Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

05.09.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом та просили зобов'язати Чернігівську міську раду надати [PERSON] на склад сім'ї 2 особи (разом з сином [PERSON]) позачергово квартиру в державному або громадському фонді за встановленими нормами житла в м. Чернігові. В обґрунтування позову зазначили, що 29 вересня 2009 року між ПАТ «Чернігівбуд» та Комунальним підприємством «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради було укладено договір про співробітництво №01/21-21-09 з питань пов'язаних з будівництвом багатоповерхових житлових будинків з об'єктами соціального призначення в кварталі [ADDRESS]. 11 листопада 2011 року позивачі надали письмову заяву, проте що не заперечують проти зносу їхнього будинку за умови надання двохкімнатної квартири. В подальшому виконавчий комітет Чернігівської міської ради 15 липня 2-13 року виніс рішення, згідно якого на ПАТ «Чернігівбуд» покладено зобов'язання відселити сім'ю позивачів в квартиру в новозбудованому будинку та згідно домовленостей позивачів та ПАТ «Чернігівбуд» останнім була виділена квартира [ADDRESS] загальною площею 78 кв.м., житловою 41,29 кв.м., проте заселення до вказаного будинку позивачів не відбулося, будинок прийнятий в експлуатацію в 2013 році. Оскільки обов'язок надати житло з причин вилучення земельної ділянки, на якій є власний будинок покладено на місцеві ради, тому просили з підстав ст. 171 ЖК України, п. 6 ч. 1 ст. 346 ЦК України зобов'язати відповідача надати позачергово квартиру. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Полубень С.В. просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подавав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Чернігівської міської ради просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачі не перебувають на квартирній черзі, земельна ділянка не вилучалася та знаходиться у користуванні позивачів, а право власності на будинок у позивачів також не було припинено, тому відсутні підстави для надання квартири з підстав заявлених у позові. Представник третьої особи Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради поклався на думку суду. Представник третьої особи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» пояснив суду, що заперечують про передачу квартири [ADDRESS], оскільки вказана квартира знаходиться за договором іпотеки під заставою, а щодо надання іншої квартири покладаються на думку суду. Представник третьої особи ПАТ «Чернігівбуд» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представників, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 вересня 2009 року між ВАТ «Чернігвбуд» та Комунальним підприємством «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради було укладено договір про співробітництво №01/21-21-09 з питань пов'язаних з будівництвом багатоповерхових житлових будинків з об'єктами соціального призначення в [ADDRESS] Відповідно до п.2.1.7 Договору ВАТ «Чернігівбуд» бере на себе зобов'язання щодо фінансування витрат по відселенню мешканців із знесенням будинку [ADDRESS] Рішенням Чернігівської міської ради від 24.06.2010 року Комунальному підприємству «Чернігівбудінвсет» затверджено проект відведення та надано земельну ділянку в постійне користування площею 0,4439 га в кварталі [ADDRESS] для будівництва багатоповерхових жилих будинків з об'єктами соціального призначення (а.с. 102). Згідно договору дарування частини будинку від 04.06.2002 року [PERSON] прийняла в дар 1/10 частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 61). 11.11.2011 року представник [PERSON] та [PERSON] подали письмову нотаріально посвідчену заяву адресовану Чернігівській міській раді, в якій зазначили, що не заперечують проти зносу будинку за адресою [ADDRESS], при наданні однієї двокімнатної квартири в новозбудованому будинку кварталі [ADDRESS] (а.с. 60). Листом Відкритого акціонерного товариства «Чернігівбуд» від 12.07.2013 року за вих. №01/444, наданого на адресу Чернігівського міського голови, ВАТ гарантує відселення мешканців квартири [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №208 від 15 липня 2013 року внесено зміни та доповнення до рішення виконавчого комітету міської ради від 20 липня 1992 року №219 пункт №7 в редакції рішення виконавчого комітету міської ради від 15 березня 1993 року №66, а саме пунктом 1.1 доповнено пункт абзацом такого змісту: «Публічному акціонерному товариству «Чернігвбуд» відселити мешканців квартир №1, №5 у житловому будинку [ADDRESS]. Пунктом 1.2 виключити із абзацу другого словосполучення «[ADDRESS]» та «знести будинок [ADDRESS] і виконати благоустрій території». Пунктом 1.3 доповнити пункт абзацом третім такого змісту: «Після відселення мешканців квартир №1, №5 у житловому будинку [ADDRESS] Публічному акціонерному товариству «Чернігівбуд» знести будівлю та виконати благоустрій території». 27 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» (Управитель) та Публічним акціонерним товариством «Чернігівбуд» (Забудовник) було укладено Договір №08-2010/1 про організацію спорудження об'єкту будівництва (надалі - Договір), згідно якого Управитель зобов'язався здійснювати фінансування будівництва за рахунок коштів, отриманих в управління від Довірителів з подальшою передачею об'єктів інвестування квартир у власність Довірителям в порядку і на умовах передбачених Договором та Правилами ФФБ, а забудовник в свою чергу зобов'язався організувати спорудження об'єкту будівництва та своєчасно ввести його в експлуатацію. З метою забезпечення поточної діяльності Забудовника в фінансуванні багатоповерхового будинку в кварталі вулиць Зелена, Горького, Київська, Мстиславська в місті Чернігові 27 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Банк "Демарк" та Публічним акціонерним товариством "Чернігівбуд", яхий є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Чернігівбуд" (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 1022 (далі - Кредитний договір). Згідно умов Кредитного договору (п. 3.9.2) між Публічним акціонерним товариством "Чернігівбуд" та Банком "Демарк" 27 травня 2011 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.A. за р.№ 1060 з подальшими змінами та доповненнями до нього. Відповідно до умов Іпотечного договору зі змінами, внесеними Договором про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченими 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар JI.A. та зареєстрованих в реєстрі за № 246, предметом іпотеки є майнові права на квартири, що на день укладення цього Договору розташовані в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS], згідно слідуючого списку: однокімнатна квартира №1, загальною площею 80,50 кв.м.; двокімнатна квартира № 2, загальною площею 77,56 кв.м.; двокімнатна квартира № 3, загальною площею 77,56 кв.м.; однокімнатна квартира № 4, загальною площею 50,84 кв.м. Таким чином, майнові права в тому числі й на квартиру № 2, є забезпеченням вимог Банку "Демарк", що випливають з Кредитного договору № 1022 від 27 травня 2011 року: повернення суми кредиту та сплата відсотків за користування. Пунктом 1.2. Іпотечного договору встановлено перелік документів, якими підтверджено майнові права Публічного акціонерного товариства "Чернігівбуд" на майнові права на предмет іпотеки, а також встановлено, що право власності Іпотекодавця на предмет іпотеки виникне після закінчення будівництва, здачу об'єкта нерухомості в експлуатацію та реєстрацію права власності. Відповідно до п. 1.7.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель не має права без письмової згоди Іпотекодержателя вчиняти будь - які дії, що можуть вплинути, як безпосередньо, так і опосередковано, як тепер, так і в майбутньому, на кількісні та якісні показники предмету іпотеки, зокрема Іпотекодержатель не повинен без згоди Іпотекодержателя розпоряджатись будь - яким чином предметом іпотеки або його частиною, укладати стосовно предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу та будь - які інші договори, що встановлюють обтяження предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконанні (виконані належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, а також у випадках передбачених п. 5.2.4. Договору про іпотечний кредит. Разом з тим, кредитні зобов'язання ПАТ "Чернігівбуд" перед Банком "Демарк" є невиконаними та Іпотечний договір є чинним. Згідно домовленостей позивачів та ПАТ «Чернігівбуд» було погоджено виділення позивачам квартири [ADDRESS]. 29 липня 2013 року ПАТ «Банк «Демарк» та [PERSON] уклали договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А», за цим договором [PERSON] на підставі повного визнання нею Правил ФФБ «А» дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» Першої та другої блок-секцій багатоквартирного жилого будинку [ADDRESS], бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ «А» та передати ПАТ «Банк «Демарк» в обсягах та на умовах цього Договору грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власність об'єкт інвестування. Управитель в свою чергу за цим Договором приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя, відповідно до Правил ФФБ «А» та цього Договору ( а.с. 43-52), де об'єктом будівництва є квартира [ADDRESS] загальною площею 78 кв.м, в тому числі житловою - 41,20 кв.м. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норма ч. 5 ст. 41 Конституції України, визначає, що примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Згідно листа управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 11.10.2016 року №858 [PERSON] та [PERSON] не перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті міської ради (а.с. 86). Згідно листа управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 24.10.2016 року №6451, земельна ділянка по [ADDRESS] не перебуває в постійному користуванні КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, що підтверджується графічними матеріалами з нанесенням меж земельної ділянки,що перебуває в постійному користуванні Комунального підприємства «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради площею 0,4439 га в [ADDRESS] для будівництва багатоповерхових жилих будинків з об»єктами соціального призначення ( а.с 100, 101). Відповідно до вимог ст. 171 ЖК України, у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. За бажанням громадян виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів забезпечують їм (замість надання квартир) можливість позачергового вступу до членів житлово-будівельних кооперативів і одержання в них квартир. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що будинок позивачів не був знесений, а земельна ділянка не була вилучена та знаходиться у їх користуванні. Крім того, представником позивача не було надано беззаперечних доказів щодо неможливості позивачами користування вказаним будинком, чи приведення його у непридатність в зв'язку з будівництвом багатоповерхового будинку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі звернулися до суду з вимогою про зобов'язання Чернігівську міську раду надати [PERSON] на склад сім'ї 2 особи (разом з сином [PERSON]) позачергово квартиру з підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 346 ЦК України, якою визначено, що підставою припинення права власності є примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону. Проте, право власності припиняється в такому разі за рішенням суду. Разом з тим, жодних доказів щодо припинення права власності, а саме примусового відчуження земельної ділянки позивачів, яка не перебувала у їхній власності не відбувалося, а також не відбувалося примусове відчуження об'єктів нерухомого майна, які перебувають у власності позивачів та розміщені на земельній ділянці. З врахуванням вищевикледаного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивачів щодо зобов'язання Чернігівську міську раду надати [PERSON] на склад сім'ї 2 особи (разом з сином [PERSON]) позачергово квартиру в державному або громадському фонді за встановленими нормами житла в м. Чернігові. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат на користь позивачів з відповідача.

Outcome: dismissed