Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач 12.07.2018 року звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованості за централізоване опалення у розмірі 13 925,68 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач зареєстрований та постійно проживає у [ADDRESS]. Квартира підключена до мережі централізованого опалення, відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідач ухиляється від укладення договору на централізоване опалення квартири, проте від отримання послуг не відмовляється, споживає їх, частково проводив їх оплату. Тобто, відповідач є споживачем послуг централізованого опалення. Послуги з постачання теплової енергії позивач надавав вчасно та належної якості, однак за період з січня 2016 року по 10 квітня 2018 року відповідач своєчасно не розраховувався за надані послуги з централізованого опалення в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 13 925,68 грн. Всупереч вимог законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» відповідач не розраховувався за надані послуги централізованого опалення. Незважаючи на неодноразові попередження про наявність заборгованості, відповідач в добровільному порядку відмовляється її погасити. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг. Згідно Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Крім того, згідно ст. 162 Житлового кодексу України, п.7 Правил користування житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов'язаний укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, підготовлені виконавцем відповідно до Типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як вбачається з довідки ОСББ «Чайка» від 17.04.2018 року та відділу ведення реєстру територіальної громади ЦНАП (а.с. 9, 20) відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку заборгованості за теплопостачання [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 10.04.2018 року має заборгованість у розмірі 13 925,68 грн. (а.с. 5-6). Однак відповідач своїх обов'язків перед позивачем не виконує, на повідомлення з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку не реагує, хоча продовжує споживати надані послуги (а.с. 7-8). Відтак суд вважає позов обґрунтованим і задовольняє його в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved