Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В зустрічному позові [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спідкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] та визначити дні періодичних побачень з дітьми. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] та його представник позов не визнали. Представник третьої особи, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Лой К.І. підтримала первісний позов [PERSON], та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] З пояснень сторін, свідків та письмових доказів, які маються в матеріалах справи, суд встановив такі обставини. Згідно зі свідоцтв про народження неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] їх батьком є відповідач [PERSON], а матір"ю - [PERSON]. Згідно до виконавчого листа №2-347, виданого 09.04.2008 року Переяслав-Хмельницьким міським судом Київської області, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання синів - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час згідно довідки-розрахунку, що видано 13 листопада 2014 року ВДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, загальна заборгованість по аліментах становить 48345,59 гривень. Позивач зазначає, що всі питання по вихованню дітей вирішуються нею самостійно без участі ті підтримки з боку відповідача, який на її думку матеріальної допомоги не утримання дітей не надавав та не надає. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї в якій проживають діти за №289 від 11 червня 2014 року. Орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької міської ради надав висновок від 25 березня 2014 року за №100-06 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON], оскільки на їх думку [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Однак [PERSON] не погоджується з вище вказаним, та долучив до матеріалів справи чеки (поштові перекази) на ім'я [PERSON] в рахунок аліментів. [PERSON] пояснив, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів у нього був сталий заробіток, однак в подальшому він його стратив, що ускладнило його матеріальне становище. Також на його думку колишня дружина маніпулює йхніми дітьми, здійснює наклепи та шантаж, налаштовує дітей протии нього та його рідних, оскільки раніше він спілкувався з дітьми, вони залишались у нього та його батьків, [PERSON] дозволяла навіть сину [PERSON] їздити з батьком на відпочинок до санаторію разом з його рідними. На даний момент діти рідко до нього приходять останній раз він бачив сина [PERSON] у січні 2015 року (на колядки). Правовідносини в даній справі регулюються ст.ст.150,164,165,170,180,181,182, 191 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Разом з тим п.17 вищевказаної Постанови передбачено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок не залежних від неї причин. Так, суд вважає, що дійсно має місце несвоєчасної та неповної сплати аліментів [PERSON], в результаті чого утворився борг. Однак факт втрати постійного заробітку, народження третьої дитини у [PERSON], суд також має приймати до уваги. Разом з цим суд, не може не звернути уваги, що дійсно 31.03.2012 року житловий будинок, в якому проживав [PERSON] зазнав сильних ушкоджень внаслідок пожежі (що підтверджується довідкою Переяслав-Хмельницького райвідділу ГУ Держтехногенбезпеки від 15.03.2013 року №358), що ускладнило матеріальне становище платника аліментів. Додані поштові перекази також підтверджують, хоча і часткову та не систематичну, але сплату аліментів. Доводи позивача [PERSON] про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач обгрунтовує необхідністю в поджальшому виїзду за кордон та небажанням звертатись до позивача за дозволом, як батька дитини. На запитання суду чи зверталась позивач за первісним позовом до відповідача з такою вимогою, остання пояснила, що не зверталась. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав". позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у вийняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Судом враховано висновок Органу опіки і піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , однак для суду не є обов'язковим висновок органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Усе це оцінено судом, відповідно до статті 212 ЦПК України, нарівні всіх наданих наявних доказів у їх сукупності Зустрічний позов [PERSON] також не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, забороняється тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. А стаття 159 Сімейного Кодексу України встановлює право того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Між тим і той з батьків, який звертається до суду, повинен довести, що він ужив усіх заходів для того, щоб порозумітися з матір'ю дитини і добровільно вирішити питання виховання дитини, а також що він за своєю поведінкою має таке право. Заслухавши пояснення свідка [PERSON], який є дідусем малолітніх [PERSON] та [PERSON], та який пояснив суду, що діти багато часу провадять з ним, він не перешкоджає, а навпаки не заперечує їх спілкуванню з батьком. Однак, [PERSON] не приходить до них та не виявляє ініціативи з приводу побачення з дітьми. Свідки [PERSON], [PERSON] також не підтвердили наявності перешкод в спілкуванні батька з дітьми, але і не заперечили їх факту. Доводи відповідача [PERSON] щодо того, що вона заперечує проти спілкування їх дітей з батьком [PERSON] з тих підстав, що він не допомагає їй жодним чином у вихованні дітей, та не приймає участь в їх розвитку, яке вона висловила в судовому засіданні, свідчить про її небажання такого спілкування, але фактично не є доказом створення нею перешкод. Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок [PERSON] пояснив суду, що батька він бачить дуже рідко та той дійсно не виявляє ініціативи з приводу побачень з ним, але зазначив, що бажає бачити [PERSON] Крім цього суд приймає до уваги інформаційну довідку надану директором, класним керівником, класоводом Переяслав-Хмельницької ЗОШ №2, в якій навчаються мололітні [PERSON] та [PERSON], згідно якої [PERSON] не відвідує батьківські збори, не буває в школі, не цікавиться навчанням дітей. В даному випадку пасивне ставлення [PERSON] до розвитку його дітей пояснюється його бездіяльністю а не створенням йому перешкод зі сторони його колишньої дружини. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] які підтвердили наявність перешкод у спілкуванні, натомість не змогли чітко зазначити суду в чому саме полягають такі перешкоди. Відтак [PERSON] не виконав обов'язок щодо доказування обставин викладених ним в зустрічному позові та покладений на нього ст. 61 ЦПК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову та наголошує, що позивачу за зустрічним позовом [PERSON] потрібно активно приймати участь у вихованні дітей як батьку, а в разі наявності перешкод у спілкуванні в нього є право звернення до органу опіки і піклування, представник якого в судовому засіданні зазначила, що жодних звернень до органу від [PERSON] з приводу перешкод в спілкуванні з його дітьми не надходило. На підставі ст.ст. 150,157,164,165,170,180,181,182, 191 СК України ,

Outcome: dismissed