Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , 17.09.1990 року була прийнята в члени та на роботу в КСП ім. Мічуріна, Миколаївського району, Одеської області. В подальшому КСП ім. Мічуріна було реорганізовано в СТОВ ім. Мічуріна, а у 1999 році позивачка була звільнена. Протягом всього часу вона працювала в КСП ім. Мічуріна та була його членом, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою об`єднаного трудового архіву Миколаївської районної ради. \~ \~ \~ \~Відповідно до Книги записів ( реєстрації ) Державних актів на право приватної власності і постійного користування на землю, Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Мічуріна видавався 23.02.1996 року, середній розмір земельної частки ( паю ) складає 8,36 га. \~ \~ \~ \~До зазначено списку позивачку включено не було з невідомих їй причин. \~ \~ \~ \~Позивачка не знала про те, що порушені її Конституційні права, а стало їй про це достовірно відомо лише коли вона звернулася до Відділу Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 06.10.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 06.11.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 04.02.2021 року за клопотання позивачки [PERSON] замінено первісного неналежного відповідача - Ульяновську сільську раду Миколаївського району Одеської області на належного Миколаївську селищну раду Березівського району Одеської області. 30.03.2021 року позивачем до суду подано уточнену позовну заяву в якій вона просить зобов`язати Миколаївську селищну раду Миколаївського району Одеської області прийняти рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою,\~щодо встановлення\~(\~відновлення )\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (\~на місцевості\~)\~ із\~земель колективної\~власності колишнього\~КСП ім.\~Мічуріна,\~Миколаївського району,\~Одеської області,\~оскільки Миколаївська\~селищна рада\~є правонаступником\~Ульяновської сільської\~ради Миколаївського\~району Одеської\~області. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської селищної ради, Березівського району, Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, що також підтверджується матеріалами справи: копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 5 ), Архівною довідкою ( а.с. 6 - 7 ), копією трудової книжки [PERSON] ( а.с. 8 12 ), Інформаційною довідкою виданою Миколаївським відділом Держгеокадастру ( а.с. 13 - 14 ). Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 10 Закону України «Про\~ колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено,\~ що земля\~ може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана\~ у\~ постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Законом України «Про порядок виділення в натурі\~ ( на місцевості )\~ земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» та Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку ( пай ) надавалось членам недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до встановленого членства в підприємстві на дату видачі сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю. Як вбачається з матеріалів справи, Державний акт\~на право\~колективної власності\~на землю\~КСП ім.\~Мічуріна видавався\~23.02.1996\~року,\~середній розмір\~земельної частки\~(\~паю )\~складає \~8,36\~га.\~Позивачка по\~справі,\~на час\~видачі Державний\~акт на\~право колективної\~власності на\~землю КСП\~ім.\~Мічуріна,\~працювала на\~данному підприємстві\~та була\~його членом\~(а.с.\~8-12).\~ Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що не внесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю особи, яка була членом колективного сільськогосп підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Згідно ст. 1 Закону\~ України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» право на земельну частку ( пай ) мають: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; -громадяни спадкоємці права на земельну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом; -громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку ( пай ); -громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного ( обов`язкового ), або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що\~ самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або\~ інших сільськогосподарських підприємств, а\~ також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі ( на місцевості ) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки ( паю ) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі ( на місцевості ) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6 - 12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку ( пай ) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку ( пай ), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член КСП, влючений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай ) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Відповідно до Закону від 10.07.18 року № 2486 - VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" починаючи з 2019 року землі колективних сільськогосподарських підприємств ( далі - КСП ), які припинено, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Таким чином,\~так як\~ \~ [PERSON] ,\~працювала в\~ КСП ім. Мічуріна, Миколаївського району, Одеської області та була його членом, то відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" вона має право на земельну частку ( пай ) члена КСП ім. Мічуріна.

Outcome: approved