Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Житомирській області звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі Терехівської сільської ради про відшкодування [PERSON] збитків завданихдержаві в сумі 2566.17 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], будучі головою ГО "Рибалок", використовував поверхневу воду на ставку в с. Кикишівка Бердичівського району для потреб рибництва за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування. Згідно розрахунку сума завданої шкоди становить 2566,17 грн.. По даному факту було складено постанову про адміністративне правопорушення № 07646 від 29.09.2016 року за ст. 48 КУпАП. Відповідач постанову в судовому порядку не оскаржував та 30.09.2016 року добровільно сплатив штраф в розмірі 136 грн.. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з"явився, в матеріалах справи міститься клопотання на адресу позивача рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив. Про місце і час розгляду справи відповідач повідомлений відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Державна екологічна інспекція здійснює свої повноваження відповідно до Положення про Державну екологічну Інспекцію у Житомирській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011 року. Пунктом 6.17 вище вказаного Положення передбачено право вживати в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, а також виступати позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. В судовому засіданні встановлено, що факт використання відповідачем [PERSON], який є головою ГО "Рибалок", поверхневої води на ставку в с. Кикишівка Бердичівського району для потреб рибництва за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування, внаслідок чого було порушено останнім вимоги статей 44, 49 Водного кодексу України. Постановою про адміністративне правопорушення № 07646 від 29.09.2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 48 КУпАП. Відповідач постанову в судовому порядку не оскаржував та 30.09.2016 року добровільно сплатив штраф в розмірі 136 грн.(а.с. 12, 13). Згідно розрахунку розміру збитків сума завданої державі шкоди становить 2566,17 грн.(а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Окрім того, частиною 3 ст. 68 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів, що відповідає приписам ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] доведена, заподіяна ним шкода добровільно не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача судових витрат у розмірі 1600 гривень на користь держави.

Outcome: approved