Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, в якому вказує, що на підставі ордеру [NUMBER] від 06.02.2001 року він вселився до квартири за адресою: [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON], а 04.05.2005 року вони з дружиною припинили шлюбні відносини і 16.08.2005 року шлюб між ними був розірваний згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.06.2005 року, яким визначено місце проживання малолітнього сина разом з матір'ю [PERSON] 23.06.2007 року він одружився з [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]" та з того часу постійно проживає в спірній квартирі разом зі своєї донькою [PERSON], [INFO]. Крім того, 20.01.2008 року у них народилася спільна донька [PERSON] Відповідач [PERSON] одружилась змінивши прізвище, [INFO] року народила доньку [PERSON], місце проживання якої без згоди позивача зареєстровано в квартирі, де він проживає. Вказує, що з п'яти осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], фактично проживають дві - позивач та його малолітня донька [PERSON], інших же членів своєї сім'ї він позбавлений можливості зареєструвати за своїм місцем проживання через невідповідність площі помешкання кількості зареєстрованих осіб. Просить позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та зняти цих осіб з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, надавши відповідну письмову уточнену позовну заяву до [PERSON], в якій просить суд постановити рішення, яким визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] [PERSON], [INFO], та її малолітню доньку [PERSON], [INFO], а також зняти цих осіб з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Ухвалами суду від 26.07.2017 року та від 20.09.2017 року до участі в справі в якості третіх осіб залучено виконавчий комітет Полтавської міської ради, Службу у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради. Ухвалою суду від 19.10.2017 року позовні вимоги [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки спірну квартиру позивач отримав під час шлюбу з нею на сім'ю у складі дружини [PERSON], в цій квартирі її батьком здійснювались ремонтні роботи, після розірвання шлюбу вона не користується цим житловим приміщенням, оскільки позивач чинить перешкоди в цьому. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судовому засіданні з приводу вирішення позову поклалась на розсуд суду. Представники третіх осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради в судове засідання не з'явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали, про що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 16.08.2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, зроблений актовий запис № 189. На підставі ордеру № 906 від 06 лютого 2001 року, виданого згідно рішення виконкому Полтавської міської ради № 209 від 26 липня 2000 року, позивачу надано на період роботи службове жиле приміщення за адресою: [ADDRESS], розміром 15,8 кв.м, яка має одну житлову кімнату, що належить Полтавському регіональному представництву Південної залізниці. Разом з позивачем до квартири вселилася його дружина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], вони разом проживали за адресою: [ADDRESS], де зареєстровані. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.06.2005 року, яким розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON], визначено місце проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON]. В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка "[PERSON]". [INFO] року відповідач [PERSON] в іншому шлюбу народила доньку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У 2005 році відповідач [PERSON] залишила квартиру [ADDRESS], виїхавши з неї разом з малолітнім сином [PERSON], що об'єктивно підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та не оспорювалось відповідачем [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], відповідач [PERSON] з 2005 року в спірній квартирі не проживає, нею не користується, її особистих речей, як і речей дитини, в квартирі немає. Пояснення позивача підтвердила допитана судом в якості свідка дружина [PERSON], яка пояснила, що постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], з початку 2006 року, при вселенні до житла особистих речей [PERSON] та їх з позивачем спільного сина не було, з 2006 року до часу звернення [PERSON] до суду з даним позовом відповідач жодного разу в квартирі не з'являлась, прав на користування житлом не пред'являла, жодного разу не бували в квартирі також і її діти. Вищевказані твердження відповідач шляхом подання належних та допустимих доказів не спростувала. Доводи відповідача [PERSON] про те, що в спірній квартирі залишились її особисті речі, які позивач [PERSON] не повертає, і про те, що він чинить перешкоди у користуванні квартирою, позивач категорично заперечував. Ці пояснення відповідача оцінюються судом як надумані і такі, що не відповідають дійсності, оскільки жодними об'єктивними доказами не підтверджуються. Відповідачем не доведено той факт, що в період з 2005 року, коли вона добровільно у зв'язку з припиненням шлюбних відносин з [PERSON] залишила спірну квартиру, виїхавши з неї разом з дитиною, вживала заходів до вселення, повернення належних їй речей, вчиняла будь-які дії, що свідчать про намір користуватись нею, в тому числі здійснювала оплату витрат з утримання цього житла, брала участь в його ремонті тощо. Натомість [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням в період з 2005 року до цього часу не зверталась, даних про звернення з цих питань до правоохоронних органів в період до надходження до суду даного позову, суду не надала. Згідно довідки Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційної організації № 2" Полтавської міської ради № 1098 від 25.01.2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.11.2017 року, складеного комісією служби у справах дітей виконкому Подільської районної у м. Полтаві ради, в квартирі за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32 кв.м, яка розміщена на 1 поверсі 2-поверхового житлового будинку та складається з 1 житлової кімнати, коридора, кухні та санвузла, проживають та зареєстровані -[PERSON], його донька [PERSON], 2008 року народження, проживають, але не зареєстровані - дружина [PERSON], 1981 року народження, її донька [PERSON], 2000 року народження, зареєстровані, але не проживають - [PERSON], 1981 року народження, її доньки [PERSON], 2011 року народження, син [PERSON], 2003 року народження. Відповідно до положень ст. ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житлом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Разом з тим, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та встановлені правовідносини сторін і обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2005 року, з того часу вказаним житлом не користується. Оскільки жодних доказів того, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням не здобуто, суд вважає доведеним той факт, що зі спірної квартири відповідач виїхала разом з малолітнім сином добровільно, не проживає в ній більше 6 місяців без поважних причин. Малолітня донька відповідачки [PERSON] від нового шлюбу - [PERSON], 2011 року народження, в спірній квартирі ніколи не проживала та не перебувала, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], лише у зв'язку з реєстрацією тут матері [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В ч. 4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Встановлені судом обставини дають свідчать про те, що батьки малолітньої [PERSON], 2011 року народження, проживають не в спірній квартирі, а за іншою адресою. Відповідно, місцем її проживання не може бути квартира за адресою: [ADDRESS], а лише житло. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], за цією адресою не проживає більше 12 років без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою її користувачем - позивачем по справі [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вищезазначене, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], такими, що підлягають задоволенню, визнає і позовні вимоги про визнання такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням також і її малолітньої доньки [PERSON], 2011 року, народження, яка в спірній квартирі жодного дня не проживала і зареєстрована лише у зв'язку з реєстрацією за цією адресою матері, та місцем проживання якої згідно чинного законодавства може бути визнане місце проживання її батьків, з якими вона фактично проживає, і жоден з яких в спірній квартирі не мешкає. В ст. ст. 7, 8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що приводом для звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про зняття [PERSON], [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS] стала наявність реєстрації відповідачів в квартирі, де він проживає, й невиконання відповідачем [PERSON] вищенаведених вимог чинного законодавства щодо зняття з реєстраційного обліку шляхом подання відповідної особистої заяви до відповідного органу міграційної служби, і реєстрації за місцем свого дійсного проживання. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що підставою для зняття особи з реєстрації за певною адресою може стати, зокрема, рішення суду про визнання цієї особи такою, що втратила право корстування житловим приміщенням, й суд дійшов висновку про обгрунтованість і необхідність задоволення відповідних позовних вимог [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] що можливо зробити шляхом подання судового рішення до органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також зважаючи на недоведеність існування спору з питання зняття відповідачів з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність його позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial