Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 27.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 50010307, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 123 098,98 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 15 128,30 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 40 332,65 грн., що еквівалентно 4 956,70 доларів США, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 9,90% на рік, яка є змінною, за цільовим призначенням для придбання автомобіля марки «VW», модель Polo Sedan, 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] . 18.04.2013, між позивачем та відповідачем було укладеного додаткову угоду до Кридитного договору за умовами, якої сторони погодили змінити строк кредиту на 84 місяці. 29.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 50010307, відповідно до якого відповідач передав під заставу автомобіль марки «Volkswagen Polo», кузов № [NUMBER] , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Через неналежне виконання відповідачем умов договору на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження та 09.08.2018 року були проведені електронні торги з реалізації заставного майна, а саме автомобіля Volkswagen Polo», кузов № [NUMBER] , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 16.11.2018 року виконавче провадження було завершене. Позивачу було частково погашено борг у розмірі 198 389,55 грн., решта суми боргу залишилася не погашеною та станом на 20.11.2018 року становить 315 508,59 грн. та складається із непогашеної частини кредиту - 128 676,75 грн., 10% річних за час прострочення сплати кредиту після вимоги у розмірі 48 993,18 грн., суми боргу за виставленими рахунками по компенсації витрат позивача понесених на відновлення порушених прав та інтересів, які у відповідності до п. 8.5 договору підлягають відшкодуванню в розмірі 118 069,93 грн., 3% річних в розмірі 3 966,45 грн., витрати від інфляції в розмірі 15 802,28 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав, тому суд з урахуванням позиції представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 27.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50010307, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 123 098,98 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 15 128,30 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 40 332,65 грн., що еквівалентно 4 956,70 доларів США, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 9,90% на рік, яка є змінною, за цільовим призначенням для придбання автомобіля марки «VW», модель Polo Sedan, 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] . Між позивачем та відповідачем було укладеного додаткову угоду № 1/1 (а.с.31) до Кридитного договору за умовами, якої сторони погодили змінити строк кредиту на 84 місяці????? Не нашла 29.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 50010307, відповідно до якого відповідач передав під заставу автомобіль марки «Volkswagen Polo», кузов № [NUMBER] , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Однак, боржником не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого 29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави. 11.01.2017 року постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва відкрито виконавче провадження № 53233488. 09.08.2018 року були проведені електронні торги з реалізації заставного майна, а саме автомобіля «Volkswagen Polo», кузов № [NUMBER] , 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 16.11.2018 року виконавче провадження № 53233488 було завершено. Позивачеві було частково погашено заборгованість та перераховано кошти у сумі 198 389,55 грн. Решта боргу залишилася не погашеною. На даний час вказана заборгованість складається із непогашеної частини кредиту в розмірі 128 676,75 грн., що складає еквівалент 4 637 доларів США, розрахований у відповідності до п. 1.3 Загальних умов кредитування. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Тому за встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 128 676,75 грн. повністю. Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 48 993,18 грн., що еквівалентно 1 765,52 доларів США. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Згідно п. 2.4 Загальних умов кредитування, нарахування процентів: щомісячно з 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається не повернутою, відповідно до Графіку погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця. Відповідно до п. 3.3 Загальних умов кредитування, позичальник зобов"язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення. 16.09.2016 року позивач направив відповідачеві вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Вказане повідомлення не було отримано відповідачем. Таким чином, позивачем було змінено строк виконання зобов`язання відповідача. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому проценти після спливу строку кредитування не нараховуються. Оскільки сплив строк кредитування, тому нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у розмірі 48 993,18 грн., що еквівалентно 1 765,52 доларів США, суд вважає безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону. Позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на відновлення порушених прав та інтересів у розмірі 118 069,93 грн. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду рахунки-фактури, платіжні доручення та акти приймання-передачі виконаних робіт (а. с. 36 - 139). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом п. 6.3 кредитного договору, у разі неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, вживати необхідних, на розсуд Компанії, заходів для забезпечення прав компанії, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з Позичальником. Витрати компанії на такі дії підлягають відшкодуванню Позичальником в повному обсязі. Згідно п. 8.5 кредитного договору збитки заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинна бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Однак представником позивача не надано належних та допустимих доказів щодо того, які саме послуги було надано позивачеві та який результат отримано, на надано суду Договору доручення від 12.06.2012 року, укладеного між ТОВ "Порше Мобіліті" та ТОВ "Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.", а також договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі", на підставі яких були підписані акти наданих послуг, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому за встановлених обставин позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочення відшкодування витрат згідно п. 8.5 договору у розмірі 3 966,45 грн. та інфляційних втрат, згідно п. 8.5 договору, у розмірі 15 802,28 грн., то суд вважає у задоволенні вказаних позовних вимог також відмовити, оскільки судом відмовлено у стягненні матеріальних збитків у розмірі 118 069,93 грн., а тому і не підлягають задоволенню нараховані на вказану суму 3% річних та інфляційні витрати. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача залишок непогашеної частини кредиту у розмірі 128 676,75 грн., що складає еквівалент 4 637 доларів США, та відсотки за прострочення сплати кредиту у розмірі 48 993,18 грн., що складає еквівалент 1 765,52 доларів США. Представник позивача просив про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та 4 732,64 грн. сплаченого судового збору. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 128 676,75 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1930,15 грн., що становить 1,5% від задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як убачається з матеріалів справи між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ "Юридична компанія "Праймлекс" було укладено договір про надання юридичних послуг від 27.03.2018 року, за яким позивач замовив надання юридичних послуг, стосовно питань, пов"язаних із поточною господарською діяльністю замовника. Послуги надаються виконавцем на підставі заявки (додаток 1), яка є невід`ємною частиною даного договору. Однак позивачем не надано вищевказаної заявки, а також не надано належних та допустимих доказів оплати вартості витрат на правову допомогу, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому за встановлених обставин витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial