Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

05.01.2021 року позивач подав у суд цей позов, мотивуючи вимоги таким. [INFO] в с.Синевир Міжгірського району помер батько позивачки [PERSON] , а ще раніше [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , та [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . За життя батько позивачки склав заповіт, яким розпорядився передати позивачці [PERSON] усе майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі на що [PERSON] за законом матиме право на день його смерті. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька шляхом фактичного проживання разом з батьком на час його смерті. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок в [ADDRESS] , який був споруджений за життя в 1973-91 роках батьками позивачки. Спадкоємців на обов`язкову частку в майні померлого [PERSON] не має. Позивачка у зв`язку з відсутністю державної реєстрації житлового будинку, відповідно до норм, які існували на час його будівництва, оформити спадкові права в нотаріальному порядку не може. Позивачка, на підставі ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1232, 1268 ЦК України, просить визнати за нею, як за спадкоємцем по заповіту, право влпасності на спадковий ж/будинок в [ADDRESS] , який належав його померлим батькам за життя. Ухвалою суду від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу - Синевирській сільській раді строк для подання відзиву. 19.01.2021 року представником Синевирської сільської ради, в особі сільського голови Чуп І.А., подано суду заяву, в якій останній вказує, що обставини наведені позивачкою у позові відповідають дійсності, виконком Синевирської сільської ради заперечень на позов [PERSON] не має, тобто заявлений позов визнає. Позивачка 15.01.2021 року подала суду заяву в якій вказує, що заявлений позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Додатково інформувала, що вона є і єдиним спадкоємцем нерухомого майна померлого батька за законом. На ствердження обставин наведених у позові подала суду: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позовні вимоги визнав, обставини зазначені у позові та докази не заперечив. Пояснення і вимоги позивача підтверджені належними доказами, які стороною відповідача не заперечені та не спростовані, зокрема: - свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер[INFO] в м.Сланци Ленінградської області РФ, серії [NUMBER] ; - свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 64 років, серії [NUMBER] ; - Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029175853 від 12.01.2021; - Випискою з погосподарської книги ж/будинку [ADDRESS] ), згідно з погосподарською книгою № 5 за 1991-1995 роки, обліковувався як за власником за [PERSON] , [INFO] , у 1991 році за ним закріплений особовий рахунок; виділена земельна ділянка загальною площею 0,20 га для обслуговування ж/будинку під № [ADDRESS] неприватизована; - довідкою Синевирської с/ради № 1479 від 12.06.2020 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] , проживали [PERSON] , 1947 р.н. - батько та [PERSON] , 1948 р.н. - мати; - довідкою Синевирської с/ради № 1481 від 12.06.2020 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] , разом з нею, за адресою: [ADDRESS] , проживав [PERSON] , 1947 р.н. - чоловік; - довідкою Синевирської с/ради № 3803 від 29.12.2014 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з ним, за адресою: [ADDRESS] , фактично проживала сім`я [PERSON] , [INFO] , та вели спільне господарство; організацією поховання [PERSON] , 1947 р.н., здійснював - чоловік [PERSON] - [PERSON] , який взяв на себе всі витрати пов`язані з похороном; - заповітом від 06.06.2013 року, який зареєстровано в Синевирській с/раді за № 145, з якого вбачається, що за життя померлий [PERSON] , [INFO] , залишив заповітне розпорядження та заповів [PERSON] , [INFO] , усе майно, яке на час смерті буде належати йому та на яке він буде мати право за законом; - Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 63138428 від 12.01.2021 року, з якої вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриті спадкові справи до майна померлого [INFO] [PERSON] ; - Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 63138428 від 12.01.2021 року, з якої вбачається, що заповіт складений [PERSON] , [INFO] номер у спадковому реєстрі 55533082, номер в реєстрі нотаріальних дій 145, дата посвідчення 06.06.2013, місце посвідчення: Синевирська с/рада Міжгірського району, є чинний; - інформаційною довідкою приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєва Ю.М. від 12.01.2021 за вих. № 03/01-16. З технічного паспорта на індивідуальний ж/будинок [ADDRESS] , виготовленого директором КП "Міжгірське БТІ" 17.09.2020 року, вбачається, що будинок уявляє собою одноповерхову будівлю, яка має дві житлові кімнати площами: 15,64 кв.м.; 15,14 кв.м.; кухню - 15,60 кв.м; кладовку - 8,10 кв.м., всього загальною площею по будинку 54,48 кв.м. З технічного опису будинку вбачається, що технічний стан будинку задовільний, будинок збудований в 1973-1991 роках. Біля будинку споруджено господарську будівлю для худоби, літню кухню, вбиральню. З вищевстановлених правовідносин та документів видно, що будинок і господарські споруди в с.Синевир під реєстраційним номером 1191, Міжгірського (Хустського) району належав батькам позивача [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, як спільне майно подружжя, споруджене за час шлюбу. До цих правовідносин суд застосовує закон "Про власність" , ст. 60 СК України, ст.ст. 22, 28, 29 КзпШС України, які діяли на час їх виникнення. [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] заповітного розпорядження не залишила. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги по закону, який прийняв спадщину за майном померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . За життя - 06.06.2013 року, [PERSON] склав заповітне розпорядження, яке посвідчене секретарем Синевирської сільської ради Міжгірського району, та розпорядився після його смерті все належне йому майно, на час смерті, передати [PERSON] , 1977 р.н. (позивачці). Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт , який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Заповіт [PERSON] , який помер [INFO] , відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, є чинним та не скасованим. Позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину по заповіту, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, шляхом фактичного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкритя спадщини. Спадкоємців на обов`язкову частку в спадковому майні померлого [PERSON] немає. Отже, судом встановлено, що позивачка не може одержати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом - житловий будинок під [ADDRESS] , тільки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця - [PERSON] , 1947 р.н.. Встановлене дає підстави застосувати ст.ст.16, 392, 1216-1223, 1233, 1261, 1268-1270 ЦК України, для захисту спадкового права позивачки. За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Відповідач позов визнав до початку розгляду спарави по суті, визнання позову судом прийнято. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав та згідно з ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить грошову суму 454 грн.

Outcome: approved