Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

13.07.2017 року від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ від\~ 31.01.2006 року в розмірі 14625 грн. 46 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог представник ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] вказав, що 31.01.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами банку" які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.05.2017 року має заборгованість - 14625 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 1368 грн. 19 коп. - заборгованості за кредитом; 12084 грн. 63 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 672 грн. 64 коп. - штрафу (процентна складова). Невиконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просив розглянути справу за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, застосувати позовну давність, оскільки з дня внесення нею останнього платежу за кредитним договором на час звернення із позовом минуло більше трьох років, і відмовити у позові. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 31.01.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 8, 9, 10-20). Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 31.05.2017 року з боку відповідачки за кредитним договором мається заборгованість - 14625 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 1368 грн. 19 коп. - заборгованості за кредитом; 12084 грн. 63 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 672 грн. 64 коп. - штрафу (процентна складова). 16.05.2014 року [PERSON] був здійснений останній платіж на виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 215 грн. 71 коп. (а. с. 4-7). Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з наданого позивачем, зазначеного вище, розрахунку, відповідачкою [PERSON] 16.05.2014 року був здійснений останній платіж на виконання зобов'язань за кредитним договором. Кредитний договір був укладений 31.01.2006 року. Кінцевий термін повернення кредиту визначений як такий, що відповідає строку дії картки. Виходячи зі змісту положень ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності почався з дня здійснення відповідачкою останнього платежу на виконання зобов'язань за кредитом, який був здійснений в межах строку дії картки, а саме 16.05.2014 року, після чого [PERSON] припинила виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, з 17.05.2014 року, відповідно до ст. 261 ЦК України почався перебіг позовної давності, який не зупинявся та не переривався до дня пред'явлення позову 13.07.2017 року. Станом на день пред'явлення позову 13.07.2017 року сплив передбачений законом трирічний строк позовної давності. Отже, позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов'язань за цим договором. Разом з тим, оскільки відповідачкою подано заяву про застосування позовної давності, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed