Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

16 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати інформацію, викладену в статті «[INFO]»- недостовірною; - зобов'язати власника веб-сайту http://www.gorod.cn.ua - товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕМДЖИ ВЕБ ПРОДЖЕКТС» в особі директора [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, викладену про неї у статті «[INFO]» шляхом розміщення резолютивної частини рішення протягом 10 днів з дня набрання ним законної сили на веб-сайті http://www.gorod.cn.ua в розділі «Новини» з вибаченням за поширення недостовірної інформації, тобто у такий же спосіб як недостовірна інформація була поширена; - визнати використання прізвища, ім'я та по батькові позивача в статі «[INFO]» - неправомірним; - заборонити (припинити) розповсюдження статі «[INFO]» як таку, що порушує особисте немайнове право позивача. Обґрунтувала позивач свої вимоги тим, що [INFO] року на веб-сайті www.gorod.cn.ua розміщено статтю: «[INFO]», в якій позивача охарактеризовано як злочинця, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу, яка не має високих моральних цінностей. Позивач також зазначає, що використання її імені в статтях «[INFO]» на веб-сайті www.gorod.cn.ua без її дозволу порушує право на захист персональних даних. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, [INFO] року на веб-сайті www.gorod.cn.ua, власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «СІЕМДЖИ ВЕБ ПРОДЖЕКТС», розміщено статтю: «[INFO]», за інтернет-посиланням:// [INFO]». У статті від [INFO] року позивач вважає наступну інформацію такою, що не відповідає дійсності та принижує її честь і гідність, а саме: - «[INFO]». Позивач вказує, що це не відповідає дійсності, адже правопорушень по відношенню до сусідів вона не проявляє, із жодним вона не є ріелтором, тому про ніяке делегування повноважень не може бути мови. Крім того, використано її прізвище, на що вона згоди не давала. - «[INFO]. Читайте также: [INFO]». Позивач вказує, що посилання на статті, достовірність яких оскаржується в суді є протиправним з боку відповідача, вказані статті не мають ніякого відношення до інформації викладеній ввищезазначеній статті. - «[INFO]». Позивач вказує, що не вказано, з якою метою збиралися сусіди. Крім того, використано прізвище позивача , на що вона згоди не давала. - «[INFO]». Позивач вказує, що без іі відома зроблено та викладено фото вікон її квартири та місце її розташування, використано її прізвище без згоди. - «[INFO]. Текст претензии гласил: «[INFO]». - «[INFO]». Позивач вказує, що без іі відома зроблено та викладено фото вікон її квартири та місце її розташування, використано її прізвище без згоди. - «[INFO]». Позивач зазначає, що вказана інформація достовірна лише в частині звернень до міського голови щодо притягнення до відповідальності громадян квартири [NUMBER] які вирощуючи у під'їзді квіти псують відремонтовані спільні конструктиви будинку та заливають площадку, на якій вона неодноразово підсковзувалась і травмувалась. Інформація ніякого відношення до позивача не має та про яку вона нічного не знає, а викладена як приниження честі і гідності. - «[INFO]». В даному випадку позивач зазначає, що не давала своєї згоди на використання її прізвища. Вона не проживає на одному поверсі з гр. [PERSON], а з питанням про притягнення її до відповідальності за вигул котів у під'їзді зверталась до міського голови. - «[INFO]» [INFO]». Позивач вказує, що вказана інформація повністю не відповідає дійсності, а викладена у формі, яка принижує її честь і гідність. - «[INFO]». - «[INFO].». Позивач посилається на те, що знову без дозволу використовують її прізвище та називають ріелтором, що не відповідає дійсності. - «[INFO]». Позивач вказує, що знову використано її прізвище без її згоди, а інформація є недостовірною. -«[INFO]». Позивач посилається на те, що вкзана інформація повністю не відповідачє дійсності. - «[INFO]». Позивач зазначає, що використане її прізвище, на що вона згоди не давала. - «[INFO]». Позивач зазначає, що вказана інформація порушує її право на повагу до честі та гідності, а використання її прізвища, імені та по батькові є неправомірним. Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає недостовірна інформація. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією у цьому Законі розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. В п. 6, абзаці 5 п. 15, п. п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації.Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При цьому, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Отже, у законодавстві робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена, й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню. Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 296 ЦК України фізична особа має право використовувати своє ім'я у всіх сферах своєї діяльності. Використання імені фізичної особи в літературних та інших творах, крім творів документального характеру, як персонажа (дійової особи) допускається лише за її згодою, а після її смерті - за згодою її дітей, вдови (вдівця), а якщо їх немає, - батьків, братів та сестер. Використання імені фізичної особи з метою висвітлення її діяльності або діяльності організації, в якій вона працює чи навчається, що грунтується на відповідних документах (звіти, стенограми, протоколи, аудіо-, відеозаписи, архівні матеріали тощо), допускається без її згоди. Ім'я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Ім'я потерпілого від правопорушення може бути обнародуване лише за його згодою. Ім'я учасника цивільного спору, який стосується особистого життя сторін, може бути використане іншими особами лише за його згодою. Використання початкової літери прізвища фізичної особи у засобах масової інформації, літературних творах не є порушенням її права. Інформація «[INFO]», на переконання суду, є оціночним судженням, що не містить фактичних даних, а тому не є предметом судового захисту. Також не може бути предметом судового розгляду і інформація «[INFO]. Читайте также: [INFO]», оскільки сама по собі не порушує особистих немайнових прав позивача, а її доводи про неправомірність використання відповідачем статей інших засобів масової інформації є безпідставними, оскільки вона не уповноважена на ведення справи від їх імені. До того ж інформація, що міститься у статтях, на які зроблено посилання, недостовірною у судовому порядку не визнавалась. Також суд не убачає порушення особистих немайнових прав у розміщеній відповідачем на порталі www.gorod.cn.uaінформації:«[INFO]». Доводи позовної заяви про недостовірність інформації «[INFO]»спростовуються поясненнями позивача у судовому засіданні та матеріалами справи, з яких убачається, що вона дійсно зверталась до зазначених органів з приводу гаража [PERSON] Решта інформації викладена у статті «[INFO]» з посиланням на осіб, які є джерелом цієї інформації. А допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що вся інформація у вказаній статті викладена з їх слів та відповідає дійсності. Крім того, згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За правилами ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У пунктах 9 та 12 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз'яснив судам, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). З показань допитаної у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] судому встановлено, що саме вона є автором статті [INFO]». Отже, належним відповідачем у даній справі, крім власника інтернет-сайту - ТОВ «Сіемджи Веб Проджектс», є автор публікації - [PERSON] Позивач та її представник, звернувшись з позовом виключно до ТОВ «Сіемджи Веб Проджектс», в ході судового розгляду клопотання про залучення [PERSON] в якості співвідповідача не заявили, а суд, у свою чергу, в силу наданих ЦПК України повноважень, позбавлений можливості ініціюватизалучення іншої особи як співвідповідача у справі. Також варто зазначити, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачему тій чи іншій формі, про що [PERSON] просить у своєму позові, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). З огляду на викладені обставини справи, зібрані докази та суб'єктний склад сторони відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Сіемджи Веб Проджектс» про захист честі, гідності та ділової репутації.

Outcome: dismissed