Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

16.09.2014 публічне акціонерне товариства "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості у розмірі 410 629.35 грн. за кредитним договором №11262964000. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав від АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є АТ "Укрсиббанк", кредит на загальну суму 25 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 126 250.00 грн. на день укладення договору на строк з 04.12.2007 до 02.12.2014 зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13.9% річних. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору від 04.12.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] За реєстровим №1511, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], [PERSON] 08.12.2011 між АК "УкрСиббанк" та АТ "Дельта банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АКІБ "УкрСиббанк" передав АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, позичальник [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків відповідно до графіку погашення кредиту, внаслідок чого станом на 05.08.2014 виникла заборгованість за кредитним договором №11262964000 в сумі 410 629.35 грн. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність із запереченнями проти позову в яких його вимоги не визнав з посиланням на те, що відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути звернено стягнення на предмет іпотеки. Суд, дослідивши письмові матеріалами справи, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 04.12.2007 між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є АТ "Укрсиббанк", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту кредитний договір за №11262964000. Згідно умов вказаного кредитного договору Банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 25 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 126 250.00 грн. за курсом Національного банку України на час укладення договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13.9% річних на строк з 04.12.2007 по 01.12.2017. Відповідно пунктів 1.1, 3.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати на визначені договором цілі та повернути банку суму кредиту і сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Сторонами погоджено порядок повернення кредиту в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 02.12.2017, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п.1.2.2 договору). Виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору від 04.12.2007 (надалі - договір іпотеки), укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON], [PERSON], відповідно до умов якого останні надали в іпотеку належне їм нерухоме майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності міської ради міста Миколаєві згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності міської ради міста Миколаєві. Відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки ринкова вартість предмету іпотеки, станом на момент укладення такого договору - 04.12.2007, становить 170 710.00 грн. Відповідно до пункту 2.1.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право на усі передбачені законодавством України права іпотекодержателя, а також вимагати від іпотекодавця дотримання прав іпотекодержателя, що надані останньому Законом України "Про іпотеку". Відповідно до пункту 4.1.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене і іпотекою за цим Договором. Відповідно до пунктів 4.2.1-4.2.3 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку". Пунктом 4.3. договору іпотеки передбачено, що право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. У відповідності до пунктів 4.5, 5.2 договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, передача іпотекдержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку". 08.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ "УкрСиббанк" передав (відступив) Права вимоги за кредитами та передав їх Покупцеві. За даним договором до ПАТ "Дельта Банк" перейшли права вимоги в якості кредитодавця по відношенню до позичальників за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги по відношенню до осіб, що надають забезпечення за відповідними забезпечувальними договорами, в тому числі права вимоги за кредитним договором №11262964000 від 04.12.2007. Позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №11262964000 від 04.12.2007 не виконував належним чином, внаслідок чого його заборгованість за вказаним договором станом на 05.08.2014 становить 410 629.35 грн., а тому представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки. Згідно статті 41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Разом з тим, відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із змісту договору іпотеки, інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження рухомого майна, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, являється єдиним та постійним місцем проживання майнового поручителя [PERSON], Таким чином, на підставі Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на вказану квартиру не може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, наданого банком [PERSON]

Outcome: dismissed