Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - Визнати виконавчий напис №4976 від 09.03.2021 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича таким, що не підлягає виконанню. - Повернути стягнені кошти у ВП № 64989108 завдяки постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] приватним [PERSON] . Ухвалою суду від 13.08.2021 року провадження по справі відкрито. 28.10.2021 року здійснено заміну третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіну Я.В. Ухвалою суду від 29.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Матеріали справи містять заяву позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутністю. Представник відповідача ТОВ ФК "АЛАНД" до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-якої заяви щодо розгляду справи суду не надав. Треті особи до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, письмових пояснень або будь-яких заяв щодо розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що в квітні 2021 року позивачу стало відомо про існування постанови про відкриття виконавчого провадження №64989108, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою В.В. на підставі виконавчого напису від 09.03.2021 року №4976. Позивач стверджує, що з відповідачем по справі не укладала жодного кредитного договору та не отримувала ніяких кредитних коштів. Також позивач зазначає про наявність спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором з ПАТ "Платинум Банк", в зв`язку з чим нотаріус не мала права вчинити виконавчий напис, оскільки не виконані вимоги щодо безспірності розміру заборгованості. Окрім того нотаріусу був наданий кредитний договір, що не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач ТОВ ФК "АЛАНД" правом на подання відзиву не скористалось, до судових засідань представник відповідача не з`явився. Треті особи до судового засідання не з`явились, будь-яких заяв щодо розгляду справи суду не надали. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є Боржником за Кредитним договором 2864/4195BCLКС1К1 від 23.10.2015 року, укладеним з ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 329 від 04.10.2018 року є ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 02/10/2019-ФА від 02.10.2019 року є ТОВ "ФК "АЛАНД", заборгованість за Кредитним договором 2864/4195BCLКС1К1 від 23.10.2015 року. Сума заборгованості складає 26813,43 грн. 30.03.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. відкрила виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року по справі №420/13155/21 адміністративний позов [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Аланд", про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 30.03.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64989108 з виконання виконавчого напису №4976 від 09.03.2021 року; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ "ФК "Аланд" стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує в ГУ ПФУ в Черкаській області; постанову від 02.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто на користь ТОВ "ФК "Аланд" стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує в ТОВ "Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) "Щастя". Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 року по справі №420/13155/21 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року залишено без змін. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 03.11.2021 року винесено Постанову ВП №64989108 про скасування процесуального документу, якою скасовано документ "Постанова про відкриття виконавчого провадження" від 30.03.2021 при примусовому виконанні Виконавчого напису №4976, виданого 09.03.2021 року, виданого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "АЛАНД" заборгованості в розмірі 27313,43 грн. Судом встановлено, що згідно з Наказом Міністерства юстиції України №1424/5 від 19.04.2021 року відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 року №3 та на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свдіоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 року за №6997 на ім`я [PERSON] , анульовано. За інформацією, наданою Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом міжрегіонального управління від 21.04.2021 №451/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Головкіної Я.В. припинена з 21.04.2021 р.. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №4976 від 09.03.2021 року, здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головкіною Я.В., відкрито виконавче провадження ВП №64989108 та відповідно звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . В подальшому 03.11.2021 року виконавчий документ був повернутий стягувачу без прийняття до виконання. При ухваленні рішення суд враховує практику Верховного Суду, викладену в постанові від 06.05.2021 року по справі 320/7932/16-ц, в якій зокрема зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати\~\~та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України\~\~ «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Суд вважає, що для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. Витребувані судом матеріали нотаріальної справи щодо здійснення виконавчого напису, ані відповідачем, ані приватним нотаріусом надані не були. За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку безспірність вимог ТОВ "ФК "АЛАНД" не підтверджена. При цьому при ухваленні рішення судом враховується, що 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Вказані доповнення надавали можливість здійснення виконавчих написів нотаріусів не лише на підставі нотаріально посвідчених договорів, але й кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі №826/20084/14\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~зокрема,\~в частині\~доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису №4976, вчиненого 09.03.2021 року приватним нотаріусом КМНО Головкіною Я.В., таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог [PERSON] про повернення стягнених коштів у ВП № 64989108 завдяки постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] приватним виконавцем Малковою М.В. суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру стягнутих в ході вказаного виконавчого провадження грошових коштів, а також доказів звернення позивача до приватного виконавця з цього приводу та відмови приватного виконавця повернути вказані кошти тощо. Тобто стороною позивача не доведено стягнення з [PERSON] грошових коштів при виконанні оскаржуваного виконавчого напису. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем відповіді на відзив, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. В заяві від 29.11.2021 року позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1685,31 грн. у вигляді компенсаційї за втрачений заробіток, що обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку. Згідно з ч. 2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. З цього приводу суд зазначає, що стороною позивача не доведено обставин щодо працевлаштування позивача та її середньомісячного заробітку, в зв`язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial