Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] . Після укладення шлюбу у серпні 1989 року з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . після одруження [PERSON] переїхав на постійне проживання до батьків позивачки за адресою: [ADDRESS] . За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 08.09.2019 позивачка уклала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] померла мама позивачки [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Крім позивачки у її батьків є ще син, брат позивачки, [PERSON] , [INFO] . Позивачка є спадкоємцем як за заповітом так і за законом після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується заповітом посвідченим секретарем виконавчого комітету Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позивачка як спадкоємець фактично стала власником вищевказаного домоволодіння, безперешкодно користується ним. За її заявою Городенківською РДНК було відкрито спадкову справу після смерті батька. Про відмову від спадщини нею не заявлялося, строк для прийняття спадщини нею не пропущено, спадщину вона прийняла. 16.03.2021 державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на спадкове майно - домоволодіння по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю визначення часток в домоволодінні між членами бувшого колгоспного двору. Вищевказане домоволодіння по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON] в цілому на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області 19.07.1987 на підставі рішення виконавчого комітету № 142 від 10.07.1987, право власності зареєстроване КП "Коломийське МБТІ" 19.07.1987, реєстраційний запис № 361. Станом на 15.04.1991 в житловому господарстві, яке відносилось до колгоспного двору по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивачка та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Вартість домоволодіння по [ADDRESS] згідно звіту про оцінку майна складеного ТОВ "Віконт-Сервіс ЛТД" становить 79 328,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача-адвокат Семенців В.Д. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачки ат її представника. Позовні вимоги просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду поступила заява про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами. Одночасно зазначив, що від прийняття спадщини та частки у майні він відмовляється на користь його сестри [PERSON] , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався та звертатися не має наміру. Треті особи [PERSON] та [PERSON] на електронну адресу суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами. Зазначили, що від прийняття спадщини та частки у майні відмовляються на користь своєї мами [PERSON] , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталися та звертатися не мають наміру. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19 липня 1987 року виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987 - в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9626, виданої 03.03.2021 ОКП "Коломийське МБТІ" підтверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 361 в [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] (гол. колг.двору) на підставі свідоцтва про право власності видане Городенківським РВК 19.07.1987 на підставі рішення цього ж виконкому № 142 від 10.07.1987. З копії довідки № 69, виданої 03.03.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що згідно попередніх рішень сільвиконкому вулицю Радянську в с. Торговиця перейменовано на вулицю В.Великого, а номер його житлового будинку не змінено - 48. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки № 67, виданою 03.03.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Член колгоспного двору, [PERSON] помер [INFO] у віці 52 років в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15.11.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 05.02.1970 сіль ЗАГС с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 5 лютого 1970 року, актовий запис № 6. З копії спадкової справи № 385/2007, яка надана суду Городенківською РДНК, вбачається, що 23 квітня 2007 року до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] звернувся [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.04.2007 та 24.03.2009 посвідчених державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованих в реєстрі за № 877, 725 стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 33,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0106156 та із права на пайовий фонд майна колективного с/г ім.Леся Мартовича с.Торговиця. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 9531996 від 04.05.2007 та № 19117478 від 24.03.2009 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєсті 42348784, номер у нотаріуса 385. З наведеного слідує, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , прийняв спадщину після її смерті. Член колишнього колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 50 років в м. Снятин Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 44 від 18.04.2018, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 18.04.2018 Снятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління ючтиції в Івано-Франківській області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК № 632/01-16 від 18.06.2021 вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65250601 від 18.06.2021 спадкова справа на [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. Голова двору [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003р. З копії заповіту від 03.03.2004 посвідченого секретарем Торговицької сільської ради і виконкому Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] , 1946 р.н., який проживає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті усю спадщину, права, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому заповів дочці [PERSON] , [INFO]., яка проживає в [ADDRESS] . Заповіт зареєстровано в книзі нотаріальних дій за № 8. З довідки № 23-234, виданої 28.05.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] та разом з ним проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.09.2016 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 08 вересня 2012 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 10 від 08.09.2012, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . Із копії повторного свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] виданого 15.10.2014 відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 10 від 01.03.1975. Із копії спадкової справи № 318/2019, яка надана суду Городенківською РДНК, слідує, що [PERSON] звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийнята спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57665368 від 24.09.2019 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 64787949, номер у нотаріуса 318/2019. Отже, позивачка [PERSON] прийнявши спадщину після смерті свого батька [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті тата [PERSON] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. № 287/02-31 від 16.03.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вищевказане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору , які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271396880 формованого 20.08.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1986 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1980,1986, 1987 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ТОВ "Віконт-Сервіс ЛТД" на підставі договору № Н01-1803/21 від 18.03.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 79 328,00 грн. За даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що підтверджується довідкою № 23-235, виданої 28.05.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Представником позивача до матерів справи подано довідку № 23-362 видану 02.08.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради з якої слідує, що згідно по господарської книги № 10 за 1991-1995 роки станом на 15.04.2021 в робітничому господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради 02.08.2021 видано довідку № 23-361 про те. що довідка № 67 від 03.03.2021 видана помилково Торговицьким старостинським округом. Однак, дані довідки суд не може взяти до уваги у зв`язку з тим, що відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19 липня 1987 року виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987 та копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9626, виданої 03.03.2021 ОКП "Коломийське МБТІ" житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] - відноситься до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , дружина [PERSON] , зять [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. З матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 385/2007 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що її чоловік [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини на належне їй майно. Отже, він вважається і таким, що прийняв спадщину на належну їй частку в житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, по [ADDRESS] . А тому, частка [PERSON] в даному житловому будинку становить 2/5. Позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON] , прийняла спадщину після смерті свого батька, подавши до Городенківської РДНК заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Відповідач [PERSON] , син померлих [PERSON] та [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків, в поданій до суду заяві зазначив, що від прийняття спадщини та частки у майні відмовляється на користь своєї сестри [PERSON] , до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався та звертатися не має наміру. Проте, позивачкою не подано суду підтверджуючих доказів того, що вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і їй в прийняття спадщини після його смерті було відмовлено. Із матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської РДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивача обґрунтовує тим, що перешкодою в прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] є реєстрація спадкового житлового будинку по [ADDRESS] , як колгоспного двору. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зокрема: 2/5 частки, які належали померлому [PERSON] (1/5 його частка як члена колгоспного двору та 1/5 яку він фактично прийняв після смерті дружини, але юридично не оформив) та 1/5 частка яка належить позивачці, як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивачка приймає спадщину за заповітом на належне померлому [PERSON] майно, а [PERSON] належить 2/5 частки в спадковому житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, головою якого померлий був. А відповідач, який теж є членом колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час його право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у нього немає перешкод в оформленні права власності на належне йому майно. Крім того, у поданій відповідачем заяві про те, що він від прийняття спадщини та частки у майні відмовляється та до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався та звертатися не має наміру суд не розцінює, як відмову від належної йому частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. Також, матеріали справи не містять підтверджуючих доказів того, що позивачка є спадкоємцем за законом чи за заповітом померлого [PERSON] , який був членом колишнього колгоспного двору житлового будинку по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial