Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся з вказаним позовом та просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальні збитки у розмірі 192\~400 грн. та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., всього 202\~400 грн.; стягнути з відповідача ПрАТ Страхова компанія "Галицька" на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 100\~000 грн. та пеню в розмірі 21\~569,88 грн., всього 121\~569,88 грн.; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 квітня 2018 року приблизно о 10635 годині водій [PERSON] на 19км+500 м а/д Київ\~\~Одеса в Києво-Святошинському районі Київської області, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д/н [NUMBER] , перед початком руху та перестроюванням не переконався в тому, що це буде безпечним, під час розвороту поза перехрестям з відповідного крайнього лівого положення на проїзній частині не надав дорогу автомобілю Honda Civic, д/н [NUMBER] , яким керував позивач, рухаючись в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем позивача. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказував, що згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2018 винним у скоєні ДТП визнано відповідача. Апеляційну скаргу відповідача\~ [PERSON] було залишено без задоволення. Відповідно до звіту від 30.04.2018 №\~4679/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку позивачу, станом на 23.04.2018 складає 289\~900 грн. Вказана ДТП сталася з вини відповідача\~ [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія "Галицька", поліс від 21.08.2017 №АМ0500250. Враховуючи те, що максимальний розмір страхової виплати від ПрАТ Страхова компанія "Галицька" становить лише 100\~000 грн., тому, з позиції позивача, попередній розмір матеріальної шкоди з урахуванням страхової виплати становить 202\~400 грн. Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" з повідомленням про відшкодування збитків, проте вони не виконали свої обов`язки. Також позивач стверджував, що в результаті ДТП йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10\~000 грн. З огляду на вказане позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 05.07.2019 було відкрито провадження у цій справі за правилам загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.05.2020 було призначено судову авто-товарознавчу експертизу та зупинено розгляд справи. Ухвалою суду від 25.11.2020 було поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 09.04.2021 було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні, яке відбулось 27 липня 2021 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У судовому засіданні, яке відбулось 27 липня 2021 року відповідач [PERSON] та його представник, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні 27 липня 2021 року було оголошено перерву до 17 години 20 хвилин. У судове засідання 27 липня 2021 року о 17 годині 20 хвилин учасники процесу не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник відповідача\~Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки та позицію щодо позову суду не повідомив. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2018 року приблизно о 10635 годині водій [PERSON] на 19км+500 м а/д Київ\~\~Одеса в Києво-Святошинському районі Київської області, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д/н [NUMBER] , перед початком руху та перестроюванням не переконався в тому, що це буде безпечним, під час розвороту поза перехрестям з відповідного крайнього лівого положення на проїзній частині не надав дорогу автомобілю Honda Civic, д/н [NUMBER] , яким керував позивач, рухаючись в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем позивача. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася з вини відповідача\~1, що підтверджується Постановою від 04.06.2018 Києво-Святошинського районного суду Київської області та Постановою від 06.07.2018 Апеляційного суду Київської області. Згідно з Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 30.04.2018 №\~4679/1 складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія "Фаворит", оцінювачем колісних транспортних засобів [PERSON] , вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Honda Civic, д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 289\~900,00 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача\~1 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві Страхова компанія\~"Галицька"за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ0500250, ліміт відповідальності якого складає 100\~000 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався з відповідною заявою до страховика щодо страхового відшкодування. Доказів того, що Публічне акціонерне товариство Страхова компанія "Галицька" виплатила страхове відшкодування надано не було. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Згідно з ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ч.ч.\~1-5\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу правових норм та судової практики, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини, суд приходить до наступних висновків. Так як судом встановлено, що саме з вини відповідача було завдано позивачу збитки внаслідок ДТП, їх відшкодування покладається саме на відповідача. Враховуючи, що страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди недостатньо, суд стягує з відповідача\~1 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 192\~400 грн. Також, на момент розгляду справи ПАТ Страхова компанія "Галицька" не здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 100\~000 грн., тому суд стягує з відповідача\~2 на користь позивача відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке мало місце 09.04.2018. Крім цього,\~враховуючи,\~що страховиком\~не було\~прийнято будь-якого\~вмотивованого рішення\~щодо страхового\~відшкодування (регламентної\~виплати)\~або про\~відмову у\~здійсненні страхового\~відшкодування (регламентної\~виплати),\~тому суд\~стягує з\~відповідача\~2\~на користь\~позивача пеню\~в розмірі\~21\~569,88\~грн. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн., то суд приходить до висновку, що з огляду на вину відповідача в пошкодженні майна позивача він повинен компенсувати останньому завдану внаслідок цього моральну шкоду. Разом з тим, суд оцінює завдану позивачу ушкодженням його майна моральну шкоду в сумі 2\~000 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати принципам розумності, справедливості, виваженості та співмірності в ситуації, що має місце у цій справі. А отже, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на часткове задоволення позову суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, тобто сумі 5\~144,86 грн. за позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди та 20,00 грн. за позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі викладеного,

Outcome: partial