Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

В квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 40800,00 дол.США, а останній зобов'язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 445 дол.США 26 числа кожного місяця але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25.06.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 12 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3 кредитного договору. Згідно з п.8.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийняті порука: [PERSON], згідно договору поруки №225374 від 26.08.2008 року, порука [PERSON], згідно договору поруки № 225377 від 26.08.2008 року та порука [PERSON], згідно договору поруки № 225375 від 26.08.2008 року. Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України , п.п. 1.1-1.5 договорів поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Відповідно із п.5.5 кредитного договору у випадку не сплати [PERSON] чергового ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, банк має право вимагати від [PERSON] дострокового повернення наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит у порядку, визначеному розділом 12 цього договору. Всупереч умов Кредитних договорів [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу. Відповідно до розділу 12 кредитного договору та п.2.2 договорів поруки позивач направив відповідачам вимоги від 05.02.2015 року про необхідність усунення порушень, проте вимоги банку відповідачі не виконали. Станом на 20.03.2015 року заборгованість за кредитним договором №11387054000 від 26.08.2008 року становить 40310,62 дол. США (сорок тисяч триста десять доларів США 62 центи, що станом на 20.03.2015 року за курсом НБУ 23.394039 грн. за 1 дол. США еквівалентно 943028,22 грн.) та пеня у розмірі 9090,00 грн., а саме: 37141,10 дол.США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 689,43 дол. США за строк з 26.06.2014 року по 20.03.2015 року; 3169,52 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за строк з 01.06.2014 року по 26.02.2015 року; 1682,51 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.07.2014 року по 20.03.2015 року, 7407,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.07.2014 року по 20.03.2015 року. З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 40310,62 дол. США (сорок тисяч триста десять доларів США 62 центи), та пеню у розмірі 9090,00грн., а також судові витрати в рівних частинах з кожного відповідача. 13.06.2016 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказав, що АКІБ «УкрСиббанк» надав йому кредит у сумі 40800,00 дол.США до 25.06.2029 року, зі сплатою 12 річних. Кошти відповідно до оспорюваного кредитного договору п.1.4 були надані йому в споживчих цілях, тому на нього поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів". При укладені кредитного договору банк недотримався вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.2 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року, та грубо порушуючи вимоги діючого законодавства не виконав вказаних вимог, які визначені законом як істотні та необхідні. Отже, між ним та банком, в належній формі не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, передбачених законом. Відповідно до п.3.8 Правил кредитування відповідач мав попередити його про те, що валютні ризики за кредитним договором несе позичальник, натомість відповідач навпаки переконав його у вигідності валютного кредиту, через невисоку відсоткову ставку. Банком не було визначено умов стосовно виникнення валютних ризиків для позичальника. Враховуючи специфіку вказаної фінансової послуги, чітко прослідковується його обмеженість в правах як позичальника. Обсяг визначених відповідачем прав і обов'язків, містить суттєву диспропорцію на користь відповідача, що суперечить принципу рівності сторін у договорі. Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів", порушенням прав споживачів є також порушення принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Відповідач повів себе недобросовісно щодо визначення істотних умов договору, розтлумачивши їх повністю на свою користь та порушивши законодавство. Скористався своєю перевагою і його необізнаністю в специфіці надання фінансової послуги у вигляді валютного кредиту та приховав основну інформацію, яка позбавила його можливості, як споживача прийняти свідоме рішення щодо потреби у такій фінансовій послузі. Умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача. Відповідач надає фінансові послуги, тому відповідно має надавати усю інформацію щодо такої послуги, що забезпечує споживачу можливість прийняти свідомий вибір. Відповідач розробляв зміст спірного договору і тому саме він є відповідальним за дотримання вимог закону при укладенні кредитного договору. Окрім того, валюта кредитного договору долар США і договір укладався на 20 років, а він як споживач - слабша сторона кредитного договору, яка не може володіти необхідним і достатнім обсягом інформації в такій сфері як кредитування в іноземній валюті, та не може врахувати усіх валютних ризиків, зокрема, різкого підняття курсу долара США стосовно гривні, а відтак суми платежу за договором у гривнях є надмірно високою по відношенню до ціни, узгодженої в момент укладання договору. Отже, банком в належній формі не була доведена необхідна інформація про необхідні умови щодо кредитного продукту, оцінку можливих змін курсу іноземної валюти на майбутній час дії кредитного договору, а відтак банк, як сильна сторона договору, в порушення принципу добросовісності, фактично переклав шкідливі наслідки від невиконання своїх обов'язків щодо оцінки ризиків від надання валютного кредиту на споживача, як слабкої сторони договору, чим вніс істотний дисбаланс у права та обов'язки сторін за договором на шкоду споживача. Враховуючи, що названі умови кредитного договору суперечать принципам свободи договору і добросовісності; що на момент укладення договору ці умови не були ним враховані та були узгоджені внаслідок неналежної інформованості, в тому числі зі сторони банку; що названі умови вплинули на його можливість свідомого і компетентного вибору фінансової послуги як споживача; що у даному випадку зміна ринкових умов, які впливають на сукупну вартість кредиту у гривнях, фактично призводить до зміни ціни послуги (у бік її підвищення), а відтак умов кредитного договору в частині суми основного боргу; що такі положення договору надали явну перевагу банку, внаслідок чого є явно обтяжливими для нього; що без названих умов він як позичальник не міг укласти спірний договір, кредитний договір підлягає визнанню недійсним. Про порушення свого права споживача фінансових послуг йому стало відомо наприкінці листопада 2015 року, коли він звернувся до економіста та фахівця у галузі права. З врахуванням вищевикладеного позивач просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року, укладений між ним та ПАТ «УкрСиббанк». Ухвалою суду від 13.06.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним, прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження зі справою за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 08.07.2016 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Хмельницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Ухвалою суду від 28.11.2016 року у справі призначено судову економічну експертизу. Ухвалою суду від 11.02.2019 року провадження у справі поновлено, у зв'язку з надходженням до суду 07.02.2019 року висновку експерта №2733 від 30.01.2019р. В судове засідання представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав просив їх задоволити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Також подав до суду письмові заперечення на судову економічну експертизу, в яких зазначив, що висновки експерта відносно неможливості підтвердити чи спростувати видачу кредитних коштів - це власна необґрунтована думка експерта, яка не знаходить свого підтвердження ні в одному із документів та не може слугувати доказом у справі. АТ "УкрСиббанк" повністю виконав умови договору та видав [PERSON] кредит, що також підтверджується меморіальним ордером, який є в матеріалах справи. Також АТ "УкрСиббанк" категорично не погоджується з твердженнями експерта, що в матеріалах справи відсутня інформація надана позичальником перед укладенням кредитного договору про умови кредитування. Пунктом 10.13. Кредитного договору, яким сторонами констатовано, що перед підписанням даного договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Підписанням договору позичальник засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останнього про умови кредитування. У зв'язку з чим, АТ "УкрСиббанк" наголошує на тому, що підписанням кредитного договору [PERSON] засвідчив факт отримання інформаційного листа. Даний висновок не спростовує доказів наданих позивачем і не містить будь-якого обґрунтування позиції відповідачів про відсутність у відповідача обов'язку нести відповідальність по своїх зобов'язаннях перед банком. Відповідач-позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, свій зустрічний позов підтримав та просив задоволити в повному обсязі, а в задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити. Відповідач за первісним позовом, третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості заперечила та просила в його задоволенні відмовити, зустрічний позов [PERSON] до "УкрСиббанк" про визнання недійсним кредитного договору підтримала, та просила задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Хмельницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання не з'явився подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. У поданих до суду письмових поясненнях заперечив проти визнання кредитного договору недійсним, позов ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення боргу підтримав, оскільки вважають, що договір №11387054000 від 26.08.2008 року є законним та укладеним з дотриманням всіх необхідних норм чинного законодавства. Також зазначив, що на підставі рішення про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла від 05.09.2008 року №22-31, з [PERSON] був укладений договір від 19.09.2008 року №28.23.08 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. Протягом дії Договору на поточний рахунок [PERSON], відкритий у відділенні №302 АКІБ "УкрСиббанк" були перераховані кошти часткової компенсації на загальну суму 97954,97грн.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Хмельницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання кредитного договору недійсним, слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11387054000, згідно якого [PERSON] отримав споживчий кредит в розмірі 40800 дол.США. та зобов'язувався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів, в порядку і на умовах визначених цим договором, у розмірі 445 дол.США. Згідно п.1.2.2 вказаного Договору, Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 25.06.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 Договору. Відповідно до п.1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1. Відповідно до п.4.6 Договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язується достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору та/або порушень істотних умов Договору та застосування Банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 цього Договору. Згідно п.8.3 Договору, відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України при порушенні Позичальником вимог п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору, Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору. Відповідно до п. 5.5 Договору, у випадку не сплати Позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим Договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або Заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього Договору. Згідно п.12.1 Договору, відповідно до ст.ст.525,611 ЦК України, сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених в п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Також 26.08.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору №11387054000 від 26.08.2008 року, яким сторони погодили внести зміни у договір, а саме додати до договору: Додаток №1 - "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту"; Додаток №2 - Тарифи Банку, та доповнено пунктом 4.12, а п.10.2 новим абзацом щодо умов зміни розміру процентної ставки. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника прийнята порука [PERSON], згідно договору поруки №225374 від 26.08.2008 року, порука [PERSON], згідно договору поруки № 225377 від 26.08.2008 року та порука [PERSON], згідно договору поруки № 225375 від 26.08.2008 року. Згідно п.1.1 Договорів поруки від 26.08.2008 року, Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 1.4 Договорів поруки передбачено, що відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Вищевказані обставини підтверджуються: Договором про надання споживчого кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року; Договорами поруки №225374, №225375, №225377 від 26.08.2008 року; Додатковою угодою №1 до договору №11387054000 від 26.08.2008 року; довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом [PERSON] на 20.03.2015 року за кредитним договором №0011387054000 від 26.08.2008 року; Додатком №1 Графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року; меморіальним ордером №0610952181 від 26.08.2008р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно 8.1 Договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором та/або «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково спдатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чиним законодавством України на момент її нарахування. При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого Договором та/або «Кредитним договором». Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором та/або «Кредитним договором» за першою вимогою Банку. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. [PERSON] всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, чим порушує взяті на себе зобов'язання. 07.02.2015 року позивачем було направлено вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 05.02.2015 року щодо усунення порушень умов Кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 дня від дня одержання цієї вимоги. У випадку не усунення порушень, АТ «Укрсиббанк» вимагає виконання відповідачами своїх зобов'язань, а саме: сплатити ПАТ "Укрсиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 39556,42 дол. США, яка підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів. Вказані вимоги були отримані [PERSON] та [PERSON] 12.02.2015 року, проте заборгованість за кредитом відповідачами погашена не була. Вказані обставини підтверджуються: вимогами від 05.02.2015 року; рекомендованими повідомленнями про вручення; списком № 053150990336 згрупованих рекомендованих відправлень. Внаслідок порушення своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 20.03.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №11387054000 від 26.08.2008 року становить - 40310,62 дол. США (сорок тисяч триста десять доларів США 62 центи) та пені у розмірі 9090,00 грн., а саме: 37141,10 дол.США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 689,43 дол. США за строк з 26.06.2014 року по 20.03.2015 року; 3169,52 дол. США - прострочена заборгованість за процентами за строк з 01.06.2014 року по 26.02.2015 року; 1682,51 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.07.2014 року по 20.03.2015 року, 7407,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.07.2014 року по 20.03.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Таким чином, відповідачі не надали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості наданого позивачем. Не спростовує вказаного розрахунку і висновок судово-економічної експертизи №2733 від 30.01.2019 року. Разом з цим, слід зазначити наступне, що законом не заборонено укладення декількох договорів поруки на виконання одного і того самого зобов'язання, проте в даному випадку положення ч.3 ст.554 ЦК України не застосовуються, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою. Відносно поручителів солідарна відповідальність має місце за кожним договором поруки окремо, а тому кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником, як солідарні боржники згідно з вимогами ст.553 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 3.1 Договорів поруки визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором в сумі та в межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настає раніше. Постановою Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі №6-53цс/14 визначено, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто впродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, прострочення сплати кредиту виникло у позичальника починаючи з липня 2014 року, як по тілу кредиту так і по процентах. Зі змісту кредитного договору вбачається погашення кредиту щомісячними платежами. При цьому, судом враховано те, що зобов'язанням боржника, а відтак і поручителя є повернення суми кредиту та процентів за кредитом, сплачуючи його частинами (внесення щомісячних платежів), згідно з встановленим договором порядку повернення кредиту та сплати відсотків. З вищезазначеної постанови Верховного Суду України, а також постанови Верховного Суду України від 19.03.2014 року в справі 6-20цс/14, слідує, що терміном виконання зобов'язань в такому випадку є дата внесення чергового щомісячного платежу у відповідності до графіку погашення. Тобто недотримання графіку повернення кредиту та сплати відсотків, слід вважати невиконанням зобов'язання за договором. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців, після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Позивач звернувся до суду з позовом 30.03.2015 року. Таким чином, зобов'язання поручителів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] понад шестимісячний строк звернення до суду ( до 30.09.2014 року) є припиненими відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), а тому позов до поручителів підлягає частковому задоволенню в межах цього строку, а саме в частині: заборгованості за кредитом в сумі 36842,30 доларів США (максимальний залишок заборгованості згідно графіку погашення на 26.09.2014р.); простроченої заборгованості за процентами в сумі 1817,21 доларів США (з 01.10.2014р. по 26.02.2015р.) та пеню в сумі 8588,05 грн. за період з 30.09.2014 року по 20.03.2015року, з яких: 1565,50грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 7022,55грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути: - солідарно з [PERSON] та [PERSON], солідарно з [PERSON] та [PERSON], солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11387054000 від 26.08.2008 року станом на 20.03.2015 року в сумі 38659,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 23.04.2019 року 26,77 за 1 долар США - 1034915,08 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 36842,30 доларів США; простроченої заборгованості за процентами в сумі 1817,21 доларів США та пеню в сумі 8588,05 грн. за період з 30.09.2014 року по 20.03.2015року, з яких: 1565,50грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 7022,55грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами; - з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11387054000 від 26.08.2008 року станом на 20.03.2015 року в сумі 1651,11 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 23.04.2019 року 26,77 за 1 долар США - 44200,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 298.80 доларів США; простроченої заборгованості за процентами в сумі 1352,31 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами в сумі 501,95грн. В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості слід відмовити. Також суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Хмельницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання кредитного договору недійсним, слід відмовити з наступних підстав. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а також відсутність хоча б однієї з істотних умов правочину, встановлених спеціальними законами. У частині 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат,пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Відповідно до п.10.13 кредитного договору позичальник [PERSON] підписанням даного договору свідчить про те, що: всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. При цьому [PERSON] не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просив змінити або роз'яснити окремі положення оспорюваного кредитного договору. Отже, з врахуванням наведеного посилання [PERSON], як на підставу визнання недійсним кредитного договору, на неповноту інформації, наданої Банком перед укладенням договору, несправедливість умов кредитного договору не заслуговують на увагу. При цьому також слід зазначити, що умови спірного договору містять інформацію щодо розміру кредиту, розміру процентної ставки, здійснення оплати за проценти, порядок нарахування процентів, порядку погашення кредиту, періодичність платежів на весь час дії договору. У зв'язку з наведеним, суд також не приймає до уваги і висновок судово-економічної експертизи №2733 від 30.01.2019 року, яким було встановлено, що положення Договору про надання споживчого кредиту №11387054000 від 26.08.2008 року не відображають повний обсяг інформації про умови кредитування та чітко визначених сум погашення заборгованості, що передбачено п.2.1,2.2,3.1,3.2 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року) та п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо посилань [PERSON], як на підставу для визнання кредитного договору недійсним на - не доведення банком необхідної інформація про необхідні умови кредитного продукту, оцінку можливих змін курсу іноземної валюти на майбутній час дії кредитного договору, а відтак банк, як сильна сторона договору, в порушення принципу добросовісності, фактично переклав шкідливі наслідки від невиконання своїх обов'язків щодо оцінки вказаних ризиків на споживача, слід зазначити наступне. Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення кредитного договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане. Обставина зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Саме по собі не повідомлення банком про зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання спірного договору про надання споживчого кредиту недійсним, з огляду на те, що позивач, добровільно погодившись на отримання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний розсуд та ризик і сам повинен був передбачати у момент укладення договору можливість зміни курсу української гривні до іноземної валюти. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Хмельницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання кредитного договору недійсним, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1026,15грн. судового збору, а з [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2627,85грн судового збору, по 875,95грн. з кожного ( 40310,62 дол.США, що еквівалентно на день звернення до суду по курсу НБУ 23,394039грн. за 1 дол.США 943028,22грн. + 9090грн. = 952118,22грн. /100 = 9521,18грн.; 38659,51 дол. США х 23,394039грн. = 904402,08грн.+8588,05грн.= 912990,13грн./ 9521,18грн. = 95,89%; 3654/4= 913,50грн./100% х 95,89%=875,95грн.; 875,95грн.х3=2627,85грн.; 3654 - 2627,85=1026,15грн.).

Outcome: partial