Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Красноармійської міської ради Донецької області. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 23 грудня 2011 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 638. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із нею за адресою: м. Красноармійськ Донецької області. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Влітку 2014 року відповідач поїхав до Росії до своїх родичів, де перебуває й до цього часу. З цього часу до м. Красноармійська не приїздить, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Станом на вересень 2015 року заборгованість по аліментам становить 12311,25 грн. Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення та спілкування зі своєю бабусею. Виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але, не зважаючи на це, її чоловік [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому посилається на неможливість оформлення дозволу саме в Російській Федерації. Позивачка вважає, що така позиція відповідача і батька малолітнього [PERSON] шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку, оздоровлення, спілкування зі своєю бабусею, яка мешкає в Германії, безпідставне небажання відповідача надати згоду на виїзд дитини за кордон, позивачка просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон ближнього та дальнього зарубіжжя малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України громадянина України в її супроводі без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, її представник в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, неявка якого відповідно до вимог ч.3 ст.36 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23 грудня 2011 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 638, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). Як зазначено в копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є батьком, а [PERSON] його матір'ю (а.с.7). Згідно довідки "Красноармійського центру єдиного замовника" від 16 липня 2015 року малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом із матір'ю [PERSON], [INFO], бабою [PERSON], [INFO], прабабою [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року (а.с.8). Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції № 2/1572 від 19.11.2015р. на виконанні у відділі державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 47961288 з примусового виконання виконавчого листа № 235/6861/15-ц, виданого 10.04.2015р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В матеріалах виконавчого провадження та за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутні відомості щодо сплати аліментів. Рішення суду не виконується у зв'язку з ухиленням боржника від сплати аліментів. Згідно заяви стягувача за період з 11.12.2014р. по 30.10.2015р. аліменти не отримано (а.с.9). З листа відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції № 21/1572 від 30.09.2015р. вбачається, що заборгованість по виконавчому листу № 2/235/221/15 від 26.01.2015р. за період з 11.12.2014р. по 30.09.2015р. складає 13127,20 грн. (а.с.10, 11). Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, прийнятою резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20.11.1989р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснююся вони держаними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.10 зазначеної Конвенції держави-сторони поважать право дитини та її батьків залишити будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Абзацом третім частини 3 статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХП, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, з наступними змінами та доповненнями визначено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами: проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у якій відповідно до Правил записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивачка має намір виїжджати разом із неповнолітньою дитиною для відпочинку, оздоровлення, спілкування зі своєю бабою, яка проживає у Германії, але без нотаріального посвідчення згоди на це батька дитини не може цього зробити та не може оформити необхідні проїзні документи. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи, що тимчасовий виїзд дитини разом із матір'ю за кордон на відпочинок, оздоровлення або для розширення світогляду відповідає її інтересам, відсутні об'єктивні підстави для відмови відповідача у наданні позивачці дозволу на виїзд сина за кордон, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.ст.150, 154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57,

Outcome: approved