Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 30.03.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та відповідачем було укладено кредитний договір № 10106735000, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 64200,00 швейцарських франків за умови погашення відсотків в розмірі 8,99 на строк з 30.03.2006 р. по 30.03.2027 р. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки від 30.03.2006 року, відповідно до якого [PERSON] передала Банку в іпотеку квартиру № 56, загальною площею - 77,38 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що на праві власності належить відповідачу. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, таким чином станом на 09.09.2014 р. утворилась заборгованість в сумі 1135268,33 грн. з них: заборгованість за кредитом - 760675,42 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 374592,91 грн. В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання 27.03.2015 року не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, поштові конверти повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання (а.с.56-57). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.03.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та відповідачем було укладено кредитний договір № 10106735000, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 64200,00 швейцарських франків за умови погашення відсотків в розмірі 8,99 на строк з 30.03.2006 р. по 30.03.2027 р. (а.с. 8-13). З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки від 30.03.2006 року, відповідно до якого [PERSON] передала Банку в іпотеку квартиру № 56, загальною площею - 77,38 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що на праві власності належить відповідачу (а.с. 20-23). 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, таким чином станом на 09.09.2014 р. утворилась заборгованість в сумі 1135268,33 грн. з них: заборгованість за кредитом - 760675,42 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 374592,91 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно вимог ст. ст. 33, 39 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від о3.06.2014 року за № 1304-VII протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. З урахуванням викладеного, відзначається, що на правовідносини між сторонами поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відтак, в період дії вказаного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що позивачем не доведено, що об"єкт обтяження не підлягає під положення Закону України "Про мораторій", суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позових вимог.

Outcome: dismissed