Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: - звернути стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки) за іпотечним договором № 014/800025/3133/82/1 від 27 травня 2008 року, а саме: квартира № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14, яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для задоволення грошових вимог ПАТ "[PERSON] Аваль" за кредитним договором № 014/800025/3133/82 від 27 травня 2008 року в сумі 360031,80 грн., де 261324,21 грн. сума неповернутого кредиту, 43429,57 грн. несплачені проценти, 55278,02 грн. нарахована пеня, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"; - виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з предмету іпотек, а саме квартири № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14; - зобовязати Головне управління Державної Міграційної служби у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що зареєстровані в квартирі № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14; - судові витрати стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27 травня 2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль", та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/800025/3133/82, згідно якого позивач надав останній споживчий кредит в сумі 32000 доларів США, строком на 120 місяців, шляхом перерахування коштів в сумі 32000 доларів США на поточний рахунок № 262091541623 [PERSON], які надалі, на підставі заяви на видачу готівки № OLJ395699 від 27 травня 2008 року, [PERSON] отримала готівкою через касу позивача в сумі 31576 доларів США, а кредитні кошти в розмірі 424 долари США було перераховано в рахунок одноразової комісії за оформлення кредиту. В свою чергу [PERSON] прийняла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до графіку платежів, з кінцевим строком погашення кредиту 27 травня 2018 року. В забезпечення зобовязань з повернення кредитних коштів [PERSON], між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27 травня 2008 року було укладено Іпотечний договір № 014/800025/3133/82/1, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14, який належить на праві власності іпотекодавцям. Предмет іпотеки складається з трьох кімнат, загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м. 03 листопада 2009 року між позивачем та [PERSON] укладена додаткова угода № 1 до Кредитного договору, з метою зменшення фінансового навантаження на останню, в умовах кризових явищ в економіці України. Згідно додаткової угоди, прострочена заборгованість за відсотками, яка складала на дату укладення угоди 1777,86 доларів США, була приєднана до фактичної заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим збільшився розмір кредиту, який не супроводжувався видачею коштів. Відповідно до додаткової угоди, тимчасово з 03 листопада 2009 року по 03 вересня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу [PERSON] за кредитним договором до розміру, визначеному в графіку (кредитні канікули). Протягом кредитних канікул сукупна заборгованість [PERSON] по сплаті процентів за кредитом приєднується до фактичної заборгованості по тілу кредиту щомісячно, тобто сплачується [PERSON] після закінчення кредитних канікул, відповідно до графіку погашення кредиту. [PERSON] не дотримується графіку повернення коштів, наданих їй згідно кредитного договору, та сплати відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Відповідачам були направлені письмові вимоги про дострокове погашення грошових зобовязань за кредитним договором. Сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ "[PERSON] Аваль" за кредитним договором, станом на 29 вересня 2011 року, складає: 32773,68 доларів США сума неповернутого кредиту, 5446,67 доларів США несплачені проценти. Згідно п. 16.3 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями кредитного договору, [PERSON] сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що складає 6932,63 доларів США. Таким чином, станом на 29 вересня 2011 року, загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком складає 45152,98 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 29 вересня 2011 року: 797,36 грн. за 100 доларів США, становить 360031,80 грн. У квартирі № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14, зареєстровані (проживають): [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 23 червня 2011 року банком на адресу: [ADDRESS], відповідачам направлена письмова вимога про звільнення предмета іпотеки протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне виселення, проте до теперішнього часу кредит відповідачами не погашений, а житлове приміщення не звільнене. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала частково, зазначила, що вона не згодна з сумою заборгованості, яку нарахував їй позивач. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача [PERSON] та зауважила, що позивач не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися та про причини неявки суду не повідомили, хоча про місце і час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вислухавши відповідача [PERSON] та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 27 травня 2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль", та відповіачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/800025/3133/82, згідно якого позивач надав останній споживчий кредит в сумі 32000 доларів США, строком на 120 місяців, шляхом перерахування коштів в сумі 32000 доларів США на поточний рахунок № 262091541623 [PERSON], які надалі, на підставі заяви на видачу готівки № OLJ395699 від 27 травня 2008 року, [PERSON] отримала готівкою через касу позивача в сумі 31576 доларів США, а кредитні кошти в розмірі 424 долари США було перераховано в рахунок одноразової комісії за оформлення кредиту. В свою чергу [PERSON] прийняла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до графіку платежів, з кінцевим строком погашення кредиту 27 травня 2018 року. В забезпечення зобовязань з повернення кредитних коштів [PERSON], між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27 травня 2008 року було укладено Іпотечний договір № 014/800025/3133/82/1, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира № 33, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, б-р Героїв, будинок 14, який належить на праві власності іпотекодавцям. Предмет іпотеки складається з трьох кімнат, загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м. 03 листопада 2009 року між позивачем та [PERSON] укладена додаткова угода № 1 до Кредитного договору, з метою зменшення фінансового навантаження на останню, в умовах кризових явищ в економіці України. Згідно додаткової угоди, прострочена заборгованість за відсотками, яка складала на дату укладення угоди 1777,86 доларів США, була приєднана до фактичної заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим збільшився розмір кредиту, який не супроводжувався видачею коштів. Відповідно до додаткової угоди, тимчасово з 03 листопада 2009 року по 03 вересня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу [PERSON] за кредитним договором до розміру, визначеному в графіку (кредитні канікули). Протягом кредитних канікул сукупна заборгованість [PERSON] по сплаті процентів за кредитом приєднується до фактичної заборгованості по тілу кредиту щомісячно, тобто сплачується [PERSON] після закінчення кредитних канікул, відповідно до графіку погашення кредиту. Ці обставини підтверджуються кредитним договором № 014/800025/3133/82 від 27 травня 2008 року, додатковою угодою № 1 від 03 листопада 2009 року до кредитного договору № 014/800025/3133/82 від 27 травня 2008 року, додатком № 1 до додаткової угоди № 1 від 03 листопада 2009 року до кредитного договору № 014/800025/3133/82 від 27 травня 2008 року, іпотечним договором № 014/800025/3133/82/1 від 27 травня 2008 року, технічним паспортом на квартиру № 33 в будинку 14 по б-ру Героїв у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл., меморіальним ордером № OLJ395699 від 27 травня 2008 року, меморіальним ордером № OLНQ96068 від 27 травня 2008 року, заявою на видачу готівки № OLJ395699 від 27 травня 2008 року. Відповідач [PERSON] не виконує свої обовязки за вказаним договором, не дотримується графіку повернення коштів та відсотків, через що у неї виникла заборгованість по кредитному договору № 014/800025/3133/82 від 27 травня 2008 року перед позивачем в розмірі 360031,80 грн., який направляв відповідачам вимогу про припинення порушення зобовязання та звільнення предмету іпотеки, проте останніми до теперішнього часу порушення не усунуто. Ці обставини підтверджується розрахунком за вих. № 4828 від 29 вересня 2011 року, вимогами за вих. № 214-кі від 28 грудня 2010 року, № 212-кі від 28 грудня 2010 року, № 213-кі від 28 серпня 2010 року, № С04-114-1-3/1962 від 23 червня 2011 року, № С04-114-1-3/1963 від 23 червня 2011 року, № С04-114-1-3/1962 від 23 червня 2011 року, копіями конвертів та рекомендованих листів з поштового відділення. У квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 1091186 від 22 серпня 2011 року. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 590 ЦК України, у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 7 ЗУ "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", примусове звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється органом державної виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням вимог, установлених Законом України "Про іпотеку". Згідно ч. 6 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ "Про іпотеку". Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 4 ст. 109 ЖК України, виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу"\~ та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Відповідно ст. 3 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, в звязку з тим, що укладений кредитний договір та договір іпотеки відповідають вимогам закону, зобовязання по кредитному договору відповідачем [PERSON] у встановлений строк не виконуються, позивач виконав вимогу щодо повідомлення відповідачів про необхідність припинення порушення зобовязань. Проте позивачем не надано відомостей та доказів на їх підтвердження що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], не використовується відповідачами, як місце постійного проживання, або що у власності відповідачів знаходиться інше нерухоме житлове майно, тому суд вважає необхідним призупинити виконання рішення суду до втрати чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". На підставі викладеного,

Outcome: approved