Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 13.09.2018 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який передано на розгляд судді Шкамерді Катерині Сергіївні згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №100780 від 24 січня 2008 року позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,32 га, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3521485800:02:000:0444. Зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача згідно договору оренди землі від 21.11.2008, зареєстрованого 13.02.2009 у Голованівському реєстраційному офісі КРФ ДП "Центр ДЗК", який укладений строком на десять років та діє до 13.02.2019. Представник позивача вказує, що позивач має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку, у зв`язку з чим, 07.06.2018 звернулась до державного реєстратора Голованівської селищної ради Топольник О.М. з метою отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо наявності зареєстрованих речових прав стосовно земельної ділянки, на що отримала інформацію про те, що 24.07.2015 між нею та відповідачем нібито була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 21.11.2008 про продовження договору оренди землі, на підставі якої, строк договору оренди землі продовжено до 31.12.2025. Представник позивача стверджує, що позивач не підписувала додаткову угоду до договору оренди землі від 24.07.2015, і з пропозицією укладення такої додаткової угоди до неї ніхто не звертався. Після отримання інформації від державного реєстратора позивач за допомогою телефонного зв`язку звернулась до відповідача щодо надання їй пояснень стосовно наявності спірної додаткової угоди, на що в червні 2018 року відповідальна особа відповідача передала їй примірник спірної додаткової угоди. Представник позивача вказує, що в наданому позивачу примірнику додаткової угоди міститься підпис не позивача. Також, представник позивача зазначає, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №012008 від 18 грудня 2012 року неповнолітній дочці позивача [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,4174 га, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3521485800:02:000:0442. Зазначена земельна ділянка перебувала в користуванні відповідача без укладення договору оренди землі. Представник позивача вказує, що позивач має намір самостійно обробляти земельну ділянку дочки, у зв`язку з чим, 07.06.2018 звернулась до державного реєстратора Голованівської селищної ради Топольник О.М. з метою отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо наявності зареєстрованих речових прав стосовно земельної ділянки, на що отримала інформацію про те, що 24.07.2015 між нею та відповідачем нібито було укладено договір оренди землі, на підставі якого відповідачу передано в оренду земельну ділянку дочки на строк до 31.12.2025. Представник позивача стверджує, що позивач не підписувала договір оренди землі від 24.07.2015, і з пропозицією укладення такого договору до неї ніхто не звертався. Після отримання інформації від державного реєстратора позивач за допомогою телефонного зв`язку звернулась до відповідача щодо надання їй пояснень стосовно наявності спірного договору оренди землі, на що в червні 2018 року відповідальна особа відповідача передала їй примірник спірного договору. Представник позивача зазначає, що в наданому позивачу примірнику договору оренди землі міститься підпис не позивача, а також не її підпис міститься в акті приймання-передачі та в додатку до цього договору. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 202, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), представник позивача просить визнати недійсною додаткову угоду без номера від 24.07.2015 до договору оренди землі без номера від 21.11.2008, яка укладена між [PERSON] та Агрофірмою «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та зареєстрована державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко Іриною Василівною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24146854 від 04.09.2015); визнати недійсним договір оренди землі без номера від 24.07.2015, який укладений між [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] та Агрофірмою «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко Іриною Василівною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24148278 від 04.09.2015). Ухвалою суду від 17.09.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018, дану справу передано на розгляд судді Гарбузу Олександру Сергійовичу у зв`язку з переведенням шляхом відрядження строком до одного року судді Шкамерди К.С. на роботу на посаді судді Приморського районного суду м. Одеси у відповідності до Указу Президента України №291/2018 від 21.09.2018. Ухвалою суду від 03.10.2018 прийнято справу до свого провадження суддею Гарбузом О.С. та призначено до підготовчого засідання. 22.10.2018 представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позов, який прийнято судом до розгляду та приєднано до матеріалів справи. У відзиві зазначив, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. 21.11.2008 між відповідачем і позивачем був укладений договір оренди земельної ділянки останньої, за яким позивач надала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку строком на 10 років. 24 липня 2015 року між сторонами була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 21.11.2008, якою строк дії договору було подовжено до 31.12.2025, яка зареєстрована державним реєстратором Реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко І.В. 03.09.2015, номер запису про інше речове право 11036430. Також 24.07.2015 між відповідачем і позивачем, яка діяла в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , був укладений договір оренди земельної ділянки останньої, за яким позивач надала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку строком до 31.12.2025, який зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко І.В. 03.09.2015, номер запису про інше речове право 11037085. Під час вчинення спірних договору оренди землі та додаткової угоди відповідачем та позивачем додержано всі необхідні вимоги чинного законодавства України, у тому числі ті, що встановлені ст. 203 ЦК України, їх зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Спірні договір оренди землі та додаткова угода спрямовані на реальне настання правових наслідків по них, оскільки вони встановлюють певні права та обов`язки для сторін договору. Волевиявлення учасників на момент вчинення правочинів було вільним і відповідало внутрішній волі учасників, що підтверджується підписами самих учасників та відсутністю доказів підписання договору оренди землі та додаткової угоди іншою, ніж позивачем, особою. Представник відповідача зазначив, що позивач вводить суд в оману своїм твердженням про те, що спірні договір оренди землі та додаткову угоду підписано не нею, оскільки це не відповідає дійсності. Представник відповідача стверджує, що спірні договір оренди землі та додаткова угода підписані позивачем власноручно. Посилання позивача на те, що спірні договір оренди землі та додаткову угоду вона не підписувала є повністю нею надуманим твердженням та не відповідає дійсності. Крім того, факт наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також факт визнання цих договірних відносин самим позивачем підтверджений тим, що позивач особисто неодноразово отримувала орендну плату у повному обсязі відповідно до умов, визначених спірними договором оренди землі та додатковою угодою її земельної ділянки та земельної ділянки її дочки. Вищезазначену пропозиції орендодавцям земельних ділянок, у тому числі позивачу та [PERSON] були зроблена у 2015 році, і факт прийняття пропозиції на укладення спірних договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі був підтверджений одержанням позивачем та [PERSON] з 2015 року орендної плати у розмірах, що передбачені умовами спірних правочинів. Орендна плата по спірним договору оренди землі та додатковій угоді підприємством виплачується, а позивачем отримується вчасно та у повному обсязі, заборгованості немає. Представник відповідача вказує, що позивач жодного разу не пред`являла відповідачу будь-яких претензій з приводу недодержання відповідачем умов спірних правочинів або заподіяння їй збитків, пов`язаних з використанням орендарем її та її дочки земельних ділянок, а також ніколи не порушувала перед відповідачем питання про розірвання спірних правочинів за взаємною згодою сторін. Позивач та її дочка [PERSON] в 2015 році знали про умови спірних договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди їх земельних ділянок і своїми діями підтвердили свою згоду на них, а тому посилання позивача в позовній заяві на те, що про існування спірних правочинів їй стало відомо влітку 07.06.2018 не відповідають дійсності та є спробою позивача ввести суд в оману з метою уникнення пропуску строку позовної давності та застосування до позовних вимог наслідків, передбачених п. 4 ст. 267 ЦК України. Представник відповідача вказав, що відповідач понесло значні витрати на державну реєстрацію спірних правочинів, а також на планування посівних площ, який розраховується на роки наперед. Добрива та інші речовини вносяться завчасно, що в разі дострокового припинення права користування земельними ділянками призведе до завдання відповідачу колосальних збитків. Позовна заява не містить жодного доказу по суті заявлених вимог. На підставі зазначеного, представник відповідача просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] до АФ «Хлібороб» у формі ТОВ позовну давність та наслідки, передбачені п. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 67-69 т. 1). 11.03.2019 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у відповідача витребувано оригінал додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.11.2008, укладеної 24.07.2015 між [PERSON] та АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, зареєстровану державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області 04.09.2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24146854 та договір оренди землі, укладений 24.07.2015 між [PERSON] та АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області 04.09.2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24148278. На виконання ухвали 07.08.2019 представником відповідача [PERSON] суду надано витребувані докази. 07.08.2019 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про призначення судово-почеркознавчої експертизи по справі, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 05.09.2019 поновлено провадження у справі в зв`язку з необхідністю розгляду клопотання експерта, яке надійшло до суду 27.08.2019 та призначено підготовче засідання. 22.10.2019 постановлено ухвалу суду, якою клопотання експерта задоволено та на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 18.12.2019 поновлено провадження у справі в зв`язку з необхідністю розгляду клопотання експерта, яке надійшло до суду 10.12.2019 та призначено підготовче засідання. 31.01.2020 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про призначення судово-почеркознавчої експертизи по справі, на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 31.03.2020 поновлено провадження у зв`язку з надходженням до суду 23.03.2020 висновку експерта та призначено підготовче засідання. 03 липня 2020 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень з текстом судової повістки (а.с. 115-116), заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явилась, яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло від [PERSON] в інтересах відповідача, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, якою клопотання залишив без задоволення, оскільки [PERSON] не надано документи на підтвердження повноважень представляти інтереси відповідача, а також у зв`язку з повторною неявкою представника відповідача. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га. за кадастровим номером 3521485800:02:000:0444, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №100780, виданого 24.08.2008 Голованівською районною державною адміністрацією (а.с. 12 т. 1). [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4174 га. за кадастровим номером 3521485800:02:000:0442, яка розташована на території Наливайківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №012008, виданого 18.12.2012 Голованівською районною державною адміністрацією (а.с. 19 т. 1). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 25.01.2002 Голованівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є позивач (а.с. 18 т. 1). 21 листопада 2008 року між АФ «Хлібороб» у формі ТОВ та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Голованівському районному офісі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.02.2009 за №04:09:368:00003, за умовами якого, [PERSON] передала відповідачу в оренду земельну ділянку загальною площею 3,32 га., яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КР №100780, на строк 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 6-9 т. 1). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №12670366 від 07.06.2018, державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко Іриною Василівною 03.09.2015 зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521485800:02:000:0444, укладену 24.07.2015 між [PERSON] та відповідачем терміном дії до 31.12.2025 з орендною платою в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 24146854 від 04.09.2015 (а.с. 10-11 т. 1). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №126704292 від 07.06.2018, державним реєстратором реєстраційної служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області Жученко Іриною Василівною 03.09.2015 зареєстровано договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521485800:02:000:0442, укладений 03.09.2015 між [PERSON] та відповідачем терміном дії до 31.12.2025 з орендною платою в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 24148278 від 04.09.2015 (а.с. 20-21 т. 1). В судовому засіданні були досліджені надані сторонами оригінали примірників спірної додаткової угоди, укладеної 24.07.20015 між [PERSON] та відповідачем до договору оренди землі від 21.11.2008 щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3521485800:02:000:0444, в яких наявні підписи, як зі сторони [PERSON] , так і зі сторони відповідача в особі [PERSON] ; копії примірників додаткової угоди приєднані до матеріалів справи (а.с. 14-17, 76-78 т. 1). Також, в судовому засіданні були досліджені надані сторонами оригінали примірників спірного договору оренди землі, укладеного 24.07.20015 між [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] та відповідачем, щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3521485800:02:000:0442, в яких наявні підписи як зі сторони [PERSON] , так і зі сторони відповідача в особі [PERSON] ; копії примірників договору приєднані до матеріалів справи (а.с. 22-26, 81-83 т. 1). Відповідно до висновку експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №29 від 16.03.2020 встановлено, що підписи, розташовані в графі «Від Орендодавця:» в примірниках додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 21.11.2008, укладеної 24.07.2015 між [PERSON] та АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, які надані сторонами, ймовірно виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с. 2-17 т. 2). Судовий експерт висновок мотивував тим, що при порівняльному дослідженні підписів із вільними, умовно-вільними та експериментальними зразками підпису [PERSON] встановлено розбіжності за загальними (ступенем виробленості, координацією рухів, розгоном) і окремими ознаками (розміщення рухів при виконанні:верхнього екстремуму 2-го елементу літери "а" відносно до верхнього екстремуму 2-го елементу літери "Т"; початкової частини 1-го елементу літери "а" відносно поздовжньої осі літери; заключної частини розчерку відносно точки перетину ніжок петлі нижньої частини вертикального безлітерного елементу. Також встановлено збіги за загальними ознаками (елементами транскрипції, темпом, конструктивною складністю, переважаючою формою рухів, переважаючим напрямом рухів при виконанні прямолінійних та дугових елементів, розміром, розстановкою, ступенем з`єднання рухів, ступенем і характером натиску, напрямом і формою лінії основи підписів) та окремими ознаками (способом початку рухів при виконанні 1-го елементу літери "Т", формою рухів при виконанні верхньої частини вертикального безлітерного штриха - петлева. Експерт зазначив, що встановлені розбіжні ознаки істотні, стійкі, але у зв`язку з конструктивною простотою підписів, у своїй сукупності достатні лише для ймовірного висновку про те, що досліджувані підписи на спірниї правочинах виконані не [PERSON] , а іншою особою. Що ж стосується збіжних ознак, то вони малохарактерні, не суттєві, пояснюються виконанням даних підписів з наслідуванням підпису [PERSON] та на зроблений ймовірний висновок не впливають. Як вбачається з наданої з відзивом на позов представником відповідача довідки-розрахунку, відповідачем нараховано орендну плату по договору оренди землі б/н, укладеного між [PERSON] та АФ «Хлібороб у формі ТОВ за 2014-2018 роки за користування земельною ділянкою площею 3,32 га. (а.с. 70 т. 1). Згідно з наданої з відзивом на позов представником відповідача довідки-розрахунку, відповідачем нараховано орендну плату по договору оренди землі б/н, укладеного між [PERSON] та АФ «Хлібороб у формі ТОВ за 2014-2018 роки за користування земельною ділянкою площею 3,42 га. (а.с. 72 т. 1). Відповідно до копії видаткового касового ордера від 19.09.2014 та копії відомості, відповідачем виділено 52938 грн. 62 коп. з метою виплати орендної плати; [PERSON] отримано кошти в сумі 3103 грн. 78 коп. за договором оренди від 06.03.2009, а [PERSON] - 3100 грн. 46 коп. за договором оренди від 21.11.2008 (а.с. 86-88 т. 1). Згідно копій відомостей видачі орендної плати продукцією/послугами за 2015 рік №ХБ00000050, №ХБ00000051, №ХБ00000443, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 06.03.2009 продукцією у вигляді пшениці озимої, ячменю та цукру, про що свідчить її підпис в цих відомостях. Крім того, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 21.11.2008 продукцією у вигляді пшениці озимої, ячменю та цукру, про що свідчить її підпис в цих відомостях (а.с. 89-94 т. 1). Згідно копій відомостей видачі орендної плати продукцією/послугами за 2015 рік №ХБ00000706, №ХБ00000709, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 24.07.2015 продукцією у вигляді соняшника та кукурудзи, про що свідчить її підпис в цих відомостях. Крім того, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 21.11.2008 продукцією у вигляді соняшника та кукурудзи, про що свідчить її підпис в цих відомостях (а.с. 95-98 т. 1). Згідно копій відомостей видачі орендної плати продукцією/послугами за 2016 рік №ХБ00000702, №ХБ00000704, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 24.07.2015 продукцією у вигляді соняшника та кукурудзи, про що свідчить її підпис в цих відомостях. Крім того, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 21.11.2008 продукцією у вигляді соняшника та кукурудзи, про що свідчить її підпис в цих відомостях (а.с. 99-102 т. 1). Згідно копій відомостей видачі орендної плати продукцією/послугами за 2017 рік №ХБ00000534, №ХБ00000712, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 24.07.2015 продукцією у вигляді цукру та соняшнику, про що свідчить її підпис в цих відомостях. Крім того, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 21.11.2008 продукцією у вигляді цукру та соняшнику, про що свідчить її підпис в цих відомостях (а.с. 103-104, 107-108 т. 1). Згідно копії платіжного доручення АТ "УкрСиббанк" №13528 від 19.09.2017, копії платіжного доручення АТ "УкрСиббанк" №16060 від 16.11.2017 та копій списків згрупованих поштових переказів електронних, поданих до ВПЗ Кіровоградської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА", позивачем через пошту двічі направлялись кошти [PERSON] за договором оренди землі від 24.07.2015 в сумі 1650 грн. та 2970 грн., а також двічі направлялись кошти [PERSON] за договором оренди землі від 21.11.2008 в сумі 1650 грн. та 2970 грн. (а.с. 117-122 т. 1). Згідно копії відомості видачі орендної плати продукцією/послугами за 2018 рік №ХБ00000043, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 24.07.2015 продукцією у вигляді цукру, про що свідчить її підпис в цій відомості. Крім того, [PERSON] отримано від відповідача орендну плату за договором оренди землі від 21.11.2008 продукцією у вигляді цукру, про що свідчить її підпис в цій відомості (а.с. 105-106 т. 1). Як вбачається з копії заяви від 10.07.2018, [PERSON] зверталась до відповідача з проханням видати їй орендну плату за 2018 рік у грошовому виразі за один пай, площею 3,32 га., взамін всієї продукції, що передбачена додатковою угодою до договору оренди землі (а.с. 80 т. 1). Згідно копії заяви від 10.07.2018, [PERSON] також зверталась до відповідача з проханням видати їй орендну плату за 2018 рік у грошовому виразі за один пай, площею 3,42 га., взамін всієї продукції, що передбачена додатковою угодою до договору оренди землі (а.с. 85 т. 1). Згідно копії платіжного доручення АТ "УкрСиббанк" №24042 від 30.08.2018, копії платіжного доручення АТ "УкрСиббанк" №20684 від 17.07.2018 та копій списків згрупованих поштових переказів електронних, поданих до ВПЗ Кіровоградської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА", позивачем через пошту двічі направлялись кошти [PERSON] за договором оренди землі від 24.07.2015 в сумі 700 грн. та 10004,39 грн., а також двічі направлялись кошти [PERSON] за договором оренди землі від 21.11.2008 в сумі 700 грн. та 10004,39 грн. (а.с. 109-116 т. 1). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 по справі №145/2047/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2020 по справі №387/970/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 по справі №145/2047/16-ц зазначено, що: «такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом з цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. В даному позові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід відмовити не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, а з підстав неналежно обраного способу захисту, яким, на думку суддів є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном. Оскільки така вимога останнім не пред`являлася у позові належить відмовити. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено». Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України). Підстави та порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами встановлено ЗК України. Частиною першою ст. 93 ЗК України, як один з видів права на землю, визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до частин 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснюється, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. За нормами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 цього Кодексу, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Отже, встановивши, що спірний правочин позивачем не підписувався, тобто він не є укладеним, суд повинен відмовити в задоволенні позову. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Судом в даній справі встановлено, що 21.11.2008 між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди землі площею 3,32 га. строком на 10 років, який зареєстровано 13.02.2009, тобто договір діяв до 13.02.2019. На підтвердження виконання умов договору оренди землі від 21.11.2008, укладеного між [PERSON] та відповідачем, останнім суду надано копії відомостей про отримання [PERSON] орендної плати у вигляді продукції у 2016-2018 роках, а також отримання [PERSON] орендної плати у вигляді коштів у 2018 році. Також судом встановлено, що 03.09.2015 зареєстрована спірна додаткова угода від 24.07.2015 до договору оренди землі від 21.11.2008, укладена між [PERSON] та відповідачем. Дослідивши письмові докази, в тому числі висновок експерта, з урахуванням мотивувальної частини висновку, суд приходить до висновку про те, що зазначена спірна додаткова угода [PERSON] не підписувалась, тобто є зареєстрованою, однак укладена без волевиявлення власника землі. З наданих відповідачем та досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] отримувала орендну плату від відповідача за договором оренди землі від 21.11.2008, а не за цим договором з урахуванням спірної додаткової угоди, а тому, доводи відповідача про те, що [PERSON] на виконання спірної додаткової угоди отримувала орендну плату, не знайшли свого підтвердження. Крім того, судом також встановлено, що 03.09.2015 зареєстрований спірний договір оренди землі від 24.07.2015, укладений між [PERSON] в інтересах [PERSON] та відповідачем. Дослідивши письмові докази, в тому числі висновок експерта, з урахуванням мотивувальної частини висновку, суд приходить до висновку про те, що зазначений спірний договір оренди землі [PERSON] в інтересах дочки [PERSON] не підписувався, тобто є зареєстрованим, однак укладений без волевиявлення власника землі. Разом з тим, з наданих відповідачем та досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] отримувала орендну плату від відповідача за спірним договором оренди землі від 24.07.2015. Отже, враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що спірні правочини позивачем не підписувались, тобто вони не є укладеними, суд приходить до висновку про те, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх прав, а спірні договори, які не укладено, не можуть бути визнані недійсними. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 1409 грн. 60 коп., що підтверджується квитанціями АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №0.0.1130071053.1 від 11.09.2018 та №0.0.1130071065.1 від 11.09.2018 (а.с. 1-2), покладаються на позивача. Також на позивача покладаються сплачені нею витрати пов`язані із проведенням експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed