Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною , в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,44 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV -[NUMBER] від 30.03.2002 року. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ " Згода " на підставі договору оренди землі зареєстрованого 15.10.2008 року № 040836900144. 27.08.2017 року позивач з'ясував, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.02.2017 року зареєстровано право оренди на підставі додаткової угоди від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 15.10.2008 року, якою продовжено термін дії договору оренди до 14.10.2028 року. З огляду на те, що волевиявлення на укладення зазначеної вище угоди позивач не мав, вказаний правочин не підписував, вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною . Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Стверджував, що спірну угоду [PERSON] не підписував. Викладені у вказаному правочині умови не відповідають волевиявленню позивача. Повноважень на укладення та підписання оспорюваного правочину іншим особам він не надавав . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що спірна угода укладена з дотриманням вимог діючого законодавства. Стверджував, що на момент укладення вказаного правочину волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало його внутрішній волі. Про обставини укладення вказаної угоди йому особисто невідомо . Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши заяву по суті спору та письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,44 гектара, з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області 30.03.2002 року ( а.с.6 ). З додаткової угоди від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 09.01.2007 року зареєстрованого у КРФ ДП "ЦДЗК" 15.10.2008 року, укладеної між [PERSON] та ТОВ "Згода", право оренди на підставі якої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.02.2017 року за №19237981, встановлено, що сторони домовилися про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки до 14.10.2028 року. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки ( а.с.132 ). Відповідно до статті 13 Закону України " Про оренду землі " (далі по тексту Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним . Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З пояснень позивача встановлено, що спірна додаткова угода суперечить його волі та ним не підписувалася . Будь-яких доказів, які б підтверджували факт надання [PERSON] в установленому законом порядку повноважень іншій особі на укладення та підписання оспорюваного правочину стороною відповідача не надано . З висновку повторної судової почеркознавчої експертизи № 1.1-269/18 від 24.07.2018 року, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" у примірнику додаткової угоди від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 15.10.2008 року , укладеної між [PERSON] та ТОВ "Згода", право оренди на підставі якої зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.02.2017 року за № 19237981 , виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 195-201). Відповідно до ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ) . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що спірна додаткова угода має бути визнана недійсною, оскільки вона не підписана орендодавцем та не відповідає його внутрішній волі . Суд не приймає як доказ висновок судової почеркознавчої експертизи №439/440/18-27 від 11.05.2018 року, оскільки він не містить категоричної відповіді на поставлене експерту питання ( а.с.163-165). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача . На підставі викладеного, ст.ст. 13,14,16 Закону України " Про оренду землі " від 06.10.1998 року № 161-ХІV із змінами та доповненнями, ст.ст.203,207,215 ЦК України,

Outcome: approved