Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0390 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Співвласниками даної земельної ділянки є позивач та її мати. Позивач зазначає, що вона та відповідач є єдиними спадкоємцями. Вони спадщину прийняла, так як подали заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. 13 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, [PERSON] отримує земельну ділянку площею 0,1700 га, розташовану в [ADDRESS], а [PERSON] - земельну ділянку площею 0,0603га, розташовану в [ADDRESS]. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки згідно графи «список співвласників земельної ділянки» в додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], співвласниками у праві спільної сумісної власності є вона та спадкодавця (без визначення часток кожного співвласника). Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить: - визначити частки в спільній сумісній власності земельної ділянки площею 0,0390 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] по ? частині кожному з співвласників, а саме за [PERSON] і за [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Вінниця; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] яка раніше належала [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги по справі підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує та просить задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.11.1974 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці, судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] року та її батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Слід зазначити, що відповідач [PERSON] є рідним братом позивача, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 56). Так, з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 26.07.1997 року, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 26.07.1997 року у Вінницькому міському відділі РАГС, про що зроблено актовий запис № 1505. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 11). З відміток, в паспорті громадянина України встановлено, що [PERSON], [INFO], з 19 серпня 1995 року зареєстрована в [ADDRESS] Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2007 року, спадкоємцем ? частки майна [PERSON], який помер [INFO] року, є його дочка [PERSON], в тому числі з урахуванням 1/6 частки спадкового майна, від якої відмовився син померлого - [PERSON]. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: 5/12 часток жилого будинку з прибудовами з відповідною часткою господарських будівель під [ADDRESS] Також, з свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем ? частки майна [PERSON], який помер [INFO] року, є його дружина [PERSON], в тому числі з урахуванням 1/6 частки спадкового майна, від якої відмовився син померлого - [PERSON]. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: 5/12 часток жилого будинку з прибудовами з відповідною часткою господарських будівель під [ADDRESS] Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого, 27 листопада 2009 року на підставі рішення Вінницьької міської ради від 19.09.2008 року № 2081, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0390 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Іншим співвласником даної земельної ділянки є померла мати позивача [PERSON] (а.с. 19-20, 21, 22). Слід зазначити, що 13 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, який посвідчено державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. (а.с. 23). Зі змісту даного договору вбачається, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON], прийняли відповідно до вимог чинного законодавства. Після укладення цього договору у спадщину спадкоємця [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,0603 га, розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення - для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. У спадщину спадкоємця [PERSON] переходить: - земельна ділянка площею 0,1700 га, розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]; - 5/24 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] - частка земельної ділянки площею 0,0390 га, розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с. 23). Отже, між позивачем та відповідачем було добровільно погоджено спосіб поділу спадкового майна після смерті [PERSON]. Факт набуття права власноті позивачем на земельну ділянку площею 0,1700 га, розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, [ADDRESS], підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.10.2017р. (а.с. 25). Згідно довідки квартального комітету «Київський» № 703 від 31.08.2017 року, виданої [PERSON], земельна ділянка 0,0390 га приватизована разом з [PERSON] кадастровий № [NUMBER]. Інформацією про арешт майна квартиральний комітет не володіє (а.с. 15). Відповідно до довідки квартального комітету «Київський» № 702 від 31.08.2017 року, позивач [PERSON] проживає і зареєстрована в [ADDRESS]. До складу її сім'ї та зареєстрованих входять: брат [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 13). Також, судом встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON] проживала та була зареєстрована за вищезазначеною адресою на день смерті - [INFO]. (а.с. 14). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17.05.2010 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, встановлено, що матір позивача - [PERSON] померла в м. Вінниця [INFO] року (а.с. 12). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.10.2010 року, встановлено, що 27.10.2010 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 50). Відповідно до матеріалів спадкової справи №1032/10, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 46-93), судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 27.10.2010 року (а.с. 47, 48) звернулися до Першої вінницької держнотконтори з заявами про прийняття спадкового майна після смерті [INFO] року їх матері. Отже, позивачі є єдиним спадкоємцями померлої за законом. З постанови Першої вінницької державної нотаріальної контори від 19 жовтня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд вбачає, що [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0390 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належної їх матері [PERSON], померлій [INFO] року, було відмовлено, в зв'язку з не можливістю визначення складу спадкового майна, а саме: на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 16). Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна, а саме спірна земельна ділянка не поділена на частки співвласників. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Статтею 68 Закону України "Про нотаріат", пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Пунктом 4.18. глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України" встановлено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1 280 грн., що підтверджено документально (а.с. 1, 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved