Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14.11.2013 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд постановити рішення, яким визнати шлюб, укладений між [PERSON] і відповідачем - [PERSON], зареєстрований 30 грудня 2006 року у відділі РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, недійсним; виключити відомості про особу, як батька дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON], громадянина України з актового запису №953 від 12 липня 2007 року зробленого в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Зазначила, що у 2003 році її батько [PERSON] по місцю проходження медичного обстеження познайомився з відповідачем по справі. Після цього він втратив паспорт серії [NUMBER] виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві та звернувся за місцем своєї реєстрації де Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві йому було видано новий паспорт серії [NUMBER], який він отримав особисто 26.06.2003 року. Голосіївським РВ ГУ ДМС України в м.Києві надано відповідь 09.11.2016 року на запит представника позивача за №2/4565-16 та ТОВ "Ліко Житло Сервіс" суду надано копію форми "А" на громадянина [PERSON] від 26.12.2016 року, в яких зазначено про втрату [PERSON] у 2003 році паспорту та видачу нового паспорту Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Києві.Позивач зазначила, що паспорт серії [NUMBER] виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві починаючи з 26.06.2003 року був недійсним та не міг використовуватись будь-ким, в будь-яких цілях. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Голосіївського РАЦС м. Києва 30 грудня 2006 року Відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище "[PERSON]". Позивач зазначила, що заява на реєстрацію шлюбу містить дані про використання недійсного паспорту, підпис в графі "чоловік" [PERSON] не належить. 1 липня 2007 року, тобто рівно через 6 місяців після реєстрації шлюбу, [PERSON] народила дочку - [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком дитини зазначено: громадянка України - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Позивач вказує, що зі сторони відповідача мало місце укладання фіктивного шлюбу, оскільки [PERSON] ніколи не жила разом з батьком однією сім'єю, ніколи не вела з ним спільне господарство, ніколи не дбала про добробут та моральний стан сім'ї, в шлюбі вони будь-якого майна не набували. 22 вересня 2012 р. позивачем отриманий висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 22.09.2012р. №4, виданий Київським міським бюро судово-медичної експертизи з якого їй стало відомо, що [PERSON], ще з 1993 р. хворів на гепатит С. Відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказала та визнала той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON]. Цей факт позивачка теж визнає. [PERSON] народження своєї дочки Сабріни реєструвала самостійно, без [PERSON], про що свідчать документи, які надані суду Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у місті Києві. Позивач зазначила, що зареєструвавши шлюб з [PERSON], будучи на четвертому місяці вагітності, без наміру створити сім'ю, не проживаючи з ним однією сім'єю та народивши дитину, яка не є кровно рідною, відповідач порушила майнові та немайнові права, а саме: -право на житло, в даному випадку право на користування квартирою за адресою м. Київ вул. Вільямса 9 корпус 1 квартира1; -права позивачки як спадкодавця, оскільки малолітня [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині; - право на ім'я її родини, а саме на прізвище [PERSON]. Позивачка зазначила, що є рідною донькою [PERSON] та в силу закону наділена правом звернення до суду з вимогою щодо виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, оскільки він в силу свого стану здоров'я, способу життя, окремого проживання та відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини, дитину не реєстрував, до суду з позовом про виключення запису не звертався. Також зазначила, що поданий до суду нотаріальний бланк серії ВКК№769863 з текстом не містить підпису нотаріуса, а тому вказана заява не є дійсною, а вказаний доказ не є належним та допустимим в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Нотаріус використовувала та встановлювала особу заявника по недійсному паспорту серії [NUMBER], який був втрачений та використовувався [PERSON] без відома [PERSON] Просила врахувати висновки посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, про те, що [PERSON] в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психо органічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок зловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та висновок експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження від 06 березня 2017 року №14488, складеного в Київському експертно-дослідному центрі, згідно якого висловлювання: «особа не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними» та «особа не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», вжиті у відповідно у текстах статті 40 Сімейного кодексу України та розділі «Висновки» Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №884 від 25 серпня 2011 року, є ідентичними за змістом. Просила врахувати, що [PERSON] на період укладення шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, тобто його згоду на шлюб не можна вважати вільною, а [PERSON] укладала шлюб без наміру створити сім'ю в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, так як не була пов'язана обо'язками подружжя, не була пов'язана спільним побутом, у зв'язку з чим просила визнати шлюб недійсним відповідно до ч. 1 та 2 ст. 40 Сімейного кодексу України. З аналогічними позовними вимогами 25.08.2015 року до суду звернувся [PERSON], який є рідним сином померлого [PERSON] та зазначив, що від сестри йому стало відомо про укладення фіктивного шлюбу [PERSON] з його батьком [PERSON], чим порушуються його майнові та немайнові права, у зв'язку з чим просив позов задовольнити та ухвалити рішення, яким визнати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 30 грудня 2006 року у відділі РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, недійсним, виключити відомості про особу, як батька дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON], громадянина України з актового запису №953 від 12 липня 2007 року зробленого в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року цивільні справи за позовом [PERSON] та [PERSON] об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні позивача [PERSON], її представник, який є і представником позивача [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених вище підстав. Відповідач [PERSON] до суду не з'являлась, надала суду письмові заперечення по суті позовних вимог, де зазначила, що хоч [PERSON] і не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], однак за життя визнав своє батьківство по відношенню до її доньки Сабріни, що стверджується також його заявою, зробленою в присутності нотаріуса Литвин В.Г. Представник третьої особи відділу РАЦС Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та просив розглядати справу за його відсутності, а рішення постановити на розсуд суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації заперечував проти позову, а в подальшому в судові засідання не з'являлась, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Представник третьої особи Київської місцевої прокуратури №1 заперечувала проти позову, посилаючись на презумцію батьківства. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 березня 2009 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.14, т.1). Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є рідними донькою та сином [PERSON], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 9, т.1 а.с. 198, т.1). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], Відділом РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 30.12.2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів 30.12.2006 року було зроблено актовий запис за №1242 (а.с. 12, т.1). Згідно з наданої копії заяви на реєстрацію шлюбу, у відомостях про осіб, що реєструють шлюб 30.12.2006 року зазначено, що особа [PERSON] встановлювалась по паспорту серії [NUMBER] виданого 25.01.2000 року Дніпровським РУГУ МВС України в м.Києві (а.с. 193, т.3). Вказаний паспорт станом на 30.12.2006 року був недійсним, так як втрачений [PERSON] у 2003 році, у зв'язку із чим останній 26.06.2003 року отримав новий паспорт серії [NUMBER] особисто в Голосіївському РУ ГУ МВС України в м.Києві, що стверджується відповіддю начальника Голосіївського РВ ГУ ДМСУ в місті Києві від 18.11.2016 року (а.с. 194, т.3) та належним чином завіреною копією форми Ф.1 (а.с. 195, т.3) та копією форми "А", належним чином завіреною ТОВ "ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС" (а.с. 1, 2, т. 5). [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON], народження дитини зареєстроване Відділом РАЦС Голосіївського РУЮ в м.Києві, батьком дитини зазначила [PERSON] (а.с. 13, т.1 - копія Свідоцтва про народження, а.с.114, т.1-копія актового запису про народження). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, за станом свого здоров'я у 2006 році втратив репродуктивну функцію та будь-яких стосунків, в тому числі сімейних ні з ким не підтримував та був одинокою людиною, а в квартирі збирались компанії з антисоціальною поведінкою. Свідок [PERSON] показала суду, що бачила [PERSON] лише на вулиці, до квартири взагалі ніколи не заходила, підтвердила що бачила на вулиці [PERSON] з [PERSON] та дитиною. До вказаних показів свідка [PERSON] в частині підтримування сімейних стосунків [PERSON] з [PERSON] суд відноситься критично, оскільки будь-якими іншими належними та допустимими доказами факт спільного проживання, ведення спільного побуту, виконання обов'язків подружжя не підтверджуються. Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22 вересня 2012 року №4, складеному в Київському міському бюро судово-медичної експертизи вбачається, що смерть [PERSON] настала в результаті цирозу печінки (а.с. 15-16, т.1). За клопотанням позивача ухвалами Голосіївського районного суду міста Києва від 19.02.2015 року та 16.05.2016 року по справі було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу для вирішення питань чи є вірогідність того, що [PERSON], [INFO] є біологічним батьком [PERSON] [INFO]? вирішено питання про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи та ексгумації тіла. [PERSON] ухилилась від участі в експертизі та подала письмову заяву, де визнала, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], із запереченнями проти ексгумації трупу [PERSON] для відібрання біологічних зразків в рамках проведеня експертизи (а.с.53-55, т.3). Позивач [PERSON] та представник [PERSON] визнали той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам відповідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена. 01.06.2016 року до суду надійшов лист заступника директора Київського міського НДЕКЦ (а.с. 73, т.3) про залишення ухвали про проведення експертизи без розгляду у зв'язку з ухиленням [PERSON] від участі в проведенні експертизи. За таких обставин, враховуючи письмову заяву [PERSON] та її ухилення від надання необхідних матеріалів експертам, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], [INFO] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Фотокопію заяви [PERSON] про визнання батьківства з боку [PERSON], що надана відповідачкою (а.с. 56, т. 3) суд не може визнати належним та допустимим доказом по справі в розумінні статтей 58, 59 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні на вимогу суду [PERSON] було надано оригінал нотаріального бланку з текстом заяви про встановлення батьківства з підписом особи (а.с.164, т.3), в якому підпис нотаріуса відсутній. Згідно наданих в додатках до пояснень нотаріуса документів, судом встановлено, що нотаріусом встановлювалась особа [PERSON] за недійсним паспортом (а.с. 136, т. 3). [PERSON] згідно акту посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, [PERSON] в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психо органічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок здловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 199-203, т.3). Визнання батьківства можливе за рішенням суду, або за зверненням особи до органів РАЦС із заявою про визнання такого батьківства. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] ні до суду ні до органів РАЦС із заявою про визнання батьківства не звертався. ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України визначено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], [INFO] та відсутнє кровне споріднення між ними, суд вважає, що підлягають задоволенню заявлені вимоги позивачів про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02.08.2012 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. При цьому, суд прийщов до висновку, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, передбаченого ст. 57 ЦПК України в підтверлдення того, що [PERSON] при реєстрації шлюбу не мала наміру створити сім'ю і мати шлюбні стосунки, а намагалась лише набути певні юридичні права не пов'язані з шлюбом, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги [PERSON] не обгрунтованими, не доведеними, такими що не підлягають задоволенню. При цьому, суд прийшов до висновку, що посилання позивачки щодо фіктивності шлюбу лише у зв'язку з наявністю в [PERSON] певних психічних порушень не можна категорично засвідчувати неможливість останнім розуміти значення своїх дій та керувати ними та [PERSON] у визначеному законом порядку недієздатним не визнавався (а.с. 212-215, т. 1). Вказане рішення суду набрало законної сили. Разом з тим, суд 02.08.2012 року відмовив в позові [PERSON] (помилково вказано [PERSON]), ґрунтуючи свої висновки в межах заявлених позовних вимог, а саме тих обставин, що [PERSON] на момент укладення шлюбу не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. У даному випадку суд вважає за можливе не сприймати як обов'язкові висновки, викладені у рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.13 року, виходячи з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена в статті 24 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України згода особи на шлюб не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2011 року №884, [PERSON] в період з грудня 2006 року по серпень 2007 року (30.12.2006 року у тому числі), страждав психічними порушеннями у вигляді органічного ураження головного мозку змішаного генезу (радіаційно-судинно-диметаболічно-інтоксикаційного) з психоорганічним синдромом на тлі психічних і поведінкових розладів внаслідок зловживання алкоголем і за своїм психічним станом тоді він не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 199-203, т.3). З висновку експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження від 06 березня 2017 року №14488, складеного в Київському експертно-дослідному центрі (а.с. 47-51, т.5-копія висновку), висловлювання: «особа не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними» та «особа не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», вжиті у відповідно у текстах статті 40 Сімейного кодексу України та розділі «Висновки» Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №884 від 25 серпня 2011 року, є ідентичними за змістом. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. У даному випадку суд виходить з того, що передбачене звільнення від доказування не має абсолютного значення і не може сприйматися судом як неможливість спростування стороною у справі під час розгляду справи обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Таким чином, аналізуючи зміст судового рішення та висновки, викладені в ньому, у даному конкретному випадку суд приходить до висновку, що постановлення судового рішення за позовом [PERSON] на підставі доказів, наданих сторонами в межах заявлених позовних вимог не позбавляє можливості [PERSON] та [PERSON] на звернення до суду з вимогою щодо визнання суду недійсним з інших підстав, з обґрунтуванням заявлених вимог іншими доказами. З врахуванням всіх обставин справи, визнаного факту відсутності кровного споріднення між [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], [INFO], стану здоров'я [PERSON] на період реєстрації шлюбу, використання недійсного паспорту при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку що [PERSON] на період укладення шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, тобто у даному випадку його згоду на шлюб не можна вважати вільною. Частина. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України, що є імперативною нормою, якою визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди чоловіка. Згода особи не вважається відбною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння в результаті чого не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними. Аналізуючи надані суду письмові докази в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку, що воля [PERSON] на момент реєстрації шлюбу не була вільною, а в подальшому будь-якої конвалідації шлюбу не відбулося. [PERSON] не надано достовірних доказів ведення спільного господарства з [PERSON], відсутні докази того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільно проживали як подружжя. Оскільки надана [PERSON] фотографія із зображенням [PERSON] не містить як часу, місця і дати фіксування події, суд не може прийняти її за належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України в спростування заявлених вимог позивачів. За таких обставин суд приходить до висновку, що укладений 30.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб слід визнати недійсним на підставі ч. 1 та 2 ст. 40 Сімейного кодексу України. Також з врахуванням встановленого судом факту відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], [INFO], на підставі ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Питання про розподіл витрат слід вирішити в порядку, встановленому ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved