Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], яку остання заповіла їй. Спадщину вона прийняла, однак оформити свої спадкові права не спроможна, оскільки оригінал зазначеного сертифікату на земельну частку (пай) був спадкодавцем втрачений. Просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на цю земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачка свої вимоги доповнила, просила встановити також факт посвідчення заповіту [PERSON] на її користь, оскільки в заповіті по батькові спадкодавець записана «Ягорівна», тоді як у свідоцтві про смерть «Єгорівна» і факт належності останній права на земельну частку пай, яке було посвідчено втраченим сертифікатом. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка мешкала в с. Миколаївка, Буринського району Сумської області, що вбачається із свідоцтва про смерть останньої (а.с.10-12). За життя, 21.07.1999 року за №218, вона посвідчила в Миколаївській сільській раді заповіт на ім'я позивачки, яким заповіла на її користь право на земельну частку (пай)площею 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом [NUMBER]. При цьому по батькові заповідача в заповіті було записано «Ягорівна», а з тексту заповіту також вбачається, що спадкодавець є рідною тіткою позивачки по лінії батька, що також підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради, свідоцтвами про народження спадкодавця та батька позивачки, свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7-11,13). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняла її племінниця, позивачка [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за заповітом, що підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради та інформаційними довідками із спадкового реєстру. Спадщина складається із право спадкодавця на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Дружба» розміром 4,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом [NUMBER], що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області (а.с.14). Разом з тим, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, вказаний правовстановлюючий документ (сертифікат) був втрачений при невідомих обставинах спадкодавцем. Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] реалізували своє право на земельну частку (пай), площею 4,23, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отримавши відповідний сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER], про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №448, однак оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений. Вказані обставини підтверджуються державним актом на право колективної власності на землю, списком громадян доданих до нього,витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідкою відділу Держгеокадастру у Буринському районі (а.с.14-17). Таким чином, оскільки право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїми правами спадкоємця на нотаріальне оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог в цій частині. Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.256ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В силу ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, даючи оцінку наведеним вище доказам, суд вважає по батькові «Ягорівна» та «Єгорівна» в даному випадку відповідають одній і тій же особі спадкодавця, а цьому розбіжності у правовстановлюючих документах виникли через відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні.

Outcome: approved