Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за позивачем всі права забудовника, в тому числі право здачі та введення об'єкта нерухомого майна до експлуатації, реєстрації права власності на нерухоме майно та отримання правовстановлюючих документів на житловий будинок №45 (сорок пять), розташований по вулиці Ігоря Сікорського у місті Знамянка Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 08 березня 2018 року. Вимоги обґрунтувано тим, що після смерті чоловіка, відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, яка спадщину прийняла. Проте, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, оскільки позивачем не було подано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому, нотаріусом запропоновано звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути за його та за відсутності позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Вирішення справи залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали\~справи,\~зясувавши всі\~фактичні обставини\~у справі,\~оцінивши докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~по суті,ґрунтуючись\~на засадах\~справедливості,\~виваженості та\~законності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08 березня 2018 року помер чоловік позивача - [PERSON], вказане підвтерджено копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про шлюб та копіями паспорта останніх (а.с.4, 13, 14, 32). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку 45 (сорок пять), розташованого по вулиці Ігоря Сікорського у місті Знамянка Кіровоградської області. На день смерті чоловіка позивач була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем у будинку 45 (сорок пять), розташованому по вулиці Ігоря Сікорського у місті Знамянка Кіровоградської області (а.с.5). Відповідно до розяснення приватного нотаріуса Знамянського міського нотаріального округу [PERSON] за вих.№01-16/233 від 02 листопада 2018 року, позивачу рекомендовано звернутися до суду, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не можлива, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Судом встановлено, що право на забудову належить [PERSON] на підставі Витягу з Рішення № 576 від 19 грудня 1991 року про надання земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, акта виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26 грудня 1991 року та дозволу на індивідуальне житлове будівництво від 19 грудня 1993 року (а.с.21,22,23) Рішенням Знамянської міської ради №516 від 21 жовтня 2016 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 1000,0 кв.м, з кадастровим номером 3510600000:50:004:0027 по вулиці Ігоря Сікорського 45, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови Знамянської міської ради, в тому числі по угіддях - під одно та двоповерховою житловою забудовою, код КВЦПЗ 02.01 (а.с.26). Розпорядженням Знамянської міської ради Кіровоградської області №8 від 18 лютого 2016 року, вулицю 70 років Жовтня перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с.31). Відповідно до пунктів 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Судом встановлено, що спадковий житловий будинок був перебудований у 1993 році, що підтверджується технічним паспортом, проте не був введений до експлуатації. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 22 жовтня 2009 року, за адресою: м. Знамянка, вул. 70 років Жовтня №45, забудовано наступне нерухоме майно: веранда літ. «а»; житловий будинок літ. "А"; гараж літ. «Б»; сарай літ. "В"; літня кухня літ «Г»; сарай літ. "Д"; погріб окремо збудований літ. «Е»; сарай літ. «Ж»; літній душ літ. «З»; убиральня літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа №1; ворота №2; хвіртка №3; ворота №4 (а.с.27-30). Із копії спадкової справи №40/2018, після смерті [PERSON], який помер 08 березня 2018 року, вбачається, що дочки спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належного їм спадкового майна на користь матері [PERSON], про що написали заяви (а.с. 6, 9). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою єфективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких є позивач. Частиною 1 статті 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З поданих позивачами та досліджених в ході судового розгляду доказів вбачається, що остання прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] та не має інших способів для захисту свого права на спадщину, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved