Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

28 квітня 2015 року позивач звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Маловисківська районна державна адміністрація Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківськиїх прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], у розмірі у 100,00 грн. з кожного відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 квітня 2015 року. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідачами у справі є його син та його цивільна дружина, які протягом чотирьох років зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють, після народження дитини, проживали протягом семи місяців із позивачем та їхньою дитиною, а після цього почали проживати окремо від позивача, а дитину залишили на її утримання, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та не утримуюють її, рішенням Маловисківської райдержадміністрації від 08.04.2015 року 3 01-23/237/1 визнано за доцільним розглянути у судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їхнього сина, [PERSON], [INFO] року народження, який є онуком позивача. Таким чином, позивач вважає, що діючи в найкращих інтересах дитини, з метою захисту її прав та охоронюваних законом інтересів позов необхідно задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] предявлені до нього позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення на його утримання аліментів визнав, у судовому засіданні 25 червня 2015 року. Відповідач [PERSON] повідомлялася належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, в судові засідання не з'являлася, про причини своєї неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим, розгляд справи відбувався за її відсутності. Представник третьої особи Маловисківської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування (Служба у справах дітей Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області) надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі (а.с. 53). Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 листопада 2013 року, батьками [PERSON], [INFO], є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили ту обстаивну, що дійсно [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню їхньої дитини [PERSON], не цікавляються її життям та не приймають жодної участі у вихованні цієї дитини, тривалий час проживають окремо від дитини, дитина проживає разом із позивачем у справі, яка є бабусею дитини та її чоловіком, який відповідно є його дідом, які піклуються про дитину, утримують та виховують її. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 59 Закону України "Про освіту" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані: постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків, захищає права сім'ї. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 258 СК України дід і баба мають право на самозахист внуків. Дід і баба мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, - жорстоко поводяться з дітьми, - є хронічними алкоголіками або наркоманами, - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, - засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON], а також дослідивши наявні у справі письмові докази: Акт обстеження матеріально-побутових умов від 11 березня 2015 року, рішення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки і піклування, № 01-23/237/1 від 08 квітня 2015 року, Акт обстеження матеріально-побутових умов від 12 березня 2015 року, Висновок про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON], [INFO], Акт обстеження умов проживання від 11 лютого 2015 року, довідки №№ 160, 161 від 16 березня 2015 року видані виконавчим комітетом Мануйлівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, висновок від 18 березня 2015 року про стан здоров'я [PERSON], довідки-характеристики №№ 159, 162, 163 видані виконавчим комітетом Мануйлівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13-24), заслухавши показання свідків, суд вважає, що позов в частині позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківськиїх прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] - підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, аналогічні вимоги передбачені і ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей з моменту пред'явлення позову. При таких обставинах, а також зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] було визнано позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а відповідачем [PERSON] не надано належних і допустимих доказів того, що вона не може сплачувати аліменти у відповідному розмірі на утримання свого сина, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача, на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, а також те, що позивач звільнений від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, але сплатив судовий збір за розгляд позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача за сплачений ним судовий збір в розмірі 243,60 грн., за розгляд позовної вимоги про позбавлення їх батьківських прав, та на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Крім того, суд вважає, необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладненого,

Outcome: approved