Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в Обухівський районний суд Київської області з позовом до [PERSON],\~ про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON], перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 49.22/14/08-Сз від 29.01.2008 року у розмірі 365000 грн. 65 коп., в тому числі кредит у розмірі 170797 грн. 56 коп.,\~ проценти у розмірі 194203 грн. 09 коп.,\~ звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням на будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою вул. Набережна, 62б, с. Старі Безрадичі, Обухівського району Київської області, обєкт незавершеного будівництва незавершений будівництвом житловий будинок 60 відсотків готовності, який розташований за адресою вул. Набережна 62б, с. Старі Безрадичі, Обухівський район, Київської області, та земельну ділянку\~ площею 0,349 га, що знаходиться за адресою вул. Набережна, 62б, с. Старі Безрадичі, Обухівський район, Київської області та передані в іпотеку ПАТ «Кредитпромбанк»\~ згідно договору іпотеки № 49.12/14/166/08 від 29.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №138 шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк». Ринкова вартість іпотечного майна станом на 30.06.2016 року відповідно до висновку суб»єкта оціночної діяльності становить 2219002 грн. 00 коп.. У звязку з неналежним виконанням [PERSON],\~ зобовязань, які були забезпечені іпотекою, позивач змушений був звернутися до суду відповідно до положень іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», статей 589-590 ЦК України, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідача, та відповідач в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, пославшись на їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність належними і допустимими доказами. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір №49.22/14/08-Сз, відповідно до умов якого, банк відкрив [PERSON] невідновлювальну траншеві кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 930000 грн. 00 коп. строком по 27.01.2023 року включно. 29.01.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №49.22/14/08-Сз, відповідно до якої банк надав [PERSON] черговий транш в розмірі 600000 грн. в рамках відкритої невідновлювальної траншейної кредитної лінії по 27.01.2023 року. 29.01.2008 року, з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №49.12/14/166/08, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий № 3223187701:01:013:0062, з цільовим призначенням на будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою Київської області, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, вул. Набережна, 62-Б, обєкт незавершеного будівництва незавершений будівництвом житловий будинок 60 відсотків готовності, який розташований за адресою Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, вул. Набережна, 62-Б, та земельна ділянка\~ площею 0,349 га, що знаходиться за адресою Київська область, Обухівський район, вул. Набережна, 62-Б. 01.02.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №49.22/14/08-Сз, відповідно до якої банк надав [PERSON] черговий транш в розмірі 100000 грн. в рамках відкритої невідновлювальної траншейної кредитної лінії по 27.01.2023 року. 12.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №49.22/14/08-Сз, відповідно до якої банк надав [PERSON] черговий транш в розмірі 500000 грн. в рамках відкритої невідновлювальної траншейної кредитної лінії по 27.01.2023 року. 04.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №5 до кредитного договору №49.22/14/08-Сз, відповідно до якої банк надав [PERSON] кредит згідно з цим додатковим договором у сумі 50000 гривень, що складає еквівалент 50000 грн. за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього додаткового договору, який останній зобовязався повернути до 27.01.2023 року. 10.04.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №6 до кредитного договору №49.22/14/08-Сз, відповідно до якої банк надав [PERSON] кредит згідно з цим додатковим договором у сумі 50000 гривень, що складає еквівалент 80000 грн. за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього додаткового договору, який останній зобовязався повернути до 27.01.2023 року. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги. Станом на 31.07.2015 року сума заборгованості відповідача\~ перед позивачем по кредитному договору від 29.01.2008 року складає у розмірі 365000 грн. 65 коп., в тому числі кредит у розмірі 170797 грн. 56 коп.,\~ проценти у розмірі 194203 грн. 09 коп. 27.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу відповідача направив лист-вимогу, в якому повідомив, що у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором, станом на 28.07.2015 року за кредитним договором наявна прострочена (поточна) заборгованість у розмірі 115411 грн. 42 коп., та повідомив, що у разі незадоволення даного листа-вимоги банк буде змушений захищати свої майнові права шляхом позасудового регулювання спору або звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28.07.2015 року становить 207506 грн. 46 коп. Відповідно до копії звіту про оцінку нерухомого майна від 30.06.2016 року, виготовлену ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», вартість нерухомого майно, право власності на яке підлягає реєстрації зареєстровано за АТ «Дельта Банк» на підставі договорів забезпечення виконання кредитних зобовязань, становить 2219002 грн. 00 кол.. \~\~\~\~ Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК України\~передбачає лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Саме таку правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року (справа № 6-1851цс15). Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи на захист: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В свою чергу, судовий спосіб, встановлений статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачає два механізми звернення стягнення на предмет іпотеки: реалізація предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.п. 4.3 4.4 договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється іпотекодержателем на свій розсуд одним із таких способів: набуває право власності на майно, від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації будуть направлені на задоволення вимог іпотеко держателя. У випадку, коли виконання пункту 4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. В матеріалах справи відсутні дані про застосування позасудового способу врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, що передбачено умовами іпотечного договору в якості правової підстави для реєстрації права власності іпотекодержателя. Врахувавши вимоги статті 39 Закону України «Про іпотеку» та взявши до уваги умови іпотечного договору, суд дійшов до висновку, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає застосуванню у судовому порядку. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed