Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи про те, що 21.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №11274242000. Згідно з Кредитним договором позивач надав відповідачу кредит в сумі 48350,00 дол. США, на строк користування до 20.12.2028 року зі сплатою процентів за користування кедитом 12,4% річних. Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтет них платежів в розмірі 545 дол. США 21-шого числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №168123 від 21.12.2007 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитному договору з травня 2014 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов?язання. 25.11.2014 р. відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 13.02.2015 р. вимоги банку залишені без задоволення. Станом на 13.02.2015 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 47712,73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2015 року становить 1197548,59 грн., з яких : 43246,10 дол. США, що еквівалентно 1085440 грн. - кредитна заборгованість, 4466,63 дол. США, що станом на 13.02.2015 р. становить 112108,58 грн. - заборгованість по процентам, 2460,21 грн., - пеня за прострочення сплати кредиту, 10885,74 грн.- пеня за прострочення сплати процентів. Просять суд стягнути заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також просив стягнути з відповідачів борг в доларовому еквіваленті по тілу кредиту та заборгованості по відсотках. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що йому не був наданий графік погашення заборгованості, а тому йому не було відомо яку суму він повине був погашати по тілу кредиту та відсотках. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, про час і місце судового засідання повідомлявсь в порядку ст. 76 ЦПК, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №11274242000. Згідно з Кредитним договором позивач надав відповідачу кредит в сумі 48350,00 дол. США, на строк користування до 20.12.2028 року зі сплатою процентів за користування кедитом 12,4% річних. Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтет них платежів в розмірі 545 дол. США 21-шого числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №168123 від 21.12.2007 року. 25.11.2014 р. відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 13.02.2015 р. вимоги банку залишені без задоволення. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватись в Україні у всіх випадках і в порядку встановленому законом. Тобто, відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 Декрету. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач має банківську ліцензію №75 , зареєстровану Національним Банком України 28.10.1991 за номером 57 на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пунктами 5 - 11 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до дозволу № 75-2, відповідач має право здійснювати операції визначені п.1-4 ч.2 , 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме має право здійснювати операції з валютними цінностями із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто здійснювати кредитування в іноземній валюті. Перелік операцій які має право здійснювати банк визначені в додатку до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року. Пунктами «в» та «г» ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що індивідуальні ліцензії потребують операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Оскільки, чинним законодавством України не встановлені будь-які обмеження щодо граничних розмірів сум та термінів повернення кредитів в іноземній валюті, тому здійснення операцій по отриманню чи наданню кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України. Тобто, при наданні кредиту, відповідач діяв в межах своїх повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства. Таким чином, суд приходить до того, що позивачу при укладанні договору були відомі всі умови договору та не існувало інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови на вкрай невигідних для нього умовах. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту зазначеної норми випливає, що предметом кредитного договору є грошові кошти, а кредитодавцем - фінансова установа. Таким чином, у розумінні ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитом є надання коштів у позику, що є одним із видів фінансової послуги. Комерційні банки здійснюють кредитування на договірних умовах. Надання банківського кредиту оформляється укладенням кредитного договору, згідно з яким одна сторона - банк - зобов'язується передати другій стороні (позичальникові) на певний строк суму грошей, а позичальник зобов'язується надавати банкові необхідне забезпечення кредиту, використо\-вувати його на обумовлені цілі і повернути у встановлений строк та сплатити відповідні відсотки. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Стаття 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. За правовою природою кредитного договору юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнта не є однаковими. Основним обов'язком банку є надання кредиту. На клієнтові ле\-жать в основному обов'язки, хоча позичальник може і відмо\-витися від укладення договору. Обов'язки клієнта: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку відсотки за корис\-тування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, дотримуватися цільового використання одержаного кредиту, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором на весь строк кредитування. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторо\-ни несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків. При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додер\-жання позичальниками всіх умов договору. В разі порушення кредитної дисципліни може передбачатись сплата банку підвищених відсотків з прострочених по\-зичок; припинення кредитування з правом дострокового од\-ностороннього розірвання договору; дострокове стягнення раніше наданих позичок зі сплатою штрафу. Зібраними у справі доказами, , підписаними позивачем при укладанні договору, підтверджено, що позивач в повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку. Кредитний договір № №11274242000. містить графік платежів у розрізі сум щомісячного погашення основного боргу, сплати відсотків за користування кредитом. Кредитним договором передбачені кількість платежів, їх частоту та обсяги, відсоткові ставки за користування кредитом. Взаємні права та обов'язки сторін детально визначені у підписаних сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним. Підписанням кредитного договору, позичальник погодився зі всіма умовами даного правочину і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання. При укладенні договору позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких умов, які б примусили позивача прийняти їх на вкрай невигідних для себе. В день підписання оспорюваного правочину позивач отримав передбачену даним правочином суму кредиту. В день підписання оспорюваного правочину позивач отримав його примірник, що давало йому додаткову можливість детально вивчити його умови та протягом 14 днів з дня отримання кредиту відмовитись від даної послуги, однак позивач використав кредитні кошти на свій розсуд. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання договірних зобов'язань, а ст.526 Цивільного кодексу України забороняє в односторонньому порядку міняти умови договору без погодження з іншою стороною. Однак, Відповідач в односторонньому порядку порушує встановлені Кредитним договором строки кредитування, кредит та проценти в порушення ст.1045 Цивільного кодексу України не сплачує. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №168123 від 21.12.2007 року. 25.11.2014 р. відповідачу та поручителю направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 13.02.2015 р. вимоги банку залишені без задоволення. Таким чином, заборгованість станом на 13.02.2015 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 47712,73 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2015 року становить 1197548,59 грн., з яких : 43246,10 дол. США, що еквівалентно 1085440 грн. - кредитна заборгованість, 4466,63 дол. США, що станом на 13.02.2015 р. становить 112108,58 грн. - заборгованість по процентам, 2460,21 грн., - пеня за прострочення сплати кредиту, 10885,74 грн.- пеня за прострочення сплати процентів, які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів. Також суд вважає стягнути солідарно з відповідачів понесені позивачем судові витрати в сумі 3654 грн.

Outcome: approved