Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Прокурор Зіньківського району Полтавської області звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після померлого 23.08.1998 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було село Новоселівка, Зіньківського району, Полтавської області. Із заяви вбачається, що 23.08.1998 року, тобто більше одного року помер [PERSON]. До дня смерті він проживав та був зареєстрований в [INFO]. Померлому, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна частка (пай) площею 3.96 у.к.га., яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлому на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) серії ПЛ № 0345972. [PERSON] на день смерті 23.09.1998 року проживав один, після його смерті ніхто спадщини не прийняв, спадкоємців як за заповітом, так і за законом на вказану спадщину не має. В звязку з вище викладеним, заявник прокурор Зіньківського району в інтересах держави в особі Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області звернувся з заявою до суду, в якій просив суд визнати відумерлою спадщину, яка залишилася після померлого 23.08.1998 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було село Новоселівка Зіньківського району Полтавської області та складається з земельної частки (паю) площею 3.96 у.к.га., та яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлому на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) серії ПЛ № 0345972, зареєстрована в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 400. В судовому засіданні заявник прокурор, прокуратури Зіньківського району Полтавської області [PERSON] заявлені вимоги підтримала, представник Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про причини неявки суд не повідомив, заінтересована особа: представник відділу Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання в якому він, просив суд розглянути справу у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення прокурор, прокуратури Зіньківського району Полтавської області [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, прийнявши до уваги клопотання заінтересованої особи, представника відділу держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.. Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... . Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що 23.08.1998 року помер [PERSON], останнім місцем проживання якого було село Новоселівка, Зіньківського району Полтавської області (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) площею 3.96 у.к.га. та яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлому на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) серії ПЛ № 0345972, зареєстрована в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 400 (а.с.4). Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Зіньківському районі Полтавській області від 23.03.2015 року вартість земельної частки (паю) на території Новоселівської сільської ради по КСП Петровського у 2015 році становить 129499 грн.31 коп. (а.с.11). Згідно довідки Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 31.03.2015 року № 98 [PERSON] на день смерті 23.08.1998 року проживав один та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Заповіт [PERSON] на день смерті 23.08.1998 не складав. ( а.с.6-7). З ксерокопії газети Голос Зіньківщини від 17.04.2015 року вбачається, що Новоселівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області просить відгукнутися спадкоємців власників державних актів права власності на земельну частку (пай) стосовно незатребуваних земельних часток (паїв) за для визнання спадщини відумерлою [PERSON] померлого 23.08.1998 року ( а.с.11). З повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори від 22.05.2015 року вбачається, що після померлого 23.08.1998 року [PERSON], спадкова справа не заведена, претензії від кредиторів не надходило . При таких обставинах справи, суд приходить до висновку, що заява прокурора Зіньківського району в інтересах держави в особі Новоселівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою підлягає до задоволення. Відповідно до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та

Outcome: approved