Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

27.07.2014 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступне. В 1963 році [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок на земельній ділянці розміром 0,25 га виділеній з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, в якому проживали до дня смерті. 13.02.2013 року останні, на випадок своєї смерті, заповіли позивачам усе своє майно, у рівних частках. [INFO] [PERSON] помер. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після його смерті ніхто зі спадкоємців не звертався. Його дружина [PERSON] прийняла своєчасно спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла. Спадкове майно останньої складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Спадкоємцями, згідно заповіту, є позивачі по справі, які своєчасно прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом або заповітом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає, що вбачається з довідки виконкому Годинівської сільської ради №1014 від 23.07.2014 року. При зверненні до нотаріальної контори з заявами про надання їм свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок, позивачам було відмовлено, мотивуючи відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та у зв'язку з розбіжностями у прізвищі імені та по батькові спадкодавців, у зв'язку з чим, для захисту порушених прав, змушені були звернутися до суду. Позивачі в судовому засіданні дали показання аналогічні позовній заяві та просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач - Годинівська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак до суду надійшла заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Також зазначили що підтримують позовні вимоги та проти їх задоволення не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що позивачі по справі являються рідними сестрами та доньками покійних [PERSON] та [PERSON]. Останні проживали як подружжя у зареєстрованому шлюбі, та за життя разом побудували житловий будинок. Свідки постійно жили і на даний час проживають по сусідству з домогосподарством останніх. Також показали суду, що [PERSON] який помер [INFO], [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою, а також, що померла [INFO] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також являється однією і тією ж особою оскільки інших людей з такими прізвищами, іменами і по батькові як у них в їхньому селі не було і на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали документи по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно даних погосподарської книги №4, номер об'єкта 0182-1 на 2011-2015 року, за [PERSON] значиться зареєстрованим житловий будинок [ADDRESS]. Будівництво будинку було закінчено в 1963 році та побудований на земельній ділянці розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, в якому проживав до дня смерті. Згідно свідоцтва про смерть серії МИ №103116 виконкому Годинівської сільської ради Герцаївського району, останній помер [INFO]. [PERSON] з 29.12.1945 року по час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів громадського стану Герцаївського району Чернівецької області. Статтею 101 ЦК УРСР 1963 року який діяв в період проживання останніх у шлюбі встановлено, що у подружжя, яке проживає спільно може бути тільки один житловий будинок (або його частка), що належить на праві власності одному з них, або є в їх спільній власності. Право власності одного або кількох громадян на частину будинку з числа зазначених не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку. Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року, який діяв в період проживання останніх у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки вищезазначений житловий будинок був побудований в період проживання [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, він належав обом на праві спільної сумісної власності подружжя. На період побудови домоволодіння, відповідні цивільно-правові відносини регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадян і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти, як у місті так і поза містом. Таким чином, з моменту побудови даного будинку, а саме з 1963 року подружжя набули статусу власників житлового будинку на праві спільної сумісної власності подружжя в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядженням цим майном. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт закінчення будівництва будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР визначає 2 способи прийняття спадщини: 1)шляхом подачі заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, та 2) шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні були вчинятись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки №3809207 від 11.08.2014 року приватного нотаріуса [PERSON], а також повідомлення №292/01-16 від 28.08.2014 року державного нотаріуса Єнакаке Ю.А., спадкова справа на [PERSON] не заводилася. Згідно довідки Годинівської сільської ради №1014 від 23.07.2014 року, [PERSON], на момент смерті, проживав разом зі своєю дружиною [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном свого чоловіка. Остання, на випадок своєї смерті, уклала заповіт на користь позивачів, чим заповіла їм усе своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те що їй буде належати на день смерті і на що з законом буде мати право, що підтверджується прикладною ксерокопією заповіту від 13.02.2003 зареєстрованого виконкомом Годинівської сільської ради в реєстрі за №8. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виконкому Годинівської сільської ради серії [NUMBER]. З матеріалів спадкової справи №37/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено наступне. Остання постійно проживала та була зареєстрована у спірному житловому будинку [ADDRESS]. Відповідне домоволодіння і являється спірним спадковим майном, та згідно технічного паспорту на будинок складається з: житлового будинку літер „А" загальною площею 59,70 кв.м., у т.ч. житловою 33,00 кв.м., та господарських будівель та споруд: літня кухня літер „Б" площею 12,90 кв.м., літня кухня літер „В" площею 27,40 кв.м., сарай літер „Г" площею 24,20 кв.м., убиральня літер „Д", сарай літер „Е" площею 9,40 кв.м., сарай літер „Ж" площею 43,00 кв.м., огорожі № 1-3 вартістю 111374 грн. Половину домоволодіння, яке належало її чоловікові - [PERSON], вона успадкувала шляхом проживання з останнім на момент його смерті у даному домоволодінні. [PERSON] проживала та була зареєстрована у даному домоволодінні, на момент смерті проживала одна. Спадкоємцями, згідно заповіту, є позивачі по справі, які своєчасно прийняли спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців за законом або заповітом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає, що вбачається з довідки виконкому Годинівської сільської ради №1014 від 23.07.2014 року. Рішенням Герцаївського районного суду від 19 серпня 2014 року встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканка с.Годинівка Герцаївського району Чернівецької області є донькою [PERSON], який помер [INFO] в с.Годинівка Герцаївського району Чернівецької області та [PERSON], яка померла [INFO] в с.Годинівка Герцаївського району Чернівецької області. При зверненні до нотаріальної контори з заявами про надання їм свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок, позивачам було відмовлено, мотивуючи відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв'язку з тим, що існують розбіжності між прізвищами їх батьків, а саме у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] прізвище, ї'мя та по батькові спадкодавця зазначено «[PERSON]»; у свідоцтві про смерті серії [NUMBER] прізвище та ї'мя спадкодавця - «[PERSON]»; у свідоцтві про народження [NUMBER] прізвище ї'мя та по батькові спадкодавців - «[PERSON]» та «[PERSON]», а прізвище ї'мя та по батькові спадкоємця - «[PERSON]», згідно паспорту серії [NUMBER] їмя та по батькові спадкоємця - «[PERSON]»; у свідоцтві про народження [NUMBER] прізвище ї'мя та по батькові спадкодавців - «[PERSON]» та «[PERSON]», а прізвище ї'мя та по батькові самого спадкоємця - «[PERSON]», спадкоємець згідно паспорту серії [NUMBER] зазначена «[PERSON]»; у повторному свідоцтві про одруження батьків спадкоємців серії [NUMBER] прізвище, ї'мя та по батькові спадкодавців зазначено «[PERSON]» та «[PERSON]»; у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №193597 прізвище, ї'мя та по батькові спадкодавця зазначено «[PERSON]»; у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №193389 прізвище, ї'мя та по батькові спадкодавця зазначено «[PERSON]», у зв'язку з чим, для захисту порушених прав та допущених помилок у правовстановлюючих документах, спадкоємці не можуть оформити право власності на спадкове майно, чому й змушені були звернутися до суду із зазначеними позовними вимогами. Згідно п.2 п.п.5 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що позивачі по справі являються рідними сестрами та доньками покійних [PERSON] та [PERSON]. Останні проживали як подружжя у зареєстрованому шлюбі, та за життя разом побудували житловий будинок [ADDRESS]. Свідки постійно жили і на даний час проживають по сусідству з домогосподарством останніх. Також показали суду, що [PERSON] який помер [INFO], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] являється однією і тією ж особою, а також, що померла [INFO] [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] також являється однією і тією ж особою оскільки інших людей з такими прізвищами, іменами і по батькові як у них в їхньому селі не було. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] прізвище спадкоємця [PERSON] було замінено на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] прізвище спадкоємця [PERSON] було замінено на «[PERSON]». У в'язку з виниклими розбіжностями у прізвищах, імені та по батькові спадкодавців та спадкоємців, які були допущенні при неправильному перекладі їхніх прізвищ, імен та по батькові з російської мови на українську при видачі правовстановлюючих документів, спадкоємці не можуть оформити право власності на спадкове майно, а тому вимоги позивачів в частині встановлення фактів, а саме, що [PERSON] являється дружиною [PERSON], що [PERSON] та [PERSON] являються доньками померлих [PERSON] та [PERSON], щодо належності Сертифікату серії ЧВ за № 0193389 від 10.09.1998 року на право на земельну частку пай, як члену ВАТ „Дружба" на 1,23 в умовних кадастрових гектарах виданого на підставі рішення Герцаївської районної державної адміністрації від 12 серпня 1998 року № 293-р померлій [PERSON], а також щодо належності Сертифікату серії ЧВ за № 0193597 від 10.09.1998 року на право на земельну частку пай, як члену ВАТ „Дружба" на 1,23 в умовних кадастрових гектарах виданого на підставі рішення Герцаївської районної державної адміністрації від 12 серпня 1998 року № 293-р померлому [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відповідні факти мають юридичне значення та тягнуть за собою цивільно-правові наслідки. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вказаних норм, до позивачів по справі перейшло право заповідачки на звернення до відповідних органів державної влади для оформлення права приватної власності та державної реєстрації вищевказаного спадкового майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачами слід визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами. Водночас, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить законові, а також правам та інтересам сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного, та

Outcome: approved