Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

17 грудня 2018 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у якому зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) укладеної між ними 05 січня 2016 року, відповідач отримала кредит в розмірі 10114,29 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами угоди відповідач зобовязалася погашати заборгованість з "1" по "25" число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Генеральною угодою, станом на 13 листопада 2018 року в неї утворилась заборгованість в сумі 10210,92 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю № 8500-К-Н-О) в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направила. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10114,29 грн., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 18 % на рік на суму залишку заборгованості. В свою чергу відповідач зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів згідно Умов та Правил, шляхом внесення з "1" по "25" число кожного місяця щомісячного платежу. У відповідності до п.2.2, 2.8 Генеральної Угоди при порушені клієнтом строків погашення заборгованості більше, ніж на 31 день, клієнт сплачує банку штраф у розмірі 56,88 грн., а в разі порушення зобов'язань по погашенню кредиту сплачує пеню у розмірі вказаному в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідач погодилася з тим, що вказана угода разом з запропонованими Умовами та правилами і Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, про що свідчить її підпис (а.с.4-29). За умовами п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобовязань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 13 листопада 2018 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 10210,92 грн., з яких: 5605,18 грн. - заборгованість за кредитом; 1410,06 грн. - заборгованість за відсотками; 3138,80 грн. - заборгованість за пенею та 56,88 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди (а.с.3). Суму заборгованості відповідач перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови Генеральної угоди та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 5605,18 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1410,06 грн. та штрафу в розмірі 56,88 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~ щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг та умовами Генеральної угоди, передбачено стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків погашення заборгованості, тобто одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial