Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач 15.07.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість по кредитному договору від 21.12.2006 року, укладеному між [PERSON] та АТ АКІБ "УкрсибБанк" , яка виникла і обчислена за розрахунками по договору за станом на 01.07.2013 року в сумі 75978,01 грн , посилаючись на те, що вказаний відповідач умови договору не виконує в повному обсязі. За договором він отримав кредит на суму 10800 доларів США під 11,5% річних до 20.12.2011 року. В той же день 21.12.2006 року із [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до яких остання зобов*язалась відповідати за виконання [PERSON] зобов*язань по кредитному договору. Станом на 03.01.2013 року заборгованість складає ціну позову, в тому числі основний борг, відсотки, прострочені відсотки. Також вказано, що позивач набув права вимоги за зазначеним кредитним договором відповідно до договору між ПАТ "УкрсибБанк" від 08.12.2011 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно суму боргу в розмірі 1 266 578 грн 70 коп за кредитним договором, укладеним 18.06.2008 року із АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] Відповідно до вказаного договору та додаткової угоди до нього відповідач отримав 100 тис доларів до 18.06.2018 року під 15% річних. Вимоги обґрунтовує, посилаючись на те, що відповідач умови договорів не виконує в повному обсязі. 08.12.2011 року між АКІБ "УкрСиббанк" та позивачем укладено договір купівлі права вимоги за кредитним договором щодо [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що на вимоги позивача сплатити борг в повному обсязі відповідачі не реагували, що й змусило позивача звернутись до суду із позовом. Також зазначив, що ПАТ "УкрсибБанк" надав всі права позивачу щодо кредитного договору, в тому числі право нараховувати проценти по договору за користування кредитними коштами; всі розрахунки надані, в тому числі із ПАТ "УкрсибБанк", всі сплачені відповідачами за кредитним договором платежі враховані у розрахунках. Відповідач [PERSON] та його представник в [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Представник [PERSON] пояснив, що договір купівлі права вимоги у ПАТ "УкрсибБанк" позивач уклав із порушенням закону, не повідомив про це боржника за кредитним договором і не отримав від нього погодження, тому ПАКТ допустив порушення умов кредитного договору щодо конфіденційності умов договору. Тому, на його думку такий договір є недійсним і у зв*язку із цим позивач не набув права вимоги і не має права права вимагати від відповідачів стягнення боргу (письмові пояснення на а.с. 62,63). Відповідач [PERSON] також пояснив, що не враховані всі сплачені ним суми на погашення кредиту; зазначив, що документів на сплату він немає, оскільки вони втрачені, але вважає, що борг визначено невірно; одночасно він погодився, що борг в повному обсязі ним не сплачено (кредитні кошти повністю не повернені), яка саме частина неповернена, а також яка сума коштів в якості процентів за користування кредитом не повернена, він не знає. Інший відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про розгляд повідомлена. Тому суд розглядає справу без її присутності, про що не заперечили представники позивача, відповідача та відповідач [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Суд також керується вимогами ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності та обов*язку доказування сторонами своїх вимог чи заперечень в ході розгляду справи. Суд вважає, що зазначений кредитний договір укладений між сторонами відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування кредитними коштами за прострочення виконання зобов*язань. При цьому суд враховує, що [PERSON] погодився, що він в повному обсязі не повернув банку (чи позивачу кредитні кошти та інші платежі). Згідно зі ст. 1050 ЦК України у випадку , якщо за договором позики встановлений обов*язок позичальника повернути позики частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини , позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, в тому числі отримання безпосередньо у банку кредитних коштів, то суд вважає, докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог. На думку суду, до достовірних доказів , які обґрунтовую.ть борг відповідача [PERSON], слід віднести , окрім інших, договорів кредиту, поруки, додаткових угод, графік погашення кредиту(а.ґс.17-18, акти прийому передачі прав на вимоги по кредитному договору (а.с.29, розрахунок боргу, а.с.28, виписку по кредитному договору, надану суду 23.0-1.2014 року. Вимоги позивача також підтверджуються наявними у справі доказами; копією кредитного договору, договору поруки, купівлі прав за кредитним договором, які суд визнає за достовірні. Відповідач [PERSON] згідно зі ст. 554 ЦК України повинен відповідати за виконання зобов*язань [PERSON] у тому ж обсязі, як і отримувач кредитних коштів. За таких підстав суд стягує борг із відповідачів солідарно. Судом відповідачу було роз*яснено, що він має право заявити про проведення відповідної експертизи щодо визначення суми його боргук, проте він відмовився заявити відповідне клопотання. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо недійсності договору, за яким позивач набув права вимоги, оскільки відповідно до чинного законодавства правомірність договору презюмується, а відповідач не надав доказів про те, що такий договір вже визнано недійсним в установленому законом порядку, зустрічних (або будь-яких інших) вимоги щодо його недійсності при розгляді справи не заявив. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач впродовж із липня 2013 року мав можливість надати достовірні докази, які могли б обґрунтувати його заперечення, але таких доказів не надав, тобто, не довів свої заперечення належними доказами. Натомість, докази позивача не викликають сумніву у суду. Судові витрати суд згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved