Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.11.2006 між нею по відповідачем був укладений кредитний договір № ZPVGK00000102, за умовами якого вона отримала кредитні кошти для придбання житлового будинку. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між нею та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було укладено іпотечний договір, за умовами якого вона передала в іпотеку придбаний за кредитні кошти житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У червні 2020 року позивач дізналась, що на її майно державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було накладено арешт на підставі вчиненого 31.01.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно вищевказаний будинок і за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна, що є предметом іпотеки, слід погасити заборгованість перед відповідачем на загальну суму 559856,58 грн. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що, по-перше, у нотаріуса на час вчинення нею виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості, по-друге, виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку, по-третє, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень, та, по-четверте, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.2014 вже задоволені вимоги відповідача та звернуто стягнення на предмет іпотеки, на який звернуто стягнення за виконавчим написом. Ухвалою суду\~від 28.08.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду відзив на позовну заяву, у якому просив розглянути справу без участі представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК", проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що відповідно до укладеного договору позивач отримала кредит. В порушення норм закону та умов договору позивач зобов`язання за договором не виконала та не повернула в межах строку, встановленого договором, суму кредиту, не сплатила проценти, комісію за користування кредитом, у зв`язку з чим відповідач змушений був звернутися до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Зокрема, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Щодо строку, за яким здійснено стягнення за виконавчим написом, представник відповідача зазначив, що з урахуванням переривання строку шляхом часткової сплати позивачем боргу відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний у виконавчому написі період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п 3.1 гл. 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинив виконавчий напис. Третя особа державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Манзенко Т.Л. у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у вирішення справи покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення на позов, у яких зазначила, що при вчиненні виконавчого напису її дії відповідали вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, остання не надала суду жодного доказу, який би підтверджував факт порушення вимог законодавства при вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представника відповідача і третіх осіб та ухвалити рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до беззаперечного висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2006 між [PERSON] та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено кредитний договір № ZPVGK00000102, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 50500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.11.2021. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, посвідчений 23.11.2006 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрований в реєстрі за № 2163, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,3 кв.м, розташований на земельній ділянці розміром 504 кв.м. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.11.2006 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 2162. 31.01.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 109, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 23.11.2006 приватним нотаріусом\~Вільнянського районного\~нотаріального округу\~Запорізької області\~Тиханською С.Я.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 2163,\~передане в\~іпотеку ПАТ\~КБ "ПРИВАТБАК".\~За рахунок\~коштів,\~отриманих від\~реалізації нерухомого\~майна,\~пропонується задовольнити\~вимоги ПАТ\~БК "ПРИВАТБАНК"\~у розмірі\~562856,58\~грн.,\~які складаються\~з:\~53444,49\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~146170,98\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками;\~10706,00\~грн.\~ комісія;\~349535,11\~грн \~пеня;\~3000,00\~грн.\~ витрати,\~пов`язані\~з вчиненням\~виконавчого напису.\~ Строк,\~за який\~провадиться стягнення,\~-\~одинадцять років\~п`ятнадцять\~днів,\~а саме\~з 23.11.2006\~по 08.12.2017. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі Перелік). Зазначеним Переліком, зокрема п. 1, на який наявне посилання у спірному виконавчому написі, передбачено, що для одержання виконавчого напису за іпотечним договором, що передбачає право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що у матеріалах, що стали підставою вчинення спірного виконавчого напису відсутні належні та достатні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості. Так, стягувачем було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника, яка не містить взагалі дійсного періоду утворення заборгованості, даних про погашення [PERSON] певних сум за кредитним договором із зазначенням дат сплати, що унеможливило приватному нотаріусу перевірити як періоду утворення заборгованості, так і дотримання вищезазначеного трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором. Крім того, фактично вказана виписка за своїм змістом не є довідкою фінансової установи про ненадходження платежу, необхідність подання якої передбачає Перелік. Разом із тим, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом терміну дії договору. Так, за змістом ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12.12.2012, 07.03.2013, 06.11.2013, 19.03.2014 № 6-20цс14). Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом з тим, про неможливість встановлення за поданими документами безспірності заборгованості свідчить і те, що стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису доказів отримання боржником вимоги (претензії) про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Так, до заяви про\~вчинення виконавчого\~напису не додано доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень від ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", оскільки додані фіскальний чек ПАТ "Укрпошта" та опис вкладення не містять інформації про отримання боржником претензії кредитора. Крім того, у порушення вимог Переліку надана банком письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором не містить відмітки стягувача про непогашення заборгованості. Також суд звертає увагу, що письмова вимога про усунення порушень направлена [PERSON] за адресою, зазначеною у кредитному договорі ( [ADDRESS] ), тоді як остання фактично зареєстрована та проживає за іншою адресою, про що відповідачу було відомо, оскільки ще у 2014 році останній звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, де зазначалась дійсна адреса місця реєстрації та проживання позивача, а саме: [ADDRESS] . Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (ст. 12 Закону України "Про іпотеку"). За приписами ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України "Про іпотеку). Вказані положення передбачені у п. 22 договору іпотеки від 23.11.2006. Тобто звернення стягнення на предмет іпотеки можливе одним з передбачених законом способів, або на підставі рішення суду, або ж на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з матеріалів справи, що до вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису № 109 від 31.01.2018 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.04.2014 у справі № 314/1628/14-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про звернення стягнення. Цим рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPVGK00000102 від 23.11.2006 у розмірі 299614,39 грн. вже звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Вказане рішення набрало законної сили 23.06.2014. Таким чином, в даному випадку має місце подвійне задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки як на підставі рішення суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~щодо обґрунтованості\~вимог позивача\~та наявності\~підстав для\~задоволення позову.\~ \~ \~ \~ В силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial