Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 100-А. кв. 186, зареєстрований 21.03.2000 року на Харківській біржі нерухомості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є спадкоємцем після смерті батька - [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належала його батькові - [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 27.10.1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий за № 2-5192. Оригінал вказаного договору батьком позивача був загублений, у звязку з чим 06.06.2000 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] було видано дублікат договору довічного утримання від 27.10.1993 року. За життя батько позивача проживав в спірній квартирі один. Позивач підтримував нормальні родинні відносини з батьком, спілкувався по телефону, провідував його, стверджує, що квартиру батько не продавав і жодного разу не виказував намірів це зробити. Після смерті [PERSON], 26.01.2016 року від начальника дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс» - [PERSON] позивачеві стало відомо про наявність договору купівлі - продажу №5-341 від 21.03.2000 року, згідно якого, право власності на спірну квартиру перейшло до відповідача [PERSON] З цього приводу позивачем до правоохоронних органів було подано заяву про шахрайське заволодіння невідомими особами вказаної квартири, було порушено кримінальне провадження №1206220470000745. В ході досудового розслідування з'ясувалося, що було укладено ще два правочини щодо спірної квартири: договір купівлі - продажу квартири від 25.01.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]; договір купівлі-продажу квартири від 17.02.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] У звязку з вказаними обставинами позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник всудовому засіданні позов визнали, проти його задоволення не заперечували, [PERSON] пояснив, що він ніколи не набував право власності на квартиру [ADDRESS], має у власності будинок, у якому проживає та зареєстрований. В серпні 2015 року в нього викрали паспорт, ідентифікаційний код та інше майно, про що він заявив до Фрунзенського відділу поліції Харківської області. 25.01.2015 року ніяких угод щодо купівлі та продажу нерухомості не укладав. У поясненнях, наданих слідчому Московського відділу ГУ НП в Харківській області в рамках кримінального провадження №1206220470000745, підтвердив, що на території м. Харкова жодної нерухомості не має, за все життя він придбав лише житловий будинок, в якому на даний момент проживає та зареєстрований. Треті особи: Харківська біржа нерухомості, [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з*явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з пояснень сторін, квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [INFO], на підставі договору довічного утримання від 27.10.1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №2-5192. У звязку з втратою його оригіналу, 06.06.2000 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано дублікат вказаного договору. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ», згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №72/3 від 05.02.2016 року. Згідно свідоцтва про народження серія ІV УР №450671 від 03.05.1961 р. [PERSON], [INFO], є батьком позивача - [PERSON]. 20.12.2015 року [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Після поховання батька позивач, як спадкоємцем першої черги, звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у звязку з чим була заведена спадкова справа номер у Спадковому реєстрі 58408529, номер у нотаріуса 8/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42554856 від 23.12.2015 року. 26.01.2016 року, коли позивач дізнався про порушення своїх майнових прав. 27.01.2016 року [PERSON] до Московського ВП ГУ НМ в Харківській області було подано заяву про шахрайське заволодіння невідомими особами квартири за адресою: [ADDRESS]. Московським ВП ГУ НМ в Харківській області вказані в заяві дані були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було відкрито кримінальне провадження№1206220470000745, згідно витягу з кримінального провадження. Після відкриття кримінального провадження за зазначеним фактом було укладено ще два правочини щодо спірної квартири: договір купівлі - продажу квартири від 25.01.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та договір купівлі-продажу квартири від 17.02.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Оскільки спірною є угода, укладена у 2000 році, то правовідносини відповідно до ст.5 ЦК України в редакції 2003 року регулюються актами цивільного законодавства, що діяли на момент її укладення. Позивач у позові зазначає, що його батько постійно проживав у спірній квартирі, яка була його єдиним житлом, намірів продавати квартиру не мав, при спілкуванні батько ніколи не говорив нічого щодо продажу квартири. Відповідач своїми поясненнями, наданими у судовому засіданні та на досудовому розслідуванні, підтвердив, що він та померлий не укладали договір купівлі продажу квартири №5-341 від 21.03.2000 року на Харківській біржі нерухомості, він не набував права власності на вказану нерухомість у м. Харкові, єдине придбання нерухомості це будинок, у якому він мешкає та зареєстрований. Все це свідчить, про те що ані померлий [PERSON], ані відповідач [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не підписували та намір на його укладення не мали. Договір купівлі продажу №5-341 від 21.03.2000 року, укладений на Харківській біржі нерухомості, містить низку суперечностей. В п.1.4 договору правовстановлюючим документом зазначено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 27.10.1993 року за №2-5192, в той час як договір довічного утримання від 27.10.1993 року, реєстраційний №2-5192, на підставі якого належало право власності на квартиру померлому [PERSON], посвідчено старшим державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] 06.06.2000 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] було видано дублікат договору довічного утримання замість загубленого (№ в реєстрі 1-1031). В п. 1.4 договору зазначено, що договір довічного утримання зареєстровано у БТІ міста Харкова 21.09.1993 року, тобто раніше ніж він був укладений - 27.10.1993 року. П .4.1 оспорюваного договору зобов'язує продавця - [PERSON] передати Покупцю ([PERSON]В.) товар до 25.03.2000 року. Проте квартиру так і не було передано, [PERSON] до самої смерті був зареєстрований та фактично проживав у спірній квартирі. Відповідач жодного разу не спонукав [PERSON] до виконання оспорюваного договору. П.5.5 Договору зазначає, що договір підлягає реєстрації в Бюро Технічної Інвентаризації. Всупереч зазначеному пункту договір не зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ», що підтверджується довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №72/3 від 05.02.2016 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року належить померлому [PERSON], у технічному паспорті станом на 18.11.2005 року власником також зазначено [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» N 3 від 28.04.78, яка діяла на час виникнення правовідносин, підставне додержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чийого (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. П.3.2 Договору №5-341 зазначає, що відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" передбачено, що діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу. Розділом 4 зазначеного Закону визначені основні засади правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, яким, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається лише та угода, яка відповідає сукупності ряду умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Біржові операції дозволяється здійснювати лише членам біржі або брокерам, обов'язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють. Угоди про відчуження об'єктів нерухомого майна, укладені між особами, які не є членами біржі або угоди, укладені брокерами за дорученням третіх осіб, не відповідають вимогам Закону України "Про товарну біржу" і у зв'язку з цим не можуть вважатися біржовими операціями та реєструватися біржами. Укладена та зареєстрована біржею з дотриманням законодавства угода згідно з ст.15 Закону не потребує нотаріального посвідчення. Ст. .227 ЦК України, передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Не дотримання цієї вимоги згідно з ст.47 ЦК тягне недійсність договору. Таким чином, вказаний договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Оскільки [PERSON] не був членом Харківської біржі нерухомості, то договір укладений брокером на біржі від його імені не відповідає вимогам Закону України "Про товарну біржу". По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» N 3 від 28.04.78 за правилами ст.48 ЦК угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції. Оскільки при укладенні на Харківській біржі нерухомості договору купівлі - продажу №5-341 від 21.03.2000 року не було дотримано вимогу про обов'язкове нотаріальне посвідчення зазначеної угоди, що не відповідає вимогам ч.1 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) та угода укладена брокерами за дорученням третіх осіб, не відповідає вимогам Закону України "Про товарну біржу", а тому не може вважатися біржовою операцією та реєструватися біржами, є недійсною згідно ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року). Таким чином, договір купівлі - продажу №5-341 від 21.03.2000 року, зареєстрований на Харківській біржі нерухомості, є недійсним, між сторонами договору не укладався та не підписувався. Тому суд приходить до висновку щодо обґрунтування позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved