Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в прядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на будівельні матеріали та обладнання незавершеного будівництва в с. Боголюби Луцького району. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року залучено до участі у справі № 161/12306/20 за позовною заявою [PERSON] до Боголюбської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, правонаступника відповідача Боголюбської сільської ради - Заборольську сільську раду Луцького району Волинської області. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, водночас представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, водночас, у заяві від 05.10.2020 року позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.1999 року (а.с. 4). З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,08 га за рахунок присадибного фонду радгоспу «Гнідавський» та надано дозвіл проводити будівництво індивідуального житлового будинку в селі Першотравневе, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Першотравневої сільської ради народних депутатів Луцького району від 03 квітня 1990 року (а.с. 8). Спадкодавець здійснював будівництво житлового будинку в с. Боголюби луцького району відповідно до закону, що підтверджується копіями будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 01.06.1990 року, проекту забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком (а.с. 5, 6). Однак будівництво житлового будинку [PERSON] не закінчив через смерть. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3) та спадкоємцем першої черги за законом. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Листом від 23.08.2016р. за №97/01-16 приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Палецька І.Ю.відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропуску шестимісячного терміну, встановленого законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою ЖКП №2 від 05.08.2016 року за №783 (а.с. 7). При цьому, суд зауважує, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. За змістом ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. За змістом ЦК УРСР в редакції 1963 року та Закону України "Про власність", Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.48 р. "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.48 р. "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" випливає, що суд може визнати право за особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що на день смерті [PERSON] належало право власності на спірне майно. Його право на дане майно ніким не оспорюється, тому позивач, будучи спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, позбавлений можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved