Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду з позовом про визнання такими , що втратили право користування квартирою та виселення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 4 жовтня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5050000грн. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 29.04.2013р. солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість по кредитному договору 31768904,41 грн. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2013р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки та надано банку всі необхідні повноваження для здійснення продажу квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] Банком 12.08.2013 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення, яка була отримана 30.08.2013 року. Проте протягом 30 денного строку квартира відповідачами не звільнена. На підставі рішення суду від 25.06.2013р. квартира відповідачів була продана . 7.08.2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення, яка була отримана 03.09.2014 року. Проте протягом 30 денного строку квартира відповідачами не звільнена, тому вимушені звернутись в суд з даним позовом та просить визнати відповідачів такими , що втратили право користування квартирою та виселити , стягнути судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з"явився, просив розглядати справу в його відсутність. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись за останньою відомою адресою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. 4 жовтня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5050000грн. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 29.04.2013р. солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість по кредитному договору 31768904,41 грн. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.06.2013р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки та надано банку всі необхідні повноваження для здійснення продажу квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] Банком 12.08.2013 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення, яка була отримана 30.08.2013 року. Проте протягом 30 денного строку квартира відповідачами не звільнена. На підставі рішення суду від 25.06.2013р. квартира [ADDRESS] була продана 13.08.2014р. 7.08.2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення, яка була отримана 03.09.2014 року. Проте протягом 30 денного строку квартира відповідачами не звільнена. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Аналізуючи зібрані докази , суд приходить до висновку , що позовні вимоги про виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення відповідачів підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання відповідачів такими , що втратили право користування квартирою , суд вважає безпідставними , оскільки не вказано передбачених ЖК України правових підстав та відповідачі не зареєстровані в спірній квартирі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в рівних частинах сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial