Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 19 лютого 2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.12.3, п. 2.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, якими визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобов'язання, внаслідок чого в неї станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором: по кредиту - в сумі 839.21 грн., по відсоткам за користування кредитом - в сумі 10054.58 грн.; за пенею та комісією - в сумі 3050.00 грн.; штраф (фіксована частина) - в сумі 500.00 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 697.19 грн., всього - 15140.98 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану заборгованість, а також 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В адресованому суду клопотанні представник позивача просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову. Пояснила, що дійсно 19.02.2013 року між нею та ПриватБанком був укладений договір кредиту, вона отримала кредитну карту, їй було роз'яснено, що кредитну картку не можна нікому передавати та повідомляти пін-код. Також не заперечила того факту. що користувалася кредитними коштами. Кредит в розмірі 900 грн., який вона брала, нею погашено в березні місяці, якого року вона не памятає. Заборгованість вона погашала кількома платежами. Після того, як вона погасила кредит, кредитну картку у неї викрав її чоловік і саме через нього виник борг. З цього приводу вона зверталася до правоохоронних органів. Надати підтверджуючі документи даним фактам вона не може. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ „ПриватБанк"надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві позичальника засвідчила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, з Правилами користування платіжною карткою та з Тарифами банку, а також підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування банку. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг - мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, які щомісячно підлягають сплаті протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в пам'ятці клієнта, виражений у відсотковому співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За змістом п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг в разі невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку. Згідно п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою", Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 19.02.2013 року, внаслідок чого в неї станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість, яка згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» становить: по кредиту - 839.21 грн., по відсоткам за користування кредитом - 10054.58 грн., за пенею та комісіями - 3050.00 грн. Крім того, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідачу нараховано штраф (фіксовану частину) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентну складову) в сумі 697. 19 грн. Доводи відповідача про те, що борг за договором кредиту нею погашено, а також те, що кредитна картка була у неї викрадена суд відхиляє, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів. За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша ст. 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором № б/н від 19.02.2013 року щодо повернення кредитних коштів, та на те, що відповідач в судовому засіданні визнала, що вона дійсно взяла кредит та була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, доказів того, що борг нею погашено та що кредитну картку у неї викрали не надала, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає можливим стягнути виниклу заборгованість з відповідача на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved