Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що процес розпаювання земельної ділянки було проведено за життя спадкодавця [PERSON], однак сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті останньої в зв'язку з чим позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Інших спадкоємців немає. Представник відповідача Буринської районної державної адміністрації в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник відповідача Гвинтівської сільської ради в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], яка мешкала в с.Нечаївка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Нива» розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняла її дочка - позивач по справі [PERSON], будучи спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження позивачки, сертифікатом на право на земельну частку (пай), довідками відділу держгеокадастру в Буринському районі, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної частки (паю), довідкою Гвинтівської сільської ради №41 від 14.03.2018 року, паспортом позивачки, та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5-7,12-13,15-17). Разом з тим, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений сертифікат виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON], що також вбачається з роз'яснення нотаріуса за №271/01-16 від 12.03.2018 року (а.с.14). Однак право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП - пенсіонером, відповідно до розпорядженням голови районної державної адміністрації від 18.02.1997 №53, була включена до відповідного списку, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті, що підтверджується копіями розпорядження голови РДА та доданим до державного акту на право колективної власності на землю списком громадян, членів сільськогосподарських підприємств, в тому числі пенсіонерів (а.с.8-11). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту її прав шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (пай), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії [NUMBER].

Outcome: approved