Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Буленко Марія Миколаївна про встановлення юридичного факту та про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 22.12.2016 року до участі у справі було залучено, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] Позивачка [PERSON] позовні вимоги в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Треті особи [PERSON], Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Буленко Марія Миколаївна, [PERSON] в судове засідання не з»явились, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянув справу без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.03.2016 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. [PERSON], за життя, зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт), що був посвідчений 28 серпня 2003 року ІІІендрик Т.А., державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1-1287 . Згідно заповіту: [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що належну їй повністю частину жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] заповідає в рівних частках: дочці [PERSON] та дочці [PERSON] тобто позивачам. Але в заповіті була допущенна помилка в написанні прізвища [PERSON] замість [PERSON] зазначено [PERSON], що є орфографічною помилкою, але через дану помилку позивачка позбавлена права на успадкування майна після померлої матері [PERSON]. У власності [PERSON] перебувала 1/2 частина будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування укладеного 13.06.1983 між [PERSON] від імені якої діяла [PERSON], як дарувальник, з однієї сторони, та [PERSON], як обдарованим, з іншої сторони. Інша частина будинку (1/2) знаходиться у власності [PERSON] (третя особа) на підставі договору Дарування укладеного 05.09.2005 року між [PERSON], як дарувальником з однієї сторони та [PERSON], як обдарованою, з іншої сторони. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого 24.10.2011 на ім'я [PERSON], власником земельної ділянки площею 0,0848 га розташованої за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] - є [PERSON] та [PERSON], як співвласники у спільній сумісній власності. 20 жовтня 2016 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Буленко Марії Миколаївни від іменні [PERSON] та [PERSON] надійшли документи про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 28.08.2003 року державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори ІІІендрик Т.А. за реєстровим №1-1287 після померлої [INFO] року [PERSON], [INFO], яка проживала на день смерті: [ADDRESS] на 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку площею: 0,0848 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] заведена 21.04.2016 року за №12/2016 за заявою [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини по заповіту посвідченого 28.08.2003 року державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. за реєстровим №1- 1287. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини, або про відмову від спадщини не надходило. Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу М.М. Буленко від 20.10.2016 №285/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року матері - [PERSON] на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] в зв'язку з тим, іцо не виділені частки земельної ділянки та в заповіті вказане прізвище дочки «Васерман». Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином ч.2 ст.256 ЦПК України, передбачає можливість встановленні в судовому порядку фактів від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, а відтак позивач [PERSON] має право звернутися до суду з вимогами встановити факт, що вона є одним із спадкоємців за заповітом посвідченого 28.08.2003 року державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. за реєстровим №1-1287. В зв'язку із тим, що при складанні та посвідченні заповіту в прізвищі спадкоємця [PERSON] зроблена помилка вона позбавлена права успадкувати частину будинку після померлої своєї матері - [PERSON], а відтак від встановлення даного юридичного факту залежить виникнення майнових прав на частину житлового будинку що знаходиться в [ADDRESS] 1/2 частину якого [PERSON] заповідала своїм донькам. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] де в графі мати зазначена [PERSON]. Прізвище [PERSON] отримала після реєстрації шлюбу 26.06.1982 року в м. Полтава «городским Двором бракосочитания» про що видано 26.06.1982 року свідоцтво про укладення шлюбу. А відтак позовна вимога щодо встановлення юридичного факту що [PERSON] та [PERSON] зазначена спадкоємцем в Заповіті [PERSON] посвідченого 28.08.2003 р. державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. за реєстровим №1-1287, являється однією і тією ж особою - є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню. Позивачі в позовній заві, зокрема, просять суд визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку із частиною господарських будівель за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/4 частині за кожною відповідно. Враховуючи, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину а саме на 1/2 частину житлового будинку із частиною господарських будівель за адресою: в [ADDRESS] в зв'язку із неправильним зазначенням прізвища спадкоємця [PERSON] та зважаючи на те, що позовна вимога про встановлення юридичного факту, що [PERSON] є одним із спадкоємців за Заповітом то за таких обставин дана позовна вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.І ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.І ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.І ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ч.І ст. 1236 ЦК України, Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Аналогічна правова норма була наявна в ч.І ст. 534 Цивільного кодексу Української PCP, відповідно до якої, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним га іншим громадським організаціям. Таким чином, [PERSON] заповіла майно, яке їй належало на той час (1/2 частина житлового будинку) своїм доньками [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відтак [PERSON] та [PERSON]. успадковують після смерті своєї матері, [PERSON]., за Заповітом 1/2 частину житлового будинку з частиною господарських будівель в рівних частина тобто по 1/4 частині кожна, а відтак позовна вимога обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивачами заявлено позовну вимогу щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 848 га розташованої за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] в рівних частинах по 1/4 частині за кожною. Враховуючи, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину а саме на 1/2 частину земельної ділянки в зв'язку з тим, що не виділені частки земельної ділянки. Співвласниками даної земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого 24.10.2011 на ім'я [PERSON], площею 0,0848 га розташованої за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] - є [PERSON] та [PERSON] (третя особа), як співвласники у спільній сумісній власності. Відповідно до ч.І ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду З огляду на вищевикладене, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельну ділянку - є рівними тобто по 1/2 частини кожному. Відповідно п.3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 адресованого головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим (надалі за текстом Лист Вищого спеціалізованого суду України), У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ мас бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - 1/2". Відтак, позивачі заявляють вимогу про визначення частки померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, а саме просять визначити що ця частка становила 1/2, а відтак дана позовна вимога с законною, обґрунтованою та підтверджена усталеною практикою ВССУ а відтак підлягає задоволенню. Згідно із ч.І ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.І ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.І ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.І ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Юридичний аналіз вищезазначених норм та фактичних обставин описаних вище дає можливість зробити наступні висновки. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що залишилась після смерті їх матері [PERSON], і не охоплена заповітом, а саме на 1/2 частину земельної ділянки в рівних частинах кожна тобто частка кожного із спадкоємців складає 1/4. Відповідно п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України, «Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту дероісавної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов 'язковоїреєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N° 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від І липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.». Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після померлої [INFO] року їх матері [PERSON],: за заповітом на 1/2 частину житлового будинку із частиною господарських будівель та за законом на 1/2 частину земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved