Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.12.2019 року позивач ТОВ "Кей-Колект" звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Реєстраційний номер обтяження:10958698, Підстава обтяження: Постанова, АА №168542, 17.03.2011, Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ, Ст. д/в Васильєв Ю.Ю . Ухвалою суду від 20.12.2019 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 23.01.2020 року витребувано з Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження, в рамках якого старшим державним виконавцем Васильєвим Ю.Ю. було винесено постанову АА №168543 від 17.03.2011 року про арешт квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.07.2020 року від представника ТОВ "Кей-Колект" до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій представник Бірюков А.М. позовні вимоги підтримав та просить задовольнити в повному обсязі. Окрім того в заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась. Представник третьої особи Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 12.07.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого на даний час є ТОВ "Кей-Колект", та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11182510000, за умовами якого в тому числі в іпотеку було передано нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №11182510000 [PERSON] не виконані. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладено арешт, що не дає можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантоване законодавством. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 12.07.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11182510000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) (САП, кредит фізичній особі в валюті, забезпечення відразу), відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 90000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 12.07.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін /а.с.10-15/. Окрім того, 12.07.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Самаріною О.С. /а.с.16-18/. Згідно з п. 1.1, п. 1.3 Іпотечного договору Іпотекодавець, з метою забезпечення викладених нижче зобов`язань, передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту №11182510000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 12.07.2007 року, та інші зобов`язання, що виникають в силу цуього Договору, з договору про надання споживчого кредиту №11179491000 від 12.07.2007 року. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 13.03.2019 року окрім іпотеки та відповідної заборони на квартиру [ADDRESS] , також зареєстровано арешт. Підстава обтяження: Постанова АА №168542, 17.03.2011, Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ, ст. д/в Васильєв Ю.Ю. /а.с.19-20/. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Кей-Колект" є правонаступником АТ "УкрСиббанк" в кредитних правовідносинах з відповідачем [PERSON] на підставі наступних документів: - Договору факторингу №2 від 13.02.2012 року /а.с.21-23/; - Виписки з додатку №1 до Договору факторингу №2 від 13.02.2012 року /а.с.24/; - Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року /а.с.25-26/; - Виписки з додатку №1 до Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2012 року /а.с.27/. На ухвалу суду про витребування матеріалів виконавчого провадження від Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі судом отримано відповідь від 16.04.2020 року № 29613, згідно з якою у Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області не має можливості надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження, в рамках якого старшим державним виконавцем Васильєвим Ю.Ю. було винесено постанову АА №168543 від 17.03.2011 року про арешт квартири, оскільки згідно перевірки Відомостей з державного реєстру обтяжень та у зв`язку з нефункціонуванням на той час АСВП та тим, що державні виконавці не виступали державними реєстраторами, неможливо ідентифікувати відношення відповідної постанови до певного виконавчого провадження /а.с.67/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель мас право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувані, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмеї іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічну позицію висловив і ВССУ в Постанові Пленума № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», згідно з п. 5 у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, то майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ТОВ "Кей-Колект", як правонаступник АТ "УкрСиббанк", є іпотекодержателем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що була передана в іпотеку відповідачем [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що окрім відповідних обтяжень, пов`язаних з іпотечним договором від 12.07.2007 року, на вказану квартиру був накладений арешт. Підстава обтяження: Постанова АА №168542, 17.03.2011, Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ, ст. д/в Васильєв Ю.Ю . При цьому з відповіді Другого Київського ВДВС м. Одеси вбачається, що ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження був накладений вказаний арешт, неможливо. Враховуючи, що арешт державним виконавцем був накладений в 2011 році, тобто пізніше обтяжень, пов`язаних з укладенням [PERSON] Іпотечного договору від 12.07.2007 року, суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що порушення права ТОВ "Кей-Колект" як іпотекодержателя зазначеної квартири полягає в тому, що Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, однак наявний арешт на іпотечному майні фактично не дає можливості інотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантованим законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ "Кей-Колект" правомірно звернулось до суду за захистом своїх прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved