Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) на території Рубанівської сільської ради Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою відділом ГУ Держгеокадастру в Херсонській області у Великолепетиському районі. Позивач зазначив, що [PERSON] , [INFO] фактично проживав до дня своєї смерті разом з ним за адресою: [ADDRESS] , а тому він фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті проживав разом з спадкодавцем та після його смерті користувався майном спадкодавця, однак у нього відсутній правовстановлюючий документ, а саме сертифікат, який ним було втрачено. В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), який було втрачено він у позасудовому порядку в повній мірі не має можливості оформити свої спадкові права, а тому просить суд визнати за ним - [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХС №0107944 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з"явився, але у позові просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача Рубанівської сільської ради - Куратов О.В. у підготовче засідання не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить суд розглянути справу у його відсутність. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову представником відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00030370797, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00030370578. За життя, а саме 21.05.1998 року [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу набув право на земельну часту (пай) посвідчене сертифікатом, оскільки придбав його у [PERSON] . Листом відділу у Великолепетиському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2021 року за № К-8/0-0.21-8/135-21 підтверджується, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються Великолепетиською районною державною адміністрацією [PERSON] виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) на території колишнього КСП "Червоний Жовтень" Рубанівської сільської ради серії ХС №0107944, загальною площею 6,60 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований 27.06.1997 року за №806. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІУ, який набрав чинності 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай), а також право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року " 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва"). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вимогами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), Законами України "Про нотаріат", Законом України "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. Таким чином до складу спадщини [PERSON] входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Червоний Жовтень", розміром 6,60 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі сертифікату серія ХС №0107944, який зареєстровано 27 червня 1997 року за №806. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним проживав його син [PERSON] , а тому він фактично прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай), але через відсутність правовстановлюючого документу - сертифікату на земельну частку (пай), який спадкодавець не отримав за життя на своє ім"я - Позивач у позасудовому порядку в повній мірі не має можливості оформити свої спадкові права. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 524, 529, 548, 551 ЦК УРСР в ред. 1963 року вважає необхідним визнати за [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективного сільськогосподарського підприємства "Червоний Жовтень" Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХС №0107944 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , крім того, представник відповідача позов визнав, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 551 ЦК УРСР в ред. 1963 року,

Outcome: approved