Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів в якому просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , померлим [INFO] року , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] року у вигляді будинку [ADDRESS], визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що матері його померлого чоловіка [PERSON] на праві власності належав будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.06.1996 року. Після смерті матері , її чоловік не оформив належним чином спадкові права на будинок, а [INFO] року чоловік позивача [PERSON] помер. Коли вона звернулася до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті чоловіка, їй було відмовлено, з тих підстав, що свідоцтво про право на спадщину , яке було видане [PERSON] , не було зареєстроване в БТІ , з огляду на що позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову. Відповідач Горлівська міська рада в наданому до суду клопотанні просила справу розглянути у відсутність її представника, не навівши будь-яких заперечень на доводи позивача. Суд , дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.1996 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10). Право власності за [PERSON] в БТІ не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Горлівське міське БТІ» , крім того, зазначеною довідкою встановлено, що за матеріалами технічної інвентаризації будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку - літер "А" загальною площею 23,7 кв.м, житловою площею 13,0 кв.м., житлового будинку літер "Б-1" загальною площею 66,3 кв.м, житловою площею 39,0 кв.м., прибудови "б", погрібу "б1", ганку «б2», козирка « а1», сараю "Г", сараю «З», убиральні "Д", огорожі №2,№3, ворот 1, вимощення І (а.с.16). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року(а.с.6), і після її смерті спадкову справу не заведено (а.с.45). На час смерті [PERSON], її син [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою СК «Рум»янцева» , тобто відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким що прийняв спадщину після смерті матері (а.с.12). Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] року (а.с.5). За життя він в встановленому законом порядку не оформив право на спадщину після смерті матері, що встановлено довідкою Третьої Горлівської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за законом або заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців . Позивачка [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] (а.с.9) є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України . Позивач прийняв спадщину після смерті чоловіка шляхом надання заяви до нотаріальної контори , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2014 року, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] на підставі спадкової трансмісії , та вчиненням дій , що свідчать про прийняття спадщини, має право на спадкування спірного нерухомого майна, належного [PERSON] , тому заява в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно обгрунтована та підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , померлим [INFO] року , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] року у вигляді будинку [ADDRESS], суд вважає, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до абзацу 2 ,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, тобто, враховуючи роз»яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 , суд приходить висновку, що до зазначених правовідносин , які виникли після смерті спадкодавця [PERSON] , вимоги ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року щодо встановлення факту прийняття спадщини не застосовуються.

Outcome: partial