного розрахунку заборгованості по процентах за користування [PERSON]. кредитом, а саме в частині зменшення розміру несплачених відповідачем процентів на прострочену заборгованість із 28055,98 грн до 2302,43 грн, а заборгованість за пенею та комісією із 3500,00 грн до 1200,00 грн, оскільки розрахунок, що він надав суду не є належним доказом, так як останній не має спеціальних знань для його здійснення. Відповідно ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини не можливо. Відповідачем та його представником не було заявлено клопотань про призначення будь яких експертиз з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Враховуючи, що невиконання позичальником умов кредитного договору є істотним порушенням вказаного договору, оскільки банк не отримав суму боргу за користування кредитом, суд вважає за потрібне стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35683,23 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved