Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

02.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], - треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Гибалівська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, Комунальне підприємство "Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та частину земельної ділянки, поділ будинку та земельної ділянки і стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 1959 року по 1981 рік він, дружина та діти проживали у житловому будинку в [ADDRESS] який належав матері його покійної дружини [PERSON]- [PERSON] У 1975 році [PERSON] офіційно виділила із своєї присадибної земельної ділянки для [PERSON] 0,08 га землі. На виділеній земельній ділянці він з дружиною [PERSON] у 1975 році побудували хлів-гараж для власного користування. При проведенні інвентаризації житлового фонду в селі Гибалівка у 1987 - 1994 роках працівниками Могилів-Подільського МБТІ зазначений хлів-гараж був віднесений до його власності, але не внесений в технічну документацію належного йому будинковолодіння по [ADDRESS]. В 2012 році йому стало відомо, що в грудні 2011 року гараж і хлів вписані в технічну документацію сусіднього домоволодіння [PERSON], спадкоємцем після смерті якої є [PERSON] Крім того, вони з дружиною у 1981 році побудували житловий будинок, в якому почали тоді ж проживати разом з дітьми - відповідачами по даному позову: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Будучи тяжко хворою його дружина, в присутності своєї матері [PERSON], в усній формі попросила його подарувати старшій дочці [PERSON] дві кімнати, веранду з окремим виходом і підвалом під верандою; меншій дочці подарувати інші дві кімнати, а одну кімнату залишити за собою і йому спільно з меншою дочкою користуватись кухнею, санвузлом та коридором з іншим окремим виходом. [INFO] року дружина померла. На виконання її волі, 26 грудня 1981 року, він подарував старшій дочці [PERSON] частину жилого будинку, я складається з двох кімнат із південно-західної сторони та веранди і підвалу під верандою. З вересня 1982 року по квітень 1994 року він проживав в своєму будинку (в нині спірній кімнаті) з другою дружиною [PERSON], разом вони вели з нею спільне господарство та проводили будівництво приміщення гаража з кладовою і сараєм для зберігання твердого палива. У 1984 році старша дочка [PERSON] вийшла заміж, але продовжувала навчатись на стаціонарі у вищому медичному навчальному закладі м. Вінниці. З часом дочка та її чоловік [PERSON] в своїй частині будинку зробили перепланування, у приміщенні веранди облаштували кухню, санвузол і коридор, автономне опалення, електропостачання. У 1986 році молодша дочка [PERSON] закінчила школу і відразу ж вийшла заміж та почала проживати з своєю сім'єю у його частині житлового будинку. Він з дружиною [PERSON] та сім'я дочки [PERSON] користувались спільно кухнею, санвузлом та коридором і окремим виходом, а сім'я [PERSON] користувалась своєю - іншою частиною будинку з окремим виходом. У 1994 році на будинок була виготовлена технічна документація та свідоцтво про його та [PERSON] право власності на будинок. 25.03.1994 року він подарував [PERSON] ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори. Сім'я [PERSON] користувалася своїми житловими кімнатами, а його з дружиною житловою кімнатою "2" він дозволив тимчасово користуватись дітям, як [PERSON], так і [PERSON], оскільки з 1994 року він з дружиною перейшли жити до її будинку в [ADDRESS] де проживають по даний час, але зареєстрований він в [ADDRESS] оскільки вважав і вважає, що там йому належить на праві власності частина будинку, в тому числі житлова кімната "2" площею 13,8 м.кв. та в спільному користуванні з сім'єю [PERSON]: коридор, санвузол, кухня та два підвали. З грудня 1981 року до осені 2011 року [PERSON] та члени її сім'ї ніяких претензій до нього чи до [PERSON] з приводу договору дарування чи обмеження в площі будинку не заявляли. У квітні 2012 року [PERSON] звернулась до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про виділення їй ? частини житлового будинку в натурі, визнання частково недійсним державного акту на право власності на присадибну земельну ділянку [PERSON] Після чого судом було розглянуто і два позови [PERSON] до Гибалівської сільської ради та [PERSON], по результатах яких скасовано незаконно видане Гибалівською сільською радою на ім'я [PERSON] свідоцтво, що визнавало за нею право власності на ? частину жилого будинку на підставі якого вона і звернулась до суду. За результатами останніх справ [PERSON] написала заяву про залишення без розгляду свого позову до [PERSON] про виділення їй ? частини житлового будинку в натурі, визнання частково недійсним державного акту на право власності на присадибну земельну ділянку [PERSON] Судом розглянуто ряд справ, розтлумачено договір дарування, проте [PERSON] не визнавала і не визнає його право на частину житлового будинку по [ADDRESS], в тому числі на жилу кімнату "2" площею 13,8 м.кв. в ньому, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. Протягом 2012 - 2013 років [PERSON] та її чоловік [PERSON] створюють йому перешкоди в проході до будинку та заїзду легковим автомобілем в двір садиби через десятиліття існуючі ворота. Окрім того, ділянки між співвласниками будинку мали б визначатись пропорційно до частки в будинку, що при виготовленні державних актів не враховано. Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів були виготовлені без проведення розподілу будинку в натурі та визначення часток кожного з співвласників, в тому числі і його, а тому має місце порушення чинного законодавства і його прав. За вказаних підстав підлягають визнанню частково недійсними державні акти відповідачів. Про порушення своїх прав він дізнався у квітні 2012 року, коли було розпочато розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] З метою захисту своїх, в тому числі, житлових прав та з метою припинення тривалої ворожнечі між [PERSON], з одного боку, та ним і [PERSON] з іншого боку, позивач просив визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку та господарських будівель і споруд, які складаються з: житлового будинку "А", веранди з підвалом "а", гаража "Б", гаража з підвалом "В", сараю "Г", гаража "Д", криниці "К", хліва-гаража та огорожі "1-3", які знаходяться по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області та на ? частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) і на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області, а також поділити житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які знаходяться по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області між ним і дочками та визнати недійсними державні акти на землю [PERSON] та [PERSON] і стягнути з них на його користь судові витрати. Ухвалою Шаргородського районного суду від 04 червня 2014 року по справі призначено судово - будівельну експертизу, яка була проведена в грудні 2014 року, поступила в суд 21.01.2015 року. Справа призначена до повторного авторозподілу, у зв'язку переведенням судді Гаврищука А.В., в провадженні якого вона перебувала до іншого суду на підставі Указу Президента України від 06.11.2014 року № 853/2014 " Про переведення суддів". Справу передано в провадження судді Соколовської Т.О., відновлено провадження по справі і призначено до судового розгляду. 20.03.2015 року поступила заява від позивача [PERSON] про закриття провадження в частині позовних вимог, у зв'язку з частковою відмовою від позову. Ухвалою суду від 24.03.2015 року прийнято відмову [PERSON] від позову в частині позовних вимог. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], - треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Гибалівська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, Комунальне підприємство "Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] про визнання права власності на хлів - гараж, який знаходиться по [ADDRESS] та виділення вказаного нерухомого майна у власність [PERSON] Ухвала набрала законної сили 30.03.2015 року. 24.03.2015 року від [PERSON] поступила письмова заява про часткову зміну предмету позову. У зв'язку заявою про часткову зміну предмету позову, судом притягнуто Гибалівську сільську раду Шаргородського району Вінницької області в якості співвідповідача по даній справі, виключивши її із числа третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача. 21.05.2015 року позивач [PERSON] подав письмове клопотання про залишення без розгляду частини позовних вимог. Ухвалою суду від 21.05.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, - треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області про визнання нерухомого майна спільною частковою власністю, визнання права власності на частину житлового будинку, визнання протиправним і скасування рішення Гибалівської сільської ради залишено без розгляду в частині визнання протиправним і скасування рішення Гибалівської сільської ради від 21.01.2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,0345 га кожна [PERSON] та [PERSON]; про передачу у власність земельних ділянок площею 0,0345 га кожній для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]; видачі державних актів на право власності на вказані земельні ділянки; визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки площею по 0,0345 га [PERSON] та [PERSON]; визнання недійсною реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки. Ухвала суду набрала законної сили 27 травня 2015 року. 21.05.2015 року позивачем [PERSON] була подана письмова заява про збільшення і уточнення позовних вимог. Таким чином, після уточнень і доповнень, в останній редакції позовна заява [PERSON] включає в собі вимоги до [PERSON], [PERSON], Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, - треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Комунальне підприємство "Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області про визнання нерухомого майна спільною частковою власністю, визнання права власності на частку у спільній частковій власності, визнання протиправним і скасування рішення Гибалівської сільської ради в частині, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсною реєстрації. В судовому засіданні [PERSON] та його представник Костриця В.С. підтримали позовні вимоги в останній редакції, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Просили суд визнати житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 16/100 частки в спільній частковій власності; визнати протиправним і скасувати рішення 16 сесії 5 скликання Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 21 січня 2009 року про затвердження технічної документації та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; передачі у власність земельної ділянки [PERSON], [PERSON] для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд розміром відповідно 0,0388 га., 0,0030 га, яка розташована в [ADDRESS] видачі державних акті на право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд розміром [PERSON] - 0,0388 га., [PERSON] - 0,0300 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати державні акти на право власності на вказані земельні ділянки; визнати незаконною реєстрацію державних актів та стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 10500 гривень, в рівних частках. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], а в подальшому [PERSON] позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду показала, що після смерті матері її батько - позивач [PERSON], у грудні 1981 року подарував їй половину будинку. В дарунок вона прийняла дві кімнати, а також веранду та підвал під верандою, якими вона з сім'єю користувалась. У 2011 року в БТІ вона дізналася про те, що насправді їй належить ще і кімната, яка на поетажному плані технічної документації зазначена як "1-2". Разом з тим, батько ніколи не говорив, що їй належить також і спірна кімната. Позивач з 1982 року по 1994 рік проживав разом зі своєю другою дружиною у цій кімнаті і між нею та батьком ніколи не виникало спору з приводу цього. Приблизно у 1988-89 роках, вона разом зі своїм чоловіком улаштували у подарованій їй частині будинку окреме опалення на твердому паливі, а згодом газове опалення та від'єдналися від загального електропостачання будинку, установили окремий електролічильник та улаштували окрему електропроводку. Спірна кімната до комунікацій її частини будинку не приєднана, опалювалась та опалюється на даний час за допомогою котла, установленого у частині будинку, яка пізніше була подарована батьком іншій дочці - [PERSON] Електропостачання спірної кімнати також відбувалося та відбувається за допомогою електропроводки та електрообладнання, установленого у частині будинку [PERSON] Земельна ділянка під спірною кімнатою, згідно державного акту також знаходиться у власності не її, а сестри [PERSON] Разом з тим позов вона не визнає, оскільки в договорі дарування зазначено, що батько дарує їй половину будинку. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк звернення до суду, позаяк дарування половини будинку [PERSON] відбулося в грудні 1981 року, а дарування іншої половини будинку [PERSON] в березні 1994 року, тобто ще у березні 1994 року позивач знав, що втратив право власності на подарований будинок, і за поновленням свого права у трирічний термін позовної давності до суду не звернувся. Зазначена обставина є підставою для відмови у задоволенні позову. Також, на думку [PERSON] - [PERSON] не є суб'єктом, якому законом надано право звертатися до суду з даним позовом, оскільки він не має права власності на частину спірного будинку, а позивачами у справах про визнання права власності закон визнає осіб, які вже є власниками, тому не доречним є посилання [PERSON] на статтю 392 ЦК України. Що стосується позовних вимог в частині визнання незаконними рішень Гибалівської сільської ради та недійсними державних актів на земельні ділянки відповідачів для будівництва і обслуговування жилого будинку по [ADDRESS], то даний спір повинен вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, оскільки Гибалівська сільська рада є суб'єктом владних повноважень, а спори фізичних осіб щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС відносяться виключно до компетенції адміністративних судів і ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 24.03.2015 року та у письмових поясненнях з приводу позову визнала позовні вимоги [PERSON], просила продовжити розгляд справи у її відсутності (т.с.1 а.с. 89; т.с.2 а.с.35,51,186). Представник співвідповідача Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова Лукашик О.І. позовні вимоги в частині визнання незаконним рішення Гибалівської сільської ради та недійсними державних актів на земельні ділянки відповідачів [PERSON] та [PERSON], які є похідними від рішення 16 сесії 5 скликання Гибалівської сільської ради від 21.01.2009 року про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0300 га та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0388 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] визнав, посилаючись на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення сільська рада не володіла інформацією щодо всіх співвласників будинку і, відповідно не перевірила достовірність документів, будь - якого спору з приводу користування землею між сторонами даного спору в той час не було, принаймі сільській раді з цього приводу нічого не було відомо. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області Залокоцька В.Д. при розгляді справи покладається на вирішення суду. Суду повідомила, що згідно облікової справи РС [PERSON] зверталася до РС з заявою про державну реєстрацію права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], надала пакет необхідних документів, в тому числі свідоцтво про право власності, видане Гибалівською сільською радою 01.02.2012 року. Реєстрація була проведена 09.02.2012 року, а 10.01.2014 року скасована на підставі рішення Шаргородського районного суду від 25.11.2013 року. В даний час РС зареєстровано лише право власності на ? частину спірного будинку на праві спільної часткової власності за [PERSON] на підставі договору дарування від 25.03.1994 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КП "Могилів - Подільське МБТІ" Заставний С.Д. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суду повідомив, що в БТІ наявна інвентарна справа на спірний будинок, в якій присутні оригінал свідоцтва на право власності на житловий будинок по [ADDRESS] від 21.01.1994 року, із якого вбачається, що співвласниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON]; договір дарування, згідно якого [PERSON] 25.03.1994 року подарував [PERSON] ? частину будинку. Ці два документа зареєстровані в БТІ за реєстровим номером [NUMBER]. В подальшому Гибалівською сільською радою, а саме: 01.02.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності, із якого вбачається, що остання є власником ? частини спірного будинку. Форма власності : спільна часткова. Підстава: рішення Гибалівської сільської ради від 21.12.2011 року. В підтвердження зазначених обставин МБТІ суду була представлена інвентаризаційна справа на будинковолодіння [ADDRESS], яка оглянута в судовому засіданні. Вирішуючи спір, суд встановив, що позивач [PERSON] та його дочки - відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 1959 року по 1981 рік проживали у житловому будинку в [ADDRESS] який належав матері покійної дружини позивача [PERSON] - [PERSON] У 1981 році сім'я перейшла проживати у власний збудований житловий будинок по [ADDRESS]. 26.12.1981 року [PERSON] подарував старшій дочці [PERSON] частину житлового будинку, в склад якої входить дві кімнати з південно - західної сторони, веранда, підвал під верандою належного йому, на підставі запису в погосподарській книзі Гибалівської сільської ради народних депутатів №4 та довідки виконавчого комітету від 26.12.1981 року за №1071 Шаргородського району Вінницької області, житлового будинку. Право власності [PERSON] на вказаний будинок сторонами не оспорюється. Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про державний облік житлового фонду" та наказу Міністерства житлово - комунального господарства УРСР від 26.03.1985 року №94 в Україні проведено технічну інвентаризацію та реєстрацію житлового фонду України з послідуючою видачею і реєстрацією юридичних документів на житлові будинки. На виконання вказаної постанови рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району" зобов'язано сільські ради району провести інвентаризацію житлового фонду. На час проведення інвентаризації житловий будинок за номером [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] 22 січня 1994 року виконкомом Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, на підставі рішення виконкому Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 22 жовтня 1987 року за № 244, видано свідоцтво на право особистої власності за [NUMBER] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON]. Вказане свідоцтво зареєстроване в Могилів - Подільському МБТІ 23.03.1994 року за [NUMBER] Згідно договору дарування, посвідченого Шаргородською державною нотаріальною конторою 25.03.1994 року за реєстром № 566, [PERSON] подарував ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] Право власності [PERSON] на ? частину житлового будинку зареєстровано в Могилів - Подільському МБТІ 14.04.1994 року за [NUMBER]. Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори, після посвідчення договору дарування 25.03.1994 року, [PERSON] в якості правовстановлюючого документу на подаровану частину житлового будинку з господарськими будівлями, було видано договір дарування. Правовстановлюючий документ на іншу частину будинку з господарськими будівлями - свідоцтво на право особистої власності від 22.01.1994 року на [PERSON] та [PERSON], з відміткою про відчуження [PERSON] ? частини будинку з господарськими будівлями [PERSON] нотаріусом співвласнику повернуто не було, а залишено у державній нотаріальній конторі у матеріалах справи про вчинення договору дарування. В 2011 році між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо користування частиною житлового будинку та земельною ділянкою. 02.12.2011 року [PERSON] звернулася до виконкому Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області з заявою про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку згідно договору дарування від 26.12.1981 року. Виконком Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 21грудня 2011 року прийняв рішення за № 90, яким визнав право власності за [PERSON] на ? частину житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться в [ADDRESS] та вирішив видати [PERSON] свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, в той час як у інвентарній справі, був наявний другий примірник, а в нотаріальній конторі перший примірник свідоцтва про право власності. 01 лютого 2012 року [PERSON] на підставі рішення Гибалівської сільської ради від 21.12.2011 року за № 90 отримала у сільській раді свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку, КП "Могилів - Подільське МБТІ" 09.02.2012 року зареєструвало це свідоцтво за [NUMBER], в той час як за вказаним номером вже є зареєстроване чинне, не оспорене і не скасоване компетентними органами, свідоцтво про право власності від 22.01.1994 року. Вказані обставини встановлені постановою Шаргородського районного суду 10.09.2012 року, яка набрала законної сили і відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, так як у ній беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, і з часу винесення вказаної постанови, обставини щодо спірної частини житлового будинку не змінилися, що не заперечували в судовому засіданні сторони. 10.04.2012 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виділення 1/2 частини житлового будинку в натурі, визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Ухвалою суду від 12.06.2012 року провадження у даній справі було зупинено на час розгляду адміністративного позову [PERSON] до Гибалівської сільської ради, третя особа [PERSON] про визнання незаконним рішення виконкому Гибалівської сільської ради від 21.12.2011 р. № 90 "Про визнання права власності за гр. [PERSON] на ? частину житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться в [ADDRESS] та про визнання незаконним рішення від 18.01.2012 року № 09 "Про видачу [PERSON] дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться в [ADDRESS], які стали підставою для видачі [PERSON] свідоцтва від 01.02.2012 року, яким вона обґрунтовувала свої вимоги до [PERSON] Постановою суду від 10.09.2012 року, яка була оскаржена в апеляційному і касаційному порядку, і набрала законної сили, визнано протиправними і скасовано рішення виконкому Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 21.12.2011 року № 90 "Про визнання права власності на житловий будинок" та від 18.01.2012 року № 09 "Про видачу дублікату свідоцтва про право власності" (т.с. 2, а.с. 211 - 216). Ухвалою Шаргородського районного суду від 20.12.2013 року, за заявою [PERSON] її позовну заяву до [PERSON] про виділення 1/2 частини житлового будинку в натурі, визнання частково недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] залишено без розгляду (т.с.2 а.с.222). Рішенням Шаргородського районного суду від 25.11.2013 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним і скасовано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на ім'я [PERSON] на нерухоме майно, що складається із 1/2 частки житлового будинку під літерою "А" загальною площею 96,4 м.кв., житловою площею 53,4 м.кв., веранди під літерою "а", гаража під літерою "Б", гаража з підвалом під літерою "В", сараю під літерою "Г", гаража під літерою "Д", криниці під літерою "К", яке знаходиться на [ADDRESS] що видане 01.02.2012 року Гибалівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області на підставі рішення Гибалівської сільської ради від 21.12.2011 року за №90 ( т.с.2, а.с.217- 222). На підставі означеного рішення державний реєстратор РС Шаргородського РУЮ №9810546 від 10.01.2014 року скасував державну реєстрацію права власності за [PERSON] на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], що підтверджується обліковою справою РС Шаргородського РУЮ № 2.1-10, оглянутою в судовому засіданні. 12.08.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про тлумачення змісту правочину. Рішенням Шаргородського районного суду від 26.08.2014 року, яке набрало законної сили 13.09.2014 року позов задоволено частково, розтлумачено зміст договору дарування від 26 грудня 1981 року, в частині визначення предмету договору - визнано, що майном, яке [PERSON] передав у власність [PERSON] є: частина житлового будинку, розташованого у [ADDRESS], до складу якої увійшли: дві кімнати із південно-західної сторони будинку, які у поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1" та "1-8", а також веранда та підвал під верандою. (т.с.2; а.с.223 - 226). У судовому засіданні сторони визнали і в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню той факт, що земельна ділянка під кімнатою, яка на поетажному плані технічної документації зазначена як "1-2", перебуває у власності [PERSON] Цей факт також підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] та технічною документацією, із якої, зокрема вбачається, що [PERSON], як суміжний землекористувач без зауважень, погодила місце розташування земельної ділянки [PERSON] У той же час, земельна ділянка під кімнатами, які на поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1" та "1-8", а також під верандою та підвалом є власністю [PERSON], що також визнали сторони у судовому засіданні та вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] та технічної документації. Як установлено судом, між сторонами виникли розбіжності у тлумаченні змісту договору тому, що на думку [PERSON] зазначення у договорі, що "…дочка прийняла у дар половину жилого будинку…" означає, що насправді позивач одержала у дар саме половину будинку, в буквальному розумінні цього слова, до складу якої увійшли кімнати, які у поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1", "1-2" та "1-8", окрім того, їй також подаровано веранду та підвал під верандою. Проте, [PERSON] наполягав на тому, що зазначена ним у договорі вказівка на те, що "…у склад якого входять 2 кімнати із південно-західної сторони, веранда та підвал під верандою…" було не випадковим, оскільки кімнати, які він мав намір подарувати дочці [PERSON], позначені у поетажному плані технічної документації як "1-1" та "1-8", якраз і знаходяться у південно-західній стороні будинку, тоді як кімната, яку він залишив для власного проживання, позначена на поетажному плані технічної документації "1-2", знаходиться на північній стороні будинку. При тлумаченні змісту договору дарування, в частині визначення предмету договору, суд взяв до уваги, що метою укладення [PERSON] договору дарування було забезпечення житлом дочки [PERSON], їй було подаровано дві кімнати, які на поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1" та "1-8", які були прийнятті [PERSON] в дар без будь-яких заперечень чи зауважень та, починаючи приблизно із 1984 року і по теперішній час вона разом зі своєю сім'єю проживає у цих кімнатах і до 2011 року вважала лише їх та веранду із підвалом під нею своєю власністю. [PERSON] з 1982 року по 1994 роки разом із другою дружиною проживав у кімнаті, яка на поетажному плані технічної документації зазначена як "1-2". Приблизно у 1988-89 роках, [PERSON] разом зі своїм чоловіком улаштувала у подарованих їй двох кімнатах, які на поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1" та "1-8" та веранді окреме опалення на твердому паливі, а згодом газове опалення та від'єдналася від загального електропостачання будинку, установивши окремий електролічильник та улаштувавши окрему електропроводку. Після зазначеного переулаштування, кімната, яка на поетажному плані технічної документації зазначена як "1-2" опалювалась та опалюється на даний час за допомогою котла, установленого у частині будинку, яка пізніше була подарована батьком позивача іншій дочці - [PERSON] Електропостачання спірної кімнати також відбувалося та відбувається за допомогою електропроводки та електрообладнання, установленого у частині будинку, яка подарована [PERSON] Суд також врахував, що земельна ділянка, розташована під кімнатою, яка на поетажному плані технічної документації зазначена як "1-2", перебуває за письмовим погодженням [PERSON] у власності [PERSON] Суд також взяв до уваги і те, що, як вбачається із поетажного плану житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Шаргородського району Вінницької області, на його південно-західній стороні розташовані кімнати, позначені як "1-1" та "1-8", а спірна кімната "1-2" знаходиться на північній стороні будинку (т.с.2; а.с.223 - 226). Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, так як у ній беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, і з часу винесення вказаного рішення обставини щодо спірної частини житлового будинку не змінилися, що не заперечували в судовому засіданні сторони. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Таким чином, рішенням Шаргородського районного суду від 26.08.2014 року, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили 13.09.2014 року, встановлено, що 26 грудня 1981 року [PERSON] подарував [PERSON] дві кімнати із південно-західної сторони будинку, які у поетажному плані технічної документації зазначені як "1-1" та "1-8", а також веранду та підвал під верандою. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у [PERSON] на нерухоме майно і розпорядження ним, зокрема положення ЦК України 1963 року, ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухоме та рухоме майно. По діючих на час укладення договору дарування від 26.12.1981 року Вказівках по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5 ( далі - Вказівки) в загальну площу житлового будинку включалась площа всіх приміщень, розташованих в межах капітальних стін житлового будинку: жилі кімнати, кухні, передпокої, ванни, вбиральні, кладовки, вбудовані шафи. Веранди, підвали під верандами в загальну площу житлового будинку не включалися (т.с.2 а.с. 196 - 200).

Outcome: partial