Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 14.01.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № КGXRRC04960003, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованість по комісії за користування кредитом - 178 грн. 53 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15028 грн. 89 коп.. Від загальної суми заборгованості слід відняти 3424 грн. 05 коп., тобто суми, що була стягнена судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2008 року з відповідача на користь позивача. Різниця становить 11 783грн. 37 коп.. Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості, що складає 500 грн - штраф (фіксована частина), 589 грн.17 коп. - штраф (процентна складова). Отже загальна сума заборгованості становить 12 872 грн. 54 коп. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 872 грн. 54 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та пояснив, що він виконав судове рішення по стягненню з нього 3 424 грн. 05 коп. кредитної заборгованості, йому нічого не було відомо про те, що банк продовжував нараховувати відсотки, внаслідок чого заборгованість зросла до ціни позову. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що між сторонами 14.01.2008 року укладено кредитний договір № КGXRRC04960003 на строк 12 місяців з 14.01.2008 року по 14.01.2009 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1.0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 36.3 грн. та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 300 грн в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. № 6). 12.09.2008 року Голованівським районним судом Кіровоградської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3 424 грн. 05 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3047 грн. 24 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 142 грн. 67 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 181 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 52 грн. 64 коп. (а.с. № 4). Відповідно до наданих відповідачем платіжних доручень № 132 від 03.09.2010 року та № 116 від 12.07.2010 року відбулось перерахування кредитної заборгованості за судовим наказом № 2-Н-25 Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2009 року (а.с. № 47). Із змісту позовної заяви вбачається, що станом на 12.02.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 15207, 42 коп., яка складається з: заборгованості по комісії за користування кредитом - 178,53 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 15028, 89 грн.. Враховуючи, що на виконання судового наказу відповідачем сплачено 3424,05 грн., позивач відняв вказану суму від загальної заборгованості в розмірі 15207,42 грн., в результаті чого утворилась різниця 11783,37 грн., та додав штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 589,17 грн., що підлягає стягненню з відповідача (а.с. № 5). Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт") терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. № 7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до умов кредитного договору № КGXRRC04960003 від 14.01.2008 року погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "20" по "25" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 329,76 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших виплат згідно з Умовами. Оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами, тобто щомісячними платежами, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту, і процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно збільшена позовна давність у 5 років застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений заявою позивчальника. Таким чином, право вимоги на повернення кредитної заборгованості у позивача пов'язано із моментом недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи встановлений договором період повернення кредиту з "20" по "25" число кожного місяця, то із вимогою про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом позивач міг звернутися до суду протягом п'яти років починаючи з 25 числа кожного місяця, коли виникала заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом. В судовому засіданні встановлено, що кредитний договір був укладений на строк 12 місяців з 14.01.2008 року по 14.01.2009 рік із обов'язковою умовою щомісячного погашення кредитної заборгованості, отже, із вимогою про стягнення останнього обов'язкового щомісячного платежу за користування кредитом, відсотків, комісії та пені, що мав відбутись у строк до 14 січня 2009 року, позивач міг звернутись не пізніше 14 січня 2014 року. Відтак по вимогах про стягнення кредитної заборгованості за минулі місяці позивач також пропустив строк позовної давності. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, штрафів). Отже, позивач втратив право вимоги на стягнення заборгованості по комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором зі спливом п'ятирічного строку позовної давності, оскільки звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 06.03.2014 року. Суд не може погодитись із твердженням представника позивача, що перебіг позовної давності за даними правовідносинами почався з вересня 2010 року, тобто з часу, коли відповідач сплатив кредитну заборгованість за судовим наказом. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Виконання відповідачем рішення суду, зокрема судового наказу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2008 року, не може свідчити про визнання відповідачем свого боргу (добровільний порядок) та як наслідок переривання перебігу позовної давності, а є ніщо інакше як виконання рішення суду по виплаті кредитної заборгованості (примусовий порядок). Разом з тим, суд погоджується із думкою представника позивача, що наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості від 12.09.2008 року, яке не виконано боржником, не є підставою для припинення правовідносин сторін кредитного договору, звільнення останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених кредитним договором, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 525, 599 ЦК України. Зважаючи на викладене позивач мав би право ставити питання про стягнення комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань, якби не пропустив строк позовної давності та звернувся до суду в термін до 14 січня 2014 року. Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" заборонено кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Дана норма закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач користувався саме споживчим кредитом, суд дійшов висновку про правильність та необхідність застосування наслідків спливу позовної давності.

Outcome: dismissed