Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» /надалі - ПАТ «Дельта Банк»/ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 04.12.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 3-223/ПС-12/06, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 37 000 доларів США під 13, 5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 04.12.2006 року по 03.12.2021 року. 30.06.2010 р. між ТОВ „Український промисловий банк", АТ „Дельта Банк" та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ „Укрпромбанку" на користь АТ „Дельта Банк", відповідно до п. 4.1 якого ТОВ „Український промисловий банк" передає (відступає) АТ „Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним Банком, внаслідок чого АТ „Дельта Банк" замінює ТОВ „Укрпромбанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі ТОВ „Укрпромбанк" АТ „Дельта Банк" прав вимоги до боржників, АТ „Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ „Укрпромбанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. [PERSON] зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим, станом на 04.10.2012 року виникла заборгованість, що складається з : - 257 951, 06 грн. - тіло кредиту; - 130 828, 15 грн. - відсотки, що разом становить 388 779, 20 грн., яку позивач, разом із сумою сплаченого судового збору в розмірі 3219,00 гривень, просив стягнути з відповідача на свою користь. 30.08.2013 року від відповідача по справі надійшло заперечення на позовну заяву, в якій він позов не визнає та пояснює наступне, що з ПАТ «Дельта Банк» жодних угод не укладалось і в фінансових відношеннях з ПАТ «Дельта Банк» він не знаходився. Також вказує, що якщо ТОВ «Укрпромбанк»» передав право вимоги по вищезазначеному кредитному договору ПАТ «Дельта Банк», то його повинні були повідомити належним чином про такий факт, а отже на підставі п. 2 ст. 517 ЦК України він позов не визнає та просить в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. В позовній заяві представник відповідача, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, та просить відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у письмових запереченнях, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 04 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» /далі Банк/ з одного боку та [PERSON] /далі Позичальник/ з другого боку, був укладений кредитний договір № 3-223/ПС-12/06, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 37 доларів США, під 13, 5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 04 грудня 2006 року по 03 грудня 2021 року. Відповідно п. 2.4 ч. 2 вищезазначеного кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 205 доларів США, 56 центів по 10 число включно кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем надання кредиту. П. 2.6 ч. 2 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Згідно довідки від 04.10.2012 року [PERSON] зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим, станом на 04.10.2012 року виникла заборгованість, що складається з: - 257 951, 06 грн. - тіло кредиту; - 130 828, 15 грн. - відсотки; що разом становить 388 779, 20 грн. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорам. Згідно п. п. 4. 8, 4.8.1, 4.8.2 вищезазначеного Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, Дельта Банк та Укрпромбанк погоджують наступний порядок повідомлення Боржників про передачу Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги: - Дельта Банк та Укрпромбанк зобов'язані письмово повідомити Боржників про передачу Укрпромбанком Дельта Банку відповідних Прав Вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах впродовж 5 робочих днів з дати укладання цього договору. - повідомлення, вказані в п 4.8.1 цього Договору, направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення. Направлення вказаних повідомлень здійснюється за рахунок Дельта Банку. Позивачем в обґрунтування позовних вимог, надана довідка від 04.10.2012 року (без вихідного номеру) про заборгованість за кредитом, яка не містять інформацію щодо належного розрахунку по кредиту, не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків; не зазначені періоди оплати відповідачем по договору кредиту. Так відповідно до ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи / а. с. № 10/. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними Також 11.10.2012 року без вихідного номеру (48.4-10/ /2012) ПАТ «Дельта Банк» ніби то надіслав [PERSON] досудову вимогу про наявність у останнього заборгованості у розмірі 388 779, 20 грн. та повідомив про те що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, однак позивачем не надано підтвердження одержання відповідачем даної вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) За положенням ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Як вказано в ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач вважає, що з боку ПАТ «Дельта-Банк» та з боку ТОВ «Укрпромбанк», йому не було надано належного підтвердження законності та правових підстав відступлення прав за кредитним договором, у зв'язку з чим, він на підставі положень п. 2 ст. 517 ЦК України, має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання йому, як боржникові, доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обставини, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, не знайшли свого підтвердження, як і не доведено позивачем про порушення саме його майнового права чи інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed