Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.04.2016 №3761109483 в сумі 17255 грн. 71 коп., що складається з: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 9239 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 грн. 18 коп., заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 3395 грн. 13 коп., заборгованості за пенею в сумі 4619 грн. 80 коп., судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2016 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3761109483, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 9239 грн. 60 коп. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідач своєчасно платежі не вносив, внаслідок чого станом на 14.07.2017 утворився борг у розмірі 17255грн. 71 коп. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 18.12.2018 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 06.04.2016 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3761109483, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 9239 грн. 60 коп. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, повернення кредиту здійснюється щомісячно за графіком платежів (додаток до договору), щоденна пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань становить 0,3 % від загальної суми прострочення (а.с.7-8). Факт перерахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] підтверджується заявами про приєднання до умов отримання кредитів та на отримання кредиту від 06.04.2016, платіжним дорученням №179286459 від 06.04.2018 (а.с.7,10). Згідно кредитного договору, а саме пункту 4 «Графік платежів» (а.с.8) вбачається, що сторони домовились про повернення кредиту, відсотків за ним та інших платежів щомісячними виплатами (до останнього дня відповідного місяця). Загальний розмір кожного місячного платежу з 06.04.2016 по 06.07.2016 становить 770,02 грн., з 08.08.2016 по 06.04.2017 - 1047,20 грн., останній платіж повинен бути здійснений до 06.04.2017 включно. 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.16-19). Відповідача по справі було проінформовано про відступлення права вимоги, що підтверджується повідомленням за вихідним номером 001836542 від 21.07.2017 та повідомленням про зміну умов Кредитного договору №3761109483 від 06.04.2016 (а.с.14,15). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконувала не належним чином, порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів, процентів та повернення кредиту допустила утворення заборгованості. Згідно з представленим розрахунком (а.с.13), станом на 20.07.2017 заборгованість позичальника за кредитним договором становила 17255 грн. 71 коп., що складається з наступного: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 9239 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 грн. 18 коп., заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 3395 грн. 13 коп., заборгованості за пенею в сумі 4619 грн. 80 коп. Таким чином, оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання по договору кредиту, внаслідок чого допустив утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов'язань, а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача. Однак, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за управління кредитом, з таких підстав. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Управління кредитом (обслуговування кредиту) є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення плати (комісії), проте, встановлення у договорі плати за управління кредитом, та не зазначення банком, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу, є незаконним. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Враховуючи визщенаведене та те, що щомісячна плата за управління кредитом, є фактично платою за обслуговування кредиту і така плата не передбачена умовами кредитного договору від 06.04.2016 №3761109483, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача щомісячної плати за управління кредитом є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити частково стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу в сумі 9239 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1 грн. 18 коп., заборгованості за пенею в сумі 4619 грн. 80 коп., а всього в сумі 13860 грн. 58 коп. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial