Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, в якому просив суд винести рішення про зобов'язання відповідача публічно вибачитися у нього перед колективом Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області за приниження його честі, гідності та ділової репутації, а також стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він працює старшим слідчим слідчого відділення Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області. 28 квітня 2014 року ним було винесено постанову про закриття за відсутності складу злочину кримінального провадження № 12014270100000057, внесеного до ЄРДР 21.03.2014 року за ч. 1 ст. 364 КК України за заявою [PERSON] про зловживання службовим становищем посадовими особами КП "Господар" Варвинської селищної ради. Про прийняте процесуальне рішення 28.04.2014 року ним було повідомлено заявника, який 29.05.2014 року о 12 год.10 хв. в службовому кабінеті № 2 Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області в присутності [PERSON]. обізвав позивача "дебільним слідчим". В цей же день після 14 год. слідчий [PERSON] йому повідомила, що при випадковій зустрічі з [PERSON] останній назвав [PERSON] поганим слідчим, і сказав, що таких слідчих необхідно "брати за голову та бити нею об стіл". Позивач посилався, що такими висловлюваннями йому було завдано душевної травми, а також завдано моральної шкоди, оскільки принижено його ділову репутацію, що призвело до втрати авторитету серед колег по роботі. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2014 року визнано поширену [PERSON] інформацію щодо [PERSON] "дебільний слідчий" недостовірною та зобов'язано відповідача [PERSON] спростувати її в присутності [PERSON], а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 200 грн. на відшкодування моральної шкоди та 487 грн. 20 коп. в повернення судового збору. В апеляційні скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано, що [PERSON] не висловлювався на адресу позивача "дебільний слідчий", що таких слідчих необхідно "брати за голову та бити нею об стіл", оскільки він в зв'язку зі службовою діяльністю позивача висловив свою суб'єктивну думку про останнього в формі "що за дебілізм", "хоч головою бийся об стіну, а нічого добитися не можна", "що ж, буду боротися по іншому, іншими методами і докажу слідчому". За доводами відповіача, оцінюючи докази по справі, суд не врахував, що [PERSON] та [PERSON] є колегами позивача і є свідками різних висловлювань відповідача. Також апелянт посилається, що, ухваливши рішення про визнання недостовірною поширеної [PERSON] інформації щодо [PERSON] "дебільний слідчий" та зобов'язавши відповідача спростувати її в присутності [PERSON], суд вийшов за межі заявлених вимог, Заслухавши доповідача, відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працює старшим слідчим слідчого відділення Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області. Під час виконання своїх посадових обов'язків ним проводилося досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12014270100000057, внесеного до ЄРДР 21.03.2014 року за ч. 1 ст. 364 КК за заявою [PERSON] про зловживання службовим становищем посадовими особами КП "Господар" Варвинської селищної ради. За результатами розгляду заяви 28 квітня 2014 року слідчим [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. 29 травня 2014 року в період з 12 год 10 хв. до 12 год. 22 хв. в приміщенні службового кабінету Варвинського РВ УМВС в Чернігівській області [PERSON] в присутності інспектора слідчого відділення [PERSON] на адресу [PERSON] висловив своє незадоволення прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження, назвавши останнього "дебільним слідчим". Крім того, згодом на вулиці висловив своє незадоволення роботою слідчого [PERSON] слідчому [PERSON] та зазначив "що таких слідчих треба брати за голову і бити нею об стіл". Ухвалююючи рішення про визнання поширеної інформації [PERSON] щодо [PERSON] "дебільний слідчий" недостовірною та зобов'язуючи відповідача [PERSON] спростувати її в присутності [PERSON], а також стягуючи з відповідача на користь позивача 200 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд виходив із того, що висловлювання відповідача на адресу позивача "дебільний слідчий", а також висловлювання ним своєї суб'єктивної думки про позивача свідку [PERSON] у брутальній та принизливій формі є приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. За висновком суду, поширення відповідачем негативної інформації призвело до завдання позивачу моральної шкоди, що пов'язано також зі зниженням його ділової репутації. Проте, такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону. Так, в чинному законодавстві відсутнє визначення поняття гідності, честі, які є морально - етичними категоріями, але оскільки в силу ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі є одним із видів особистих немайнових прав, то зазначені права підлягають захисту в судовому порядку. Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. За загальновизнаними філософськими визначеннями: - честь - суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини; - гідність - самооцінка особою своїх моральних і соціальних якостей; честь є мірою гідності особи, отже, ці категорії взаємопов'язані; - репутація - суспільно-позитивна оцінка соціальних якостей людини; - ділова репутація - суспільно-позитивна оцінка трудових, професійних якостей особи, виконання взятих на себе зобов'язань, почуття відповідальності за виконану роботу; ділова репутація - це більш вузьке поняття ніж честь або репутація, оскільки охоплює оцінку особи лише у сфері суспільно-виробничих відносин. Як встановлено судом, висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] стосувалися професійної діяльності останнього як слідчого, яким було закрите кримінальне провадження за відсутності складу злочину у діях посадових осіб у справі за заявою відповідача, тобто стосувалися саме ділової репутації позивача. Згідно роз'яснень, викладених в п. 6, абзаці 5 п. 15, п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з положеннями ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною покладається на відповідача. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Враховуючи викладене, оціночне судження є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної (логічної) обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв'язків між зазначеними джерелами інформації, а тому будь-яким шляхом неможливо оцінити правдивість чи правильність цього висновку. Як вбачається з матеріалів справи, ще в січні 2014 року [PERSON] звертався до Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області з заявою про відкриття кримінального провадження щодо посадових осіб КП "Господар", яку тимчасово виконуючим обов'язки начальника слідчого відділу Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області [PERSON] було передано начальнику Варвинського РВ УМВС в Чернігівській області для розгляду в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян". Невнесення [PERSON] відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань [PERSON] було оскаржено до суду. Ухвалою слідчого судді Варвинського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2014 року скаргу [PERSON] було задоволено та зобов'язано старшого слідчого СВ Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області [PERSON] невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладене у заяві [PERSON] від 14.01.2014 року. 24 березня 2014 року старший слідчий [PERSON] повідомив [PERSON] про початок досудового розслідування по заяві останнього від 15 січня 2014 року. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд в порушення вимог статей 212, 213 ЦПК України не дав жодної оцінки зазначеним обставинам, які передували винесенню слідчим постанови про закриття кримінального провадження. Постановою про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2014 року старшим слідчим [PERSON] кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014270100000057, внесеного до ЄРДР 21.03.2014 року за ч. 1 ст. 364 КК за заявою [PERSON] про зловживання службовим становищем посадовими особами КП "Господар" Варвинської селищної ради було закрито в зв'язку з відсутністю складу зазначеного правопорушення. З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача щодо характеристики позивача були наслідком узагальнення відповідачем процесуальних дій позивача в зв'язку зі здійсненням останнім діяльності слідчого, тобто вираженням його суб'єктивної думки з критичною оцінкою фактів, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а тому висловлювання [PERSON] є оціночними судженнями, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Проте, на відповідача може бут покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, що узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" . При цьому апеляційний суд виходить із того, що хоча оціночне судження за формою його висловлювання (подання) і є емоційним висловом, який наближається до перебільшення або провокації, а тому - неприємним для позивача, але воно не виходить за рамки суспільної моралі, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Крім того, оціночне судження було висловлено щодо посадової особи органу державної влади, яка, погоджуючись на виконання владних повноважень, приймає на себе обов'язок нести і поєднаний з цими повноваженнями тягар, до складу якого входять зокрема і певні моральні збитки, дискомфорт від критичного ставлення населення до влади, а тому межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. За викладених обставин, висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтується на матеріалах справи і не відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідно до п.3 ч.3 ст.79 та ч.5 ст.88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 49 грн. 18 коп. витрат, пов'язаних з явкою до апеляційного суду, а також 243 грн. 60 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved