Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 07 квітня 2008 року між Відкритим акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра") та [PERSON] був укладений кредитний договір №130/П/37/2008-840, згідно якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 59 409,54 доларів США з розрахунку 14,49 % річних на строк з 07.04.2008 року по 06.04.2008 року. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №130/П/37/2008-840 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. На думку позивача, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, і тому станом на 08 жовтня 2013 року за кредитним договором №130/П/37/2008-840 наявна заборгованість в сумі 113 008,89 доларів США, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, та просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чино. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року між Відкритим акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра") та [PERSON] був укладений кредитний договір №130/П/37/2008-840, згідно якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 59 409,54 доларів США з розрахунку 14,49 % річних на строк з 07.04.2008 року по 06.04.2008 року. 07 квітня 2008 року між Відкритим акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра") та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувалася перед кредитором відповідати за виконанням [PERSON] умов кредитного договору №130/П/37/2008-840 від 07 квітня 2008 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №130/П/37/2008-840 від 07 квітня 2008 року станом на 08 жовтня 2013 року заборгованість становить 113 008,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 903 280,08 гривень, в тому числі: сума заборгованості за кредитом 58 463,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 467 299,08 гривень; сума заборгованості за відсотками 42 204,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить, 333 338,86 гривень; пеня 6400,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 51 156,10 гривень; штраф 5 940,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 47 486,05 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] його обов'язків відповідно до наданого йому кредиту, а також те, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved