Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у 1972 році її батьки побудували житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] . [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла мама [PERSON] , яка все своє майно заповіла їй та її сестрі [PERSON] . На час смерті її мами, остання проживала разом з нею, тобто вона прийняла спадщину, оскільки продовжувала користуватися її майном. На даний час вона бажає оформити спадщину, а саме житловий будинок на себе, однак це унеможливлюється через відсутність правовстановлюючих документів на нього, а тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач правом на подання відзиву не скористалася, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Судом на підставі частини 2 статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] січня 1958 року (а.с.8). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла14 січня 2015 року (а.с.9). Із довідки виконкому Нересницької сільської ради № 313 від 20 серпня 2019 року вбачається, що в [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживала дружина [PERSON] ( а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] 1979 року (а.с.11). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Із свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 05 [INFO] 1999 року (а.с.15). Згідно заповіту від 16 травня 2003 року, посвідченого секретарем Нересницької сільської ради Тячівського району, [PERSON] заповів своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Із Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що будинок побудований в 1972 році, і його вартість становить 125 978 грн. 00 коп. Згідно довідки виконкому Нересницької сільської ради №332 від 04 вересня 2019 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала в доньки в [ADDRESS] (а.с.20). Із довідки виконкому Нересницької сільської ради № 332 від 04 вересня 2019 року вбачається, що в [ADDRESS] , перенумеровано на будинок під номером 17 (а.с.20). Згідно акту, складеного депутатом Нересницької сільської ради вбачається, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала в доньки [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.21). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельній ділянці в [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 2124484800:04:004:0023 (а.с.24). Згідно довідки виконкому Нересницької сільської ради №415 від 14 листопада 2019 року, будинок в [ADDRESS] , побудували [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у 1965 році, згідно погосподарської книги № 7, особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.39). V. Оцінка Суду. Виникнення права власності на житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Із п.1.2 листа Мінюсту СРСР від 22 грудня 1986 року "Рекомендации по вопросам удостоверения договоров об отчуждении жилого дома (части дома) либо квартиры в доме жилищно-строительного коллектива индивидуальных застройщиков" вбачається, що Законами всіх союзних республік про державний нотаріат встановлено, що при посвідченні договору про відчуження житлового будинку нотаріус перевіряє за правовстановлюючим документом приналежність цього будинку власнику. Цей документ обов`язково вказується в договорі. Переліки документів, що підтверджують право особистої власності на житловий будинок, наведені в інструкціях союзних республік про порядок вчинення нотаріальних дій. Посвідчення договору без правовстановлюючого документа не допускається. У сільській місцевості підтвердженням приналежності будинку можуть служити відповідні довідки виконкому селищної, сільської Ради. Якщо у власника є правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину, договір і т.п.), він повинен бути представлений нотаріусу і зазначений в договорі про відчуження. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житловий будинок [ADDRESS] . [ADDRESS] , а відповідно, після його смерті, у його спадкоємців, виникло право на спадкування на належну їм частку вищезазначеного будинку. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, будинок знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, зареєстрований в сільській раді, інші особи на володіння та користування даними будинками на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється, відповідачем позов визнається. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України). Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.9 ч.1 ст.27 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ним необхідно визнати право власності на будинок з надвірними спорудами, в порядку спадкування. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача. На підставі наведеного та ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1276 ЦК України, і

Outcome: approved