Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", [PERSON] , в якій просив суд визнати недійсним договір № 310і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29.08.2018, укладений між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.02.2008 між ЗАТ "Міжнародний іпотечний банк", правонаступником якого є ПАТ "Платинум Банк", та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1.08022230, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 80 000 доларів США на придбання житла строком на 240 місяців, тобто з 26.02.2008 до 26.02.2028 зі сплатою за користування кредитними коштами 10,75% річних. Також 26.02.2008 між цими ж сторонами укладено іпотечний договір № 1.08022230, посвідчений приватним нотаріусом Губерською Н.Л., зареєстрований в реєстрі № 204, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором [PERSON] передав банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем померлого є його син [PERSON] . 29.08.2018 між ПАТ "Платинум Банк" та фізичною особою [PERSON] був укладений договір № 310і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно з п. 2.1 Договору відступлення прав вимоги (продаж) стосується Договору про іпотечний кредит № 1.08022230 та кредитний договір № 1.08022230 від 21.12.2009. Позивач вважає, що укладений договір цесії порушує його права та не відповідає вимогам закону, оскільки банк продав фінансові послуги фізичній особі [PERSON] , який неможе надавати фінансові послуги. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В. від 07.02.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 15.04.2020 до суду надійшов відзив, поданий представником відповідача [PERSON] , в якому вважає заявлену позовну вимоги необгрунтованою, в задоволенні якої має бути відмовлено в повному обсязі. Заперечення обгрунтовані тим, що згідно умов оскаржуваного договору № 310і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Ярощук В.Ю. за реєстровим № 1859, до [PERSON] перейшли права вимоги лише за іпотечним договором № 1.08022230 від 26.02.2008, що укладений між ЗАТ "Міжнародний іпотечний банк", правонаступником якого є ПАТ "Платинум Банк", та [PERSON] . Права вимоги за будь-якими кредитними договорами до [PERSON] за договором № 310і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, не переходили, відтак посилання позивача на порушення ст. ст. 203, 215, 509, 512, 1054 ЦК України є недоречним та необгрунтованим. Оскаржуваний договір № 310і, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. за реєстровим № 1859, відомості про відступлення були внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а відтак, вказаний договір повністю відповідає нормам чинного законодавства. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києа від 15.04.2020 суд перейшов до розгшляду справи у загальному позовному провадженні та призначив підготовче засідання. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 15.09.2020, з причини звільнення з посади судді [PERSON] , справу прийнято до свого провадження та призначено у підготовче засідання. 09.12.2020 представником позивача до суду подана заява про додаткві підстави позовних вимог, а саме те, що у зв"язку із нормами Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг в інозменій валюті на користь іншої особи. 14.12.2020 до суду від представника ПАТ "Платинум Банк" також надійшов відзив, в якому представник банку з наведеними у позовній заяві доводами не погоджується, вважає їх необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки укладення договору відступлення (купілі-продажу) прав вимоги між банком та [PERSON] відбулося в межах процедури реалізації активу неплатоспроможного банку, що регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положенням № 388, відповідно до яких покупець права вимоги не повинен обов"язково мати статус фінансової установи. Відтак у задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2020 закрито підгтовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник ПАТ "Платинум Банк" та представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 26.02.2008 між ЗАТ "Міжнародний Іпотечний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Платинум Банк", та [PERSON] укладений договір про іпотечний кредит № 1.08022230. Згідно з пунктом 1.1 цього договору кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 80 000 дол. США на строк користування 240 місяців, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки за його користування у розмірі 10,75 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році та 30 днів у місяці, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Відповідно до пункту 1.2 договору, кредит надавався позичальнику для придбання у власність нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також 26.02.2008 на забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 1.08022230 між ЗАТ "Міжнародний Іпотечний Банк" та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно з яким, іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 29.08.2018 року між ПАТ "Платинум Банк" (первісний кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) укладений договір № 310і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно з вказаним договором право вимоги відступлено, зокрема, за договором про іпотечний кредит від 26.02.2008 № 1.08022230 та кредитном договором № 1.08022230.б від 21.12.2009 (боржник - [PERSON] ). Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, так і оплатним. У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки частина третя статті 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е)вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність. Відсутність цих ознак при відступленні права вимоги вказують на те, що має місце цесія або договір купівлі-продажу права грошової вимоги (стаття 656 ЦК України). Таким чином з огляду на вищенаведені норми матеріального права та встановлені у справі обставини суд вважає, що договір від 29.08.2018 за № 310і є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату взамін права вимоги та жодна із сторін не отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком поверненням цих коштів та оплати часу користування ними. Також судом встановлено, що відступлення права вимоги за договорами відбулося в межах процедури ліквідації банку. Пунктом 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2 (далі - Положення № 2), як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу. Відповідно до розділу III (порядок підготовки до реалізації активів (майна) банків, що ліквідуються) Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24 березня 2016 № 388, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна). Результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом. В розділі VI (Умови та порядок проведення відкритих торгів (аукціону) вказаного Положення передбачено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується, зокрема, права вимоги. Продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі, у тому числі через ЕТС. Початкова ціна активів (майна) банку, що ліквідується, не повинна бути нижчою за оціночну вартість, визначену незалежним суб`єктом оціночної діяльності на дату формування ліквідаційної маси, або на останню дату оцінки активів (майна). Уповноважений структурний підрозділ Фонду може ініціювати проведення повторної оцінки активів (майна) банку, що ліквідується, у рамках передпродажної підготовки. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] , укладений відповідно до результатів електронного аукціону в межах процедури реалізації активу неплатоспроможного банку, що регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, відповідно до яких потенційним покупцем може бути фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права, тому суд вважає доводи позивача щодо визнання договору недійсним безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed