Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

16 березня 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом, так як на день відкриття спадщини, вона проживала разом із чоловіком, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради № 7 від 12. 01. 2015 р. та відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину і стала власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Крім неї, є ще спадкоємець першої черги за законом, це їхня дочка, відповідач по справі [PERSON], але вона на спадкове майно не претендує і спадщини не приймала. Дане господарство відносилося до колгоспних дворів, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради № 7 від 12 січня 2015 р. і на час ліквідації колгоспних дворів в ньому були зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так як вона прийняла спадщину, то звернулася в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 08 листопада 2004 року в Першій Коломийській районній нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 986. Однак нотаріус видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] не може, оскільки відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності, а в разі відсутності даних документів. Вона даних документів представити не може. Крім того, господарство належало до колгоспних дворів, однак, не дивлячись, що відповідачі зареєстровані в колгоспному дворі, вони в господарстві не проживали, участі у ведені господарства не приймали, так як проживали у своєму будинку по [ADDRESS], однак будинок не зданий був в експлуатацію, а тому були зареєстровані у неї до 14 лютого 2001 року, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради. Крім того [PERSON] народилася [INFO], тобто коли вже почали ліквідовувати колгоспні двори. На час ліквідації колгоспних дворі в господарстві проживала вона та чоловік, оскільки розмір частки члена колгоспного двору визначався, виходячи із рівності часток усіх членів двору, то їм з чоловіком повинно належати кожному по 1/2 частці майна, тобто їй належить 1/2 частка будинку з господарськими будівлями, як члену колгоспного двору, а 1/2 частка належить чоловіку, яка їй повинна перейти шляхом спадкування. Просить суд визнати за нею право власності на майно члена колгоспного двору та спадкове майно після смерті чоловіка, [PERSON], який помер [INFO], що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], житловою площею 22,9 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м.. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі теж подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, так як на день відкриття спадщини, вона проживала разом із чоловіком, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради № 7 від 12. 01. 2015 р. та відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину і стала власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Крім неї, є ще спадкоємець першої черги за законом, це їхня дочка, відповідач по справі [PERSON], але вона на спадкове майно не претендує і спадщини не приймала. Дане господарство відносилося до колгоспних дворів, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради № 7 від 12 січня 2015 р. і на час ліквідації колгоспних дворів в ньому були зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] в Першій Коломийській районній нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 986. Однак нотаріус видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] не може, оскільки відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності, а в разі відсутності даних документів. [PERSON] даних документів представити не може. Крім того, господарство належало до колгоспних дворів, а відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року право на майно колгоспного двору мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні колгоспного двору. А втратили право на частку в майні колгоспного двору ті особи, які не менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Не дивлячись, що відповідачі зареєстровані в колгоспному дворі, вони в господарстві не проживали, участі у ведені господарства не приймали, так як проживали у своєму будинку по [ADDRESS], однак будинок не зданий був в експлуатацію, а тому були зареєстровані у будинку позивачки до 14 лютого 2001 року, що підтверджується довідкою Сопівської сільської ради. Крім того [PERSON] народилася [INFO], тобто коли вже почали ліквідовувати колгоспні двори. Так як відповідачі в спірному господарстві не проживали, а тільки були зареєстровані станом на 01 липня 1990 року, проживали в своєму будинку, то відповідачі [PERSON], та [PERSON] втратили право на частку у майні колгоспного двору, а [PERSON] ніколи і не набувала права на частку в майні, так як народилася після [INFO] А тому на час ліквідації колгоспних дворі в господарстві проживала [PERSON] та її чоловік, оскільки розмір частки члена колгоспного двору визначався, виходячи із рівності часток усіх членів двору, то їм з чоловіком повинно належати кожному по 1/2 частці майна, тобто їй належить 1/2 частка будинку з господарськими будівлями, як члену колгоспного двору, а 1/2 частка належить чоловіку, яка їй повинна перейти шляхом спадкування. Відповідно до ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації. Спадковий будинок в Коломийському МБТІ не зареєстрований, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 12 травня 2014 року. А так як відповідно до ст. 346 ч. 10 ЦК України право власності припиняється зі смертю, то в даний час будинок зареєструвати не можна у зв'язку із смертю власника. Будинок позивачка з чоловіком побудувала в 1957 році, а деякі господарські спорудив 1970 році. На час будівництва будинку, господарських будівель та споруд діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена 31 січня 1966 p., яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в селах реєстрація (інвентаризація) не проводилася. Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом визнаються дійсним у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 р. та Закону України від 01 липня 2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації. На час закінчення будівництва питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинок за громадянами у погосподарські книги належали до компетенції виконкомів місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином правовстановлюючим документом спадкодавця є запис в погосподарській книзі, однак відповідно до ст. 346 ч. 10 ЦК України в даний час провести реєстрацію права власності неможливо. Оскільки позивачка прийняла спадщину, їй належить 1/2 частка будинку з господарськими будівлями, як члену колгоспного двору, а відповідачі не заперечують проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на майно члена колгоспного двору та спадкове майно після смерті чоловіка, [PERSON], який помер [INFO], що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.6/, копією свідоцтва про одруження /а.с.7/, копією технічного паспорта /а.с.8-13/, довідками Сопівської сільської ради від 12.01.2015 р. №7 та 12.02.2015р. № 125 /а.с.14-15/, випискою з інвентаризаційних матеріалів від 12.05.2014 р. /а.с.16/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2015р. /а.с.17/. На підставі ст.,ст. 331, 346, 1261, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", Інформаційного листа ВССУ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 "Про судову практику у справах про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року та

Outcome: approved