Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності шлакоблокового гаражу №20, який знаходиться по вул.Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області, на праві власності [PERSON], який помер 22 листопада 2015 року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову посилаються на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON]. права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. 22 листопада 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 5/. За життя [PERSON] належав шлакоблоковий гараж №20, позначений на схематичному плані під літ. А-1, по вул.Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області. Проте [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючи документи та зареєструвати своє право власності на цей гараж. У констексті викладеного, слід зазначити, що будівництво гаражу було здійснено на підставі рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 270 від 26.07.1991, яким [PERSON] надано дозвіл на будівництво автогаражу розміром 6 х 4 м на виділеній земельній ділянки площею 24 кв.м. по вул. 9 Січня, в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області/а.с.7-8/. З копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення [PERSON], станом на 24.05.2017 р. КП «Шосткинське МБТІ», вбачається, що гараж №20, який розташований за адресою: вул. Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області та позначений літерою "А-1", був побудований у 1991 році і має загальну площу 33,3 кв.м. /а.с.10-13/. З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що гараж побудований до 5 серпня 1992 року, суд доходить висновку, що вказаний гараж не відноситься до самочинного будівництва згідно з пунктом 3.2 розділу 3 Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127. Наведене підтверджується і відсутністю відповідної позначки про самочинність будівництва на технічному паспорті цього обєкту нерухомості /а.с. 17-19/. Крім того, з висновку відділу містобудування та архітектури Шосткинської міської ради від 22.12.2017 вбачається, що гараж №20, який розташований по вул.Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області, не порушує містобудівні норми та прав інших осіб /а.с.36/. Згідно з довідкою Держпродспоживслужби в м.Шостці від 26.12.2017 за №24-01/264, гараж №20, що позначений у технічному паспорті під літерою "А-1", розташований по вул.Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка, санітарних норм не порушує /а.с.37/. Також з листа від 03.07.2017 за №674 Шосткинського міськрайонного відділу Управління ДСНС України у Сумській області вбачається, що протипожежний режим в межах земельної ділянки, на якій розташований спірний обєкт нерухомості дотримується / а.с. 38/. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності шлакоблокового гаражу №20, який знаходиться по вул.Січнева (колишня 9-го Січня) в районі центральної лікарні в м.Шостка Сумської області, на праві власності [PERSON], який помер 22 листопада 2015, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2016р. №315 та копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.04.2016р. за №43662760, після смерті [PERSON], 22.11.2015, заведена спадкова справа за № 139 за 2016 рік. Спадкоємцем за законом є його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла. Крім неї спадкоємцями першої черги є син та донька померлого [PERSON] та [PERSON], які своєчасно спадщину не прийняли і до нотаріальної контори не звертались. Також, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на інше майно спадкодавця - квартиру за №94, що знаходиться в м.Шостка по вул.Студентська, буд.6-А в м.Шостка Сумської області /а.с. а.с.6, 15-18/ Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом, зокрема, мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, будучи спадкоємицею померлого [PERSON] відповідно до закону звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє імя на спірний гараж, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений гараж і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті останнього. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний гараж, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити і в цій частині. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved