Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON] борг за Кредитним договором №003-2902/840-0177 від 21.09.2007 року за курсовою різницею в розмірі 1130990,85 грн., мотивуючи тим, що відповідно до умов даного Кредитного договору [PERSON] отримала у позивача кредит у сумі 100000,00 доларів США, зі сплатою 13,45% річних за користування кредитом. 21 вересня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань, між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний" та [PERSON], було укладено Договір поруки №003-2902/840-0177-Р, яким, передбачено, що поручителі і боржник несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, видавши кредитні кошти позичальнику, який зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договорами терміни, а також, виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору, але відповідачі не виконували належним чином свої зобов'язання, тому перед Банком утворилася заборгованість, внаслідок чого були ухвалені відповідні судові рішення про дострокове виконання зобов'язання за цим Кредитним договором, проте відповідачі не сплатили заборгованість, які існує перед позивачем. У зв'язку з фактичним збільшенням заборгованості, саме - курсової різниці, вважає, що заборгованість зросла і складає 145017,42 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ (1 долар США - 15,792 грн.) станом на дату виконання розрахунку становить 2290115,09 грн., з яких: 1. Прострочена заборгованість по кредиту - 3583,73 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 56594,26 гривень; 2. Сума дострокового стягнення кредиту - 93497,06 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1476505,57 гривень; відсотки - 45020,11 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 710957,53 гривень; підвищені відсотки - 2916,52 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 46057,73 гривень. Оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року було вирішено стягнути солідарно з Відповідачів на користь Позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 1159124,24 грн., вважає, що заборгованість Відповідачів перед Позивачем за курсовою різницею складає: 2290115,09 грн. - 1159124,24 грн. = 1130990,85 грн., де 2290115,09 грн. - сума заборгованості Відповідачів станом на 23.01.2015 року; 1159124,24 грн. - сума заборгованості Відповідачів, яка стягнута за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року; 1130990,85 грн. - сума заборгованості Відповідачів за курсовою різницею. У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, звернувшись з заявою про застосування позовної давності, надавши письмові пояснення з зазначенням підстав на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, зазначивши, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року по справі № 2603/5989/12 позов Позивача було задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за Кредитним Договором у розмірі 887395,91 грн., рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року скасовано частково, достроково стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 18.09.2012 року становить 145017,42 доларів США (еквівалент 1159124,24 грн.), з яких: 4575,40 доларів США (еквівалент 36571,17 грн.) - заборгованість по простроченому кредиту, 93497,06 доларів США (еквівалент 747322 грн.) - сума дострокового стягнення кредиту, 359845,72 грн. - заборгованість по відсоткам, 23311,77 грн. - заборгованість по підвищеним відсоткам. Проте, оскільки станом на дату подачі позову рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року не виконано, Позивач звернувся повторно до Деснянського районного суду м. Києва про стягнення курсової різниці по заборгованості за Кредитним договором на дату 23.01.2015 року у розмірі 1130990,85 грн., тому вважає, що стягнення такої заборгованості за Кредитними Договорами є незаконним та призводить до подвійного стягнення боргу та притягнення до подвійної відповідальності. Крім того, зазначає, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці, пояснивши, що ст. 16 ЦК України не передбачено право сторони у зобов'язанні, спір щодо якої вже вирішено судом, пред'явити позов про стягнення різниці між сумою боргу, встановленої рішенням суду та сумою боргу за курсом НБУ на дату подання позову чи проведення розрахунку про стягнення боргу за одним і тим самим договором повторно. У судове засідання відповідач [PERSON], не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується розпискою про врученням судової повістки, підписаної особисто, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства "Банк Універсальний", яке було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство "Універсал Банк", тип якого було змінено на Публічне акціонерне товариство, що підтверджується копією Витягу з Статуту Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк". Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" було задоволено частково, стягнуто на користь позивача солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №003-2902/840-0177 від 21.09.2007 року в розмірі 1159124,24 грн., судовий збір в розмірі 1609,50 грн. та 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено, зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору було залишено без задоволення. Рішення набрало законної сили 19.02.2014 року. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судами було встановлено, що 21.09.2007 року Відкрите акціонерне товариство "Банк Універсальний" та [PERSON] уклали Кредитний договір № 003-2902/840-0177 за умовами якого Кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти в сумі 100000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти належним чином, використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13,45%, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Пунктом 1.1.1. Кредитного договору передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% - підвищена процентна ставка. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України. Під терміном «прострочена сума основного боргу» сторони розуміють суму Кредиту, що надана позичальнику за договором та станом на певну дату не повернута останнім до кредитора у терміни її погашення згідно умов договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний" та [PERSON], було укладено Договір поруки №003-2902/840-0177-Р . Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором та надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 100000 дол. США, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Разом з тим, [PERSON] не виконала умови договору і Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом та станом на 18.09.2012 року просило стягнути заборгованість у розмірі 151876,38 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 1213947,91 грн., яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 4575,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 36571,17 грн.; суми дострокового стягнення кредиту, що становить 93497,06 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 747322,00 грн.; відсотків в розмірі 50561,52 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 404138,23 грн. та підвищених відсотків в сумі 3242,40 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 25916,50 грн. На вимогу суду апеляційної інстанції ПАТ «Універсал Банк» надало уточнений розрахунок заборгованості, з урахуванням базової відсоткової ставки в розмірі 13,45% та підвищеної відсоткової ставки в розмірі 40,35%, з якого вбачається, що заборгованість станом на 18.09.2012 року складається з простроченої заборгованості в розмірі 3583,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 28644,75 грн.; суми дострокового стягнення кредиту, що становить 93497,06 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 747322,00 грн.; відсотків в розмірі 359845,72 грн. та підвищених відсотків у розмірі 23311,77 грн. За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 887395,91 грн. з ухваленням нового рішення про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 145017,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1159124,24 грн. 30.07.2014 року Деснянським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи у справі № 2-62/13 р. про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за Кредитним договором № 003-2902/840-0177 від 21.09.2007 року в розмірі 1159124,24 грн., судового збору в розмірі 1609,50 грн. та 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду (а.с. 26, 28, 30, 32). У зв'язку з невиконанням рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 року в добровільному порядку, 16.12.2014 року представник позивача подав до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві заяви про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника (а.с. 25, 27,29, 31). Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за вищезазначеним Кредитним договором не виконують. Відповідно Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №003-2902/840- 0177 станом на 23.01.2015 року обліковується за відповідачем [PERSON] заборгованість у загальній сумі 145017,42 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 2290115,09 грн., яка складається: з простроченої заборгованості по кредиту - 3583,72 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає - 56594,26 грн.; суми дострокового стягнення кредиту - 93497,06 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає - 1476505,57 грн.; відсотків - 45020,11 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає - 710957,53 грн.; підвищених відсотків - 2916,52 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає - 46057,73 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка (а.с. 33-34, 35-43). При цьому, у відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така правова позиція підтримується і Верховним Судом України, яка викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 3-57гс10 від 20.12.2010 року. При цьому, подачею позову до Деснянського районного суду м. Києва у 2011 році про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за Кредитним договором позивач скористався правом на дострокове стягнення боргу. З моменту набрання законної сили рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року по справі № 22-ц/796/1308/2014 право Банку на отримання процентів за кредитним договором та іншим платежам по Кредитному договору припинилось. Таким чином, за наявності судового рішення про стягнення заборгованості за Кредитними договорами за умови його невиконання Боржником, Банк мав право лише на стягнення 3% річних та інфляційних витрат. При цьому, в даному випадку 3% річних нараховується не як відсотки за користування кредитними коштами, а як штрафна санкція за невиконання боржником зобов'язання в межах загального трьохрічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Така ж позиція викладена і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року, 02 вересня 2015 року, 26 березня 2015 року. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на свій розсуд. Згідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актах цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 16, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) суд дійшов висновку про те, що у разі наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, таке право підлягає захисту судом на підставі ст. 625 ЦК України шляхом отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, ані наведеною нормою, ані жодним іншим законом, ані умовами укладеного сторонами Кредитного договору не встановлена можливість кредитора захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України, як уповноваженим органом держави. Частиною 1 статті 36 Закону передбачено, що Національний банк України встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (збільшуватись або зменшуватись), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. Крім того, ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку позивача суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Суд вважає, що представником відповідача були доведені ті обставини, на які він посилалася як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. Ураховуючи вищенаведене, обраний спосіб захисту цивільного права та інтересів позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed