Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Представник АТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПУМБ" та [PERSON] укладений кредитний договір № 5246247 від 12.02.2007, згідно з яким Банку надав позичальнику кредит у сумі 36 000,00 дол. США строком до 12.02.2027 для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] , про що укладений договір іпотеки № 5246383 від 12.02.2007, посвідчений 12.02.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Грішиним Г.Г. зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №251. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконував. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 (провадження № 2/331/124/13) з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 48 338,07 дол. США, а також судовий збір у сумі 1609,50 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивачем прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7. Договору іпотеки. 21.03.2018 державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В. зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк». З метою виселення та зняття з реєстрації усіх осіб, які проживали та були зареєстровані у вищевказаній квартирі у липні 2018 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення. Відповідачем по вказаній справі в тому числі виступав і [PERSON] . 17.03.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по справі № 334/5254/18. Згідно з вказаним рішенням у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення було відмовлено. При цьому, під час розгляду вищевказаної справи Ленінським районним судом м. Запоріжжя були встановлені наступні факти. Факт того, що відповідачі станом на час розгляду справи в добровільному порядку виселились з квартири за адресою: [ADDRESS] , підтверджується Висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування 05/01-57/0187 від 15.03.2019 року, згідно якого 06.03.2019 року за результатами комісійного виїзду за вищевказаною адресою було складено акт обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Доступ до житла забезпечили представники ПАТ «ПУМБ». Квартира порожня, без меблів та особистих речей дітей, зроблено косметичний ремонт. Комісією було з`ясовано, що на даний час у квартирі [ADDRESS] сім`я [PERSON] та [PERSON] не проживає а враховуючи, що їх діти також фактично не проживають за вказаною адресою (квартира порожня, без речей та меблів) то відповідно діти не можуть створювати Банку перешкоди у користуванні квартирою, а відтак надати висновок про доцільність виселення/не виселення дітей не уявляється можливим. Відповідач фактично не проживає у квартирі з березня 2019 року без поважних причин. Перешкод у користуванні квартирою ніхто йому не чинив. Будь-які речі відповідача у квартирі відсутні, місце проживання відповідача невідоме, витрат на утримання квартири він не несе. Представник позивача подав до суду заяву, щодо слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подаву, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПУМБ" та [PERSON] укладений кредитний договір № 5246247 від 12.02.2007, згідно з яким Банку надав позичальнику кредит у сумі 36 000,00 дол. США строком до 12.02.2027 для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] , про що укладений договір іпотеки № 5246383 від 12.02.2007, посвідчений 12.02.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Грішиним Г.Г. зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №251. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконував. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 (провадження № 2/331/124/13) з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 48 338,07 дол. США, а також судовий збір у сумі 1609,50 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивачем прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття його у власність на підставі застереження, яке міститься у п. 4.7. Договору іпотеки. 21.03.2018 державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В. зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Одночасно процесуальний закон встановлює обов`язок доказування і подання доказів (ст. 81 ЦПК України): кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами п. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. 17.03.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по справі № 334/5254/18. У вказаному рішенні було встановлено факт того, що відповідачі станом на час розгляду справи в добровільному порядку виселились з квартири за адресою: [ADDRESS] , підтверджується Висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування 05/01-57/0187 від 15.03.2019 року, згідно якого 06.03.2019 року за результатами комісійного виїзду за вищевказаною адресою було складено акт обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Доступ до житла забезпечили представники ПАТ «ПУМБ». Квартира порожня, без меблів та особистих речей дітей, зроблено косметичний ремонт. Комісією було з`ясовано, що на даний час у квартирі [ADDRESS] сім`я [PERSON] та [PERSON] не проживає а враховуючи, що їх діти також фактично не проживають за вказаною адресою (квартира порожня, без речей та меблів) то відповідно діти не можуть створювати Банку перешкоди у користуванні квартирою, а відтак надати висновок про доцільність виселення/не виселення дітей не уявляється можливим. Тобто, [PERSON] фактично не проживає у квартирі з березня 2019 року без поважних причин. Перешкод у користуванні квартирою ніхто йому не чинив. Будь-які речі відповідача у квартирі відсутні, місце проживання відповідача невідоме, витрат на утримання квартири він не несе. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved