Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

07.10.2019 [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу, житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Донецької області 21.10.2003 року котрий засвідчує право власності на ім`я " [PERSON] ". Заявник посилається на те, що при написанні його прізвища українською мовою в цьому правовстановлюючому документі була зроблена помилка. Встановлення цього факту йому потрібно для реалізації своїх майнових прав.( а.с. 4-6 ). Для участі в судовому засіданні заявник [PERSON] не прибув, просив розглянути цивільну справу за його відсутності, вимоги задовольнити, про що до суду надав відповідну заяву. Заінтересована особа - Об`єднана територіальна громада м. Лиман, інтереси якої представляє Лиманська міська рада Донецької області, просить розглянути цивільну справу за відсутності уповноваженого представника, заперечень проти задоволення заяви не висуває. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані до суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.10.2003 приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Адамовичем В.І., номер за реєстром 1794. 01.12.2003 року КП БТІ м. Слов`янська за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. У договорі купівлі-продажу від 21.10.2003 року прізвище, ім`я, по-батькові покупця майна зазначено як " [PERSON] " (а.с. 10). Таке написання прізвища заявника не відповідає написанню його прізвища у паспорті громадянина України. У зв`язку з помилкою в написанні в правовстановлюючому документі на будинок прізвища заявника [PERSON] , на теперішній час він позбавлений можливості розпоряджатися та користуватися в повній мірі своїм майном на власний розсуд. Правильне написання прізвища заявника " [PERSON] ", підтверджується записами у паспорті громадянина України, виданому 07.08.2019 органом 1445. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, бо необхідний для розпорядження та користування своїм майном на власний розсуд. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Нормами ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що заява [PERSON] законна, обгрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved