Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON] в якому просить: зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні належною їй ділянкою шляхом знесення частини металевого паркану та встановлення його в межах зазначених в Державних актах власності на земельні ділянки № 147 та № 146-А, які розташовані по вул. № 5 садівничого товариства «Турбіна» в м.Дніпродзержинську, за рахунок відповідача; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а також витрати на послуги адвоката в сумі 3000 гривень. На обґрунтування позову зазначено, що 21 грудня 2007 р. її мати [PERSON] подарувала їй земельну ділянку, площею 0,0570 га, розташовану на території садівничого товариства "ТУРБІНА", вулиця № 5, ділянка № 147 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Ця земельна ділянка належала її матері на підставі Державного акту (Дублікат) на право власності на земельну ділянку серіі ЯЕ № 476752, виданого Виконав\-чим комітетом Дніпродзержинської міської Ради Дніпропетровської області 17.12.2007 року. На вказаній земельній ділянці розташований дачний будинок, а також господарські будівлі. По сусідству з нею по вул. № 5 садівничого товариства "Турбіна" в м. Дніпродзежинську, розташована земельна ділянка № 146 А, яка належить [PERSON] Влітку 2009 р., після отримання державного акту про право власності на свою земельну ділянку, відповідачка розпочала будівельні роботи з встановлення огорожі навколо території своєї земельної ділянки. У результаті цих робіт у неї захоплено 0,5 метра земельної ділянки, довжиною 21,71 м по кордону з земельною ділянкою відповідачки, та збудовано капітальний паркан з металевої сітки на стовпах, який фактично знаходиться на її землі. З того часу вона не може нормально користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою в повному обсязі,а крім того цей паркан затіняє її земельну ділянку, що порушує її право власності. У зв'язку з цим вона неодноразово зверталась до відповідачки і просила її перенести паркан та встановити його в межах зазначених у Державних актах, однак вона відмовляється. 16 травня 2015 р. їй стало відомо про те, що відповідач [PERSON] продала свою земельну ділянку, розташовану в садівничому товаристві "Турбіна" по вул. № 5, ділянка №146-А [PERSON]. Після продажу вказаної земельної ділянки, не усунувши перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить їй, не прибрала паркан, встановивши його в межах своєї земельної ділянки. Таким чином в теперішній час всю відповідальність у перешкоджанні їй в користуванні земельною ділянкою повинна нести відповідач [PERSON]. 18 травня 2015 року позивачем було подано заяву про заміну неналежного відповідача належним та уточнену позовну заяву, в якій вона просить зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною їй ділянкою шляхом знесення частини металевого паркану та встановлення його в межах зазначених в Державних актах власності на земельні ділянки № 147 та № 146-А, які розташовані по вул. № 5 садівничого товариства «Турбіна» в м.Дніпродзержинську, за рахунок відповідача; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а також витрати на послуги адвоката в сумі 3000 гривень. Ухвалою суду від 21 травня 2015 року неналежного відповідача - [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 16 жовтня 2015 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Договору дарування земельної ділянки від 21.12.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0570 га розташовану на території садівничого товариства "ТУРБІНА", вулиця № 5, ділянка № 147 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. (а.с.6). Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 790208 видано [PERSON] 30.01.2009 року (а.с.7). У результаті будівельних робіт [PERSON] у [PERSON] захоплено 0,5 метра земельної ділянки, довжиною 21,71 м по кордону з земельною ділянкою відповідачки, та збудовано капітальний паркан з металевої сітки на стовпах, який фактично знаходиться на землі [PERSON], про що вказано у акті обстеження комісією СТ "Турбина" ділянки № 147 по вул. № 5 від 15 листопада 2014 року (а.с.18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За п. "д" ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом застосування інших способів, передбачених законом [PERSON] із них визначений ст. 391 Цивільного кодексу України, де вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачка не надала суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі - сплату судового збору в сумі 243 грн.60 коп., що підтверджується квитанцією від 20.11.2014 року. (а.с.1). Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідачки на її користь витрат за надання правової допомоги в сумі 3000 грн., то в цій частині суд також задовольняє вимоги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позивачкою надано квитанцію та договір № 17-11/14 від 17.11.2014 року, відповідно до якої, нею сплачені витрати за надання правової допомоги в сумі 3000грн. (а.с.14,29).

Outcome: approved