Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У червні 2016 року позивач публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON]та про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ВАТ "Універсал Банк"( правонаступник ПАТ « Універсал банк» та [PERSON] укладено кредитний договір від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 123 000,00 доларів США строком з 24.09.2007 року до 10.09.2037 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та додатками до нього. [PERSON] одержав та використав кредитні кошти у сумі 123 000,00 доларів США на цілі, визначені у договорі. Відповідно до кредитного договору від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196 передбачено обов'язок позичальника погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених договором та відповідними додатками до нього. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує своєчасно та у повному обсязі щомісячні платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Згідно з п.1.1.1 за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35 % . Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Станом на 27.01.2016 року загальна сума заборгованості становить 98 043,74 доларів США. Вона складається з простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 91 209,66 доларів США, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у сумі 6 618,66 доларів США., заборгованості по підвищеним відсоткам у сумі 215,42 доларів США. Однак позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 57 000,00 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками та підвищеними відсотками. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 24.09.2007 року № 001-2914/840-0196, що складається з простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 57 000,00 доларів США . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість та звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, посилаючись на те, що між ВАТ "Універсал Банк"( правонаступник ПАТ « Універсал банк» та [PERSON] укладено кредитний договір від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 123 000,00 доларів США строком з 24.09.2007 року до 10.09.2037 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних. Кредитні кошти були надані на споживчі цілі, а саме придбання квартири. Для забезпечення виконання зобов'язань 24.09.2007року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Башлай Д.І. та зареєстрований в реєстрі за № 6198. Кредитний договір має бути визнано недійсним, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства та був укладений із використанням нечесної підприємницької практики. Зазначений кредитний договір є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки в момент його вчинення не відповідав ст. 99 Конституції України, вимогам Законів України «Про Національний банк України» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Крім того, на правовідносини, що виникли між сторонами розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Під час пропонування відповідачем укласти кредитний договір позивач не був попереджений про валютні ризики, що призвело до неможливості прийняти позивачем вірного рішення щодо вибору валюти кредиту. Оскільки відповідач не надав позивачу вказаної інформації, яка є істотною умовою для свідомого вибору позивача валюти кредиту. Враховуючи те, що спірний кредитний договір є недійсним, договір іпотеки, укладений на його забезпечення також є недійсним. Представник позивача за первинним позовом в судовому засіданні проти зустрічного позову заперечив посилаючись на те, що кредитний договір, договір іпотеки відповідає вимогам закону та укладені із дотриманням вимог необхідних для їх чинності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов первинний підлягає задоволенню з наступних підстав, а зустрічний позов не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ "Універсал Банк"( правонаступник ПАТ « Універсал банк» та [PERSON] укладено кредитний договір від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 123 000,00 доларів США строком з 24.09.2007 року до 10.09.2037 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 12,45% річних. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та додатками до нього( а.с.5-10). Судом встановлено, що [PERSON] одержав та використав кредитні кошти у сумі 123 000,00 долаірв США на цілі, визначені у договорі. Відповідно до кредитного договору від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196 передбачено обов'язок позичальника погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених договором та відповідними додатками до нього. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 27.01.2016 року загальна сума заборгованості становить 98 043,74 доларів США. Вона складається з простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 91 209,66 доларів США, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у сумі 6 618,66 доларів США., заборгованості по підвищеним відсоткам у сумі 215,42 доларів США. Однак позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 57 000,00 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками та підвищеними відсотками. У відповідності до умов кредитного договору банк має право достроково вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за цим договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив сплату кредиту та процентів за його користування, що надає право кредитодавцю вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, процентів його користування та пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за його користування. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на те, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 24.09.2007 року №001-2914/840-0196 щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за його користування, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором . Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст. 5 вказаного Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Як вбачається з п. 8.5 кредитного договору позивач, підписавши договір підтвердив, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти; до укладення договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження кредитора; умови кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту.( а.с. 10) Отже, на виконання ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитуванню та сукупну вартість кредиту» затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 банком було ознайомлено позивача з умовами кредитування та особливостями кредитування. Виходячи зі змісту спірного кредитного договору суд не вбачає дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки всі обов'язки по виконанню умов договору у боржника настають лише після отримання ним повного розміру кредиту. Судом, під час розгляду справи, як зі змісту самого кредитного договору так і зібраних та досліджених письмових доказів не виявлено порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підстав для визнання спірного кредитного договору не дійсним не встановлено. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1056 ЦК України позивач мав право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі повідомивши про це кредитодавця, але зазначеним правом не скористався. Крім того, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, тобто позивач не був позбавлений права, при відсутності згоди або сумніву щодо певних умов кредитного договору, звернутись за наданням кредиту до іншої кредитної установи (іншого банку). Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним, відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК України відсутні підстави і для визнання недійсним договору іпотеки, яким було забезпечено виконання основного зобов'язання. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 21 471,19 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 553, 554, 572-577, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved