Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, яким після зменшення розміру позовних вимог з 214 054,58 грн. до 14 054,58 грн., просив , солідарно , стягнути із ПАТ " Терра Банк " та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму вкладу в розмірі - 14 054,58 грн. В судове засідання 20.03.2015 року представник позивача, згідно довіреності, подала заяву про залишення позову, в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про солідарне стягнення суми вкладу в розмірі 14 054,58 грн., без розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду від 20.03.2015 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ " Терра Банк ", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про повернення банківського вкладу, в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про солідарне стягнення суми вкладу в розмірі- 14 054,58 грн. - залишено без розгляду. Разом з тим, представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги до ПАТ " Терра Банк " підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач-ПАТ "Терра Банк", його представник до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, із наступного. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Так в судовому засіданні з»ясовано, що 06 серпня 2014 року між [PERSON] (вкладник) та ПАТ «Терра Банк», в особі директора Кіровоградської дирекції ( відділення №41 ) ПАТ "Терра Банк" Самойленко Тетяни Михайлівни укладено договір банківського вкладу (депозиту) №ВДД-164430:840, згідно з яким банк прийняв від [PERSON] на (депозитний) рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі - 16 000,00 дол. США на строк 1 місяць з 06.08.2014 року до 06.09.2014 року, із процентною ставкою за вкладом 10,50% річних та зобов`язався повернути суму вкладу 06.09.2014 року. Відповідно до п. 2.7 вказаного договору банківського вкладу (депозиту), проценти за вкладом, нараховані у відповідності до умов цього Договору, Банк зобов'язаний сплатити вкладнику одноразово в день повернення вкладу, що визначений п.2.6 цього договору. Нараховані за умовами п.п.2.3, 2.4 Договору проценти за вкладом банк зобов'язаний сплачувати вкладнику готівковими коштами у валюті вкладу або безготівковим переказом коштів у валюті вкладу на рахунок вкладника згідно його письмової заяви - розпорядження ( п. 2.8 Договору). Відповідно до вказаного договору банківського вкладу банк взяв на себе зобов'язання забезпечити повне збереження та повернення Вкладу з нарахованими процентами, сплатити вкладнику проценти відповідно до умов договору, а також повернути вклад. Відповідно до п.2.1 Договору термін дії цього Договору визначений сторонами - 1 місяць з 06.08.2014 року до 06.09.2014 рік. За п.2.6 Договору датою повернення вкладу позивачу є 06.09.2014 року. Відповідно до п.2.10 Договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу зі спливом строку, встановленого п.2.6 цього договору, то строк вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу. Як встановлено судом, 08.09.2014 року [PERSON] звернувся до Банку із заявою про повернення йому вкладу в сумі 16 000,00 дол. США з 10,50 % процентів річних. Однак, по закінченню дії Договору банківського вкладу відповідач не повернув депозитний вклад і нараховані відсотки. Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. За приписами ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Постановою Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року викладено правову позицію, згідно якої банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що розмір процентів по депозиту становить 22,09 дол. США ( Sp= 16000 х 10,50 % х 30 : 365 : 100 = 22,09). Сума вкладу до виплати в національній валюті, з врахуванням процентів, становить 214 054,58 грн. При цьому з"ясовано, що Банком виплачено частину суми вкладу в розмірі 200 000 грн. Суд вважає, що обмеження прав позивача щодо отримання коштів, які є його власністю є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено обов»язок повернення вкладу та процентів за вкладом в строки встановлені договором, а відтак вимоги є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 243, 60 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved