Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом просить позбавити [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтуання позову покликається на те, що [PERSON] перебуває на обліку у складних життєвих обставинах, як мати, яка не опікується дитиною та не здійснює догляд за нею. В жовтні 2016 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Долинської дитячої лікарні про те, що відповідачка не здійснює свої материнські обов"язки щодо виховання та належного утримання дитини (не проводить гігієнічний догляд, тощо). 28.10.2016 року службою у справах дітей спільно з дільничим, медичними працівниками та інспектором Долинського ВП здійснено обстеження умов проживання дитини та перевіревірено стан її утримання. В результаті обстеження виявлено, що в будинку, де знаходиться дитина,загорілась підлога, скрізь задимлено чадним газом, в кімнаті брудно, одяг розкиданий по підлозі. Дитина голодна, ознаки приготування їжі- відсутні. Відповідачка не дотримується рекомендацій дільничого педіатра, через що недобирає відповідної ваги. 21.02.2017 року службою вкотре проведено обстеження умов проживання відповідачки, в результаті обстеження покращенння умов проживання не виявлено. 17.10.2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Долинської МДЛ про те, що 15.10.2017 року на приймальний покій доставлена [PERSON], [INFO], яку знайшли на вулиці без нагляду дорослих. Під час обстеження дитини виявлена затримка психо-моторного розвитку, дефіцит маси тіла більше 30 %. Такі дії матері, на думку органу опіки та піклування, є умисним ухиленням від виконання нею батьківських обов"язків. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання на повторний виклик не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши доводи представника позивача та матеріали справи, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається представник позивача у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Відповідно до п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо ж дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як регламентує п.1 ст.18 цієї ж Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 вказаного вище закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками чи наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування чи бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з роз»ясненнями п.п.15,16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами закнодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.11.2015 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], її матір"ю записана [PERSON] (а.с.4). Малолітня донька проживає з матір"ю, про що свідчить копії актів обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, та неналежно здійснює догляд за малолітньою дочкою (а.с. 5, 6). Відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку від 09.11.2017 року за № 993/01-09/53 органу опіки та піклування Долинської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], позбавлення батьківських прав є доцільним і відповідає інтересам дитини (а.с. 14-16) Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дочки, а саме: не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її здоров'ям, не бере участі у вихованні. Аналізуючи наведене та оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" ст.ст. 19, 164-166, 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved