Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.12.2016 року в розмірі 25091, 13 грн., яка складається з наступного: 10410, 69 грн. заборгованість за кредитом; 781, 65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1392, 70 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди - 12506, 09 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.12.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 13654,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобов»язань вчасно не виконала, а тому станом на 20.09.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 25091, 13 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. У судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.12.2016 року, згідно якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 13654,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» " Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.6-7). Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 5), відповідач взятих на себе зобов»язань вчасно не виконала, а тому станом на 20.09.2017 року має заборгованість перед банком в розмірі 25091, 13 грн., яка складається з наступного: 10410, 69 грн. заборгованість за кредитом; 781, 65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1392, 70 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди - 12506, 09 грн. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованість за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даним договором. Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не звільняє вину сторону від відповідальності за порушення зобов»язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved