Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

ПАТ КБ „Приват Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 131 МК від 11 вересня 2008 року в розмірі 1595435 грн. 88 коп. звернути стягнення на квартиру загальною площею 53.90 м.кв., яка розташована по [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 11.09.2008 року) ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у [ADDRESS]. Судові витрати стягнути з відповідачів. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк" посилається на ті обставини, що 11 вересня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 420000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2013 року. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 16.01.2014 року відповідач має заборгованість по кредиту 1595435 грн. 88 коп., а саме, заборгованість за кредитом -392987 грн. 24 коп.; заборгованість по процентах - 737706 грн. 42 коп.; пеня-388530 грн. 99 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 75961 грн. 23 коп. Одночасно, між кредитором та [PERSON] 11 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 53.90 м.кв., житловою площею 35.00 м.кв., що знаходиться по [ADDRESS]. Дане майно належить відповідачу на праві договору дарування. Просив позов задовольнити. Представник позивача надіслав суду письмове клопотання в якому вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з"явилися, хоча у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, були повідомлені про час та місце судового засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені доводи представника позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11 вересня 2009 року відповідач, [PERSON] отримав кредит у розмірі 420000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Протягом строку дії кредитного договору [PERSON] систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Згідно представленого представником позивача розрахунку станом на січень 2014 року заборгованість по кредиту становить 1595435 грн. 88 коп. З договору іпотеки вбачається, що одночасно, між кредитором та [PERSON] 11 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки. Відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 53.90 м.кв., житловою площею 35.00 м.кв., що знаходиться по [ADDRESS]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.527 ч.1 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно ст. 530 цього ж кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 цього ж кодексу встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Тобто сторони у відповідності до вимог ст. ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умови кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, вважається таким, що порушив зобов'язання. Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У ст. 1 Закону України "Про іпотеку", визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього ж Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотеко держателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотеко держателем не є вичерпним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, 33, 37, 39 ЗУ "Про іпотеку"

Outcome: approved