Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

29 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та надання права на спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] з якою позивач прожив 30 років без укладення шлюбу. З 02 серпня 1990 року він був зареєстрований за місцем проживання разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 02 серпня 1990 року і до моменту смерті [PERSON] позивач та [PERSON] проживали разом та були зареєстровані за однією адресою, вони спілкувались як подружжя, вели спільне господарство, планували своє спільне життя, обговорювали питання фінансового характеру, були пов`язані спільним побутом, надавали один одному матеріальну та моральну підтримку, мали взаємні права та обов`язки, ходили разом в гості, разом святкували дні народження та інші свята, разом відпочивали. Проте, не встигли зареєструвати їхній шлюб, хоч у них були відносини притаманні подружжю та всі оточуючі сприймали їх як подружжя. За час проживання разом ні позивач, ні [PERSON] в зареєстрованих шлюбах не перебували. За час спільного проживання позивача з [PERSON] , відповідно до договору від 13 червня 2000 року за спільні кошти було придбано гараж [ADDRESS] в кооперативі « НИВА ». Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) відкрилася спадщина до складу якої в т.ч. входить квартира в якій позивач з нею спільно проживали з 1990 року за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги є [PERSON] (син померлої). Позивач просить встановити факт його спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 02 серпня 1990 року по [INFO] , визнати гараж [ADDRESS] в кооперативі « НИВА », площею 22,5 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя та визнати за позивачем право спільної часткової власності на 1/2 вказаного гаража та надати позивачу право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , як спадкоємцю першої черги. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2019 було відкрито провадження у справі №569/6387/19 за правилами загального позовного провадження (суддя [PERSON]). 11 червня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказав, що він не визнає позовні вимоги, вважає факт спільного проживання позивача з його матір`ю [PERSON] не доведеним. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.06.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встанов-лення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, надання права на спадкування було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 19.02.2020 справу №569/6387/19 зупинено до вступу у справу правонаступника [PERSON] . Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського міського суду Рівненської області № 176 від 24 вересня 2020 року, було здійснено повторний автоматичний розподіл справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, надання права на спадкування, в зв`язку зі звільненням у відставку судді Рівненського міського суду [PERSON] Ухвалою суду від 01.10.2020 (суддя Левчук О. В.) прийнято до свого провадження справу №569/6387/19. До Рівненського міського суду 06.11.2020 від приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвої А.В. надійшли документи, згідно з якими правонаступниками відповідача у справі є [PERSON] в інтересах та від імені малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.11.2020 провадження у справі було поновлено та залучено до участі в справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] : [PERSON] в інтересах та від імені малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Ухвалою суду від 21.12.2020 підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] в інтересах та від імені малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, надання права на спадкування закрито, призначено справу до судового розгляду. 23 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Рідченка М.М., у якій він просить розглядати справу без його участі та участі його довірительки, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду спраив повідомлялася належними чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належними чином, натомість від останньої надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, у якій вказано, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд зазначає, що в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи позицію розицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 24.12.2018, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.03.2019 № 19065, виданої Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02.08.1990 року і на момент видачі даної довідки. Відповідно до копії Будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , були прописані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією Договору купівлі-продажу від 13.06.2000, [PERSON] придбала цегляний гараж № 170 , лінія 2, що знаходиться в м.Рівне по вул.Р.Шухевича в кооперативі « НИВА ». Довідка від 18.01.2019, видана [PERSON] Головою правління ОСББ "Мельника-4" Овчинніковим А.М. свідчить про те, що 24.12.2018 [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , здійснив поховання своєї цивільної дружини [PERSON] . Допитані в судовому засіданні 29.03.2021 свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1990 року по [INFO] , дату смерті [PERSON] . Також свідки вказали, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільні витрати, обоє брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт. Судом також були досліджені долучені до матеріалів справи фотографії, на яких померла [PERSON] зображена з позивачем та його родиною. Згідно з висновком ТОВ "Консалтинг-Експерт" про ринкову вартість нежитлового приміщення від 26.03.2019, вартість цегляного гаража [ADDRESS] в кооперативі « НИВА » та знаходився у власності [PERSON] - становить 28 000 грн. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Підгаєцької сільської ради Млинівського району Рівненської області 19.12.2019, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з відповіддю № 1306/01-09 від 19.10.2020, що надійшла з Першої Рівненської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватним нотаріусом Моісєєвою А.В. було внесено в спадковий реєстр відомості про заповіт [PERSON] , номер запису в реєстрі - 65196917 від 09.12.2019. Відповідно до копії заповіту від 09.12.2019, засвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвою А.В., [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] . Згідно з копією заяви [PERSON] № 57 від 16.05.2020, вона звернулася до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвої А.В. у зв`язку з тим, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] і спадкове майно, що залишилось після його смерті, приймають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Як встановлено судом, що за час спільного проживання [PERSON] та померлою [PERSON] , відповідно до договору від 13 червня 2000 року за спільні кошти було придбано гараж [ADDRESS] в кооперативі « НИВА ». Тому, гараж № [ADDRESS] в кооперативі «НИВА», площею 22,5 кв.м. є спільною сумісною власністю, та виходячи з вимог ч.1ст.70 СК України та ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із учасників є рівними. Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) відкрилася спадщина до складу якої в тому числі входить квартира в якій позивач разом з померлою з 1990 року спільно проживали за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги є син [PERSON] - [PERSON] , спадкоємцями якого є його діти в інтересах яких діє [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Так, до четвертої черги спадкоємців відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved