Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачка в інтересах двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], як є її внуками, звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 09.10.1999 року між [PERSON], яка є її донькою, та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. В шлюбі у них народились двоє дітнй - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що [PERSON] померла [INFO], після чого діти мешкали разом із батьком, який оформив пенсію у зв'язку із втратою годувальника. В подальшому відповідач повторно зареєстрував шлюб та відносини між дружиною та дітьми були напружені, після чого діти з січня 2014 року стали проживати разом із позивачкою. З серпня 2014 року вона разом із дітьми мешкає в м. Маріуполі та перебуває на обліку як особа, яка переміщена з тимчасового окупованої території України та районів проведення АТО. Протягом цього всього часу, з січня 2014 року, відповідач не цікавиться долею дітей, їх розвитком та не приймає участі у їх вихованні, тобто фактично самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], встановивши над ними опіку та піклування, призначивши її опікуном та піклувальником та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходів до досягнення дітьми повноліття. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що дійсно в січні 2014 року її внуки самовільно залишили місце проживання в батька та прийшли до неї. З їх слів, вони знаходились у стані конфлікту між дружиною батька та самим батьком, вони постійно були покарані, а тому вони виявили бажання жити разом із нею. Також пояснила, що за весь час проживання дітей разом із нею, батько дітей жодного разу не поцікавився їх розвитком, не приймає участі у їх вихованні та матеріальної допомоги не надає. Разом із тим, зауважила, що після смерті її доньки та матері дітей, відповідач отримував пенсію по втраті годувальника. Після того, як в м. Донецьку загострилась суспільно-політична обстановка, вона виїхала до м. Маріуполя разом із дітьми, на даний час вони відвідують школу в м.Маріуполі та повністю знаходяться на її утриманні. Оскільки діти є неповнолітніми та фактично мешкають з нею, вона хотіла встановити над ними опіку та піклування, а тому вона змушена була звернутись до суду з даним позовом, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Єрьоміна Л.П., яка діє на підставі доручення, підтримала позовні вимоги позивача та з урахуванням інтересів дітей наполягала на позбавленні відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] та стягнення аліментів на їх утримання. Щодо позовних вимог в частині встановлення опіки та піклування, а також призначення позивачки опікуном та піклувальником зазначила, що на даний час не має правових підстав для встановлення опіки, оскільки не має рішення, яке набрало законної сили про позбавлення батька дітей батьківських прав, а тому має бути витримана встановлена законодавством процедура для прийняття відповідного рішення. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] В частині встановлення опіки та призначення позивачки опікуном дітей просив відмовити з тих самих підстав, які були зазначені представником органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька 09 жовтня 1999 року, актовий запис № 538. (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, батьками [PERSON], який народився [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12) За свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, батьками [PERSON], який народився [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.14) З акту обстеження житлово-побутових умов від 30.12.2014 року, довідки КСН ""Криштальний"" № 5 від 20.01.2015 року, психолого-педагогічної характеристики на учнів ЗСШІ № 11 [PERSON] та [PERSON], довідки амбулаторії ЦПМСП №4, листа Приморського РВ № 202 від 09.01. 2015 року вбачається, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS], разом із [PERSON], яка є їх бабусею і приймає активну участь у вихованні та навчанні дітей, стежить за їх розвитком та станом здоров'я. Крім того, вони належать до сімей, які опинились в складних життєвих обставинах у зв'язку із вимушеною внутрішньою міграцією, оскільки переселені з м. Донецька. Батько дітей не приймає участі у вихованні, жодного разу не відвідав школи, лікарні, зі слів бабусі дітей батько мешкає на тимчасового окупованій території в АР Крим та в м. Донецьк. Після смерті матері [PERSON] діти тимчасово мешкали разом із батьком, а після виникнення конфліктної ситуації самовільно перейшли жити до бабусі. (а.с. 15,16,17,18,19) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного 30.12.2014 року головним спеціалістом служби по справам дітей Приморської районної адміністрації встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають в родині бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Квартира на праві приватної власності належить [PERSON] В кімнатах чисто, є необхідні меблі та побутова техніка, в дітей є письмовий стіл для навчання, є спальні місця, одяг та взуття за сезоном. Для проживання неповнолітніх дітей створені належні умови. (а.с.16) Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Приморської райадміністрації Маріупольської міської ради, останній вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частині зі всіх видів його доходу до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 258 СК України баба та дід мають право на самозахист внуків. Баба та дід мають право звернутись за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно положень п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Особа, яка позбавлена батьківських прав, відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини та суд має право за вимогою позивача вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дітей. Також, суд приймає до уваги, як належний та обґрунтований доказ, який підтверджено документально те, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом із бабусею, а батько дітей самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, перебуваючи при цьому на території тимчасово окупованій та непідконтрольній Україні. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішуючи позов частині позовних вимог про встановлення опіки та піклування та призначення бабусі дітей [PERSON] опікуном та піклувальником, суд приходить до висновку про те, що до набрання чинності рішенням суду про позбавлення батька батьківських прав не має правових підстав для їх задоволення та на даний час не дотриманий встановлений законом порядок призначення опіки та піклування. Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, стосовно позовних вимог в частині встановлення опіки та піклування над неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO] та малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], та призначення позивачки опікуном та піклувальним відповідно, суд виходить з того, що оскільки на час розгляду справи по суті, разом із цими вимогами вирішується питання щодо позбавлення одного з батьків батьківських прав, це виключає можливість одночасного задоволення всіх заявлених позовних вимог, а тому в частині вимог про встановлення опіки та піклування над дітьми та призначення опікуном та піклувальником позивачки суд не має правових підстав для їх задоволення та в цій частині в позові відмовляє.. Прийшовши до часткового задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 182,243,244,258 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: partial