Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], що позначений в технічному паспорті під літерою "А-1", з прибудовою під літерою "а", з господарськими будівлями і спорудами, позначеними на схематичному плані: сарай "Б", погріб "Пг", огорожа "№", в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] мала на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем першої черги за законом була її донька - [PERSON], яка спадщину прийняла звернувшись до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, однак нотаріус відмовив їй у видачі, в зв'язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих докуметів на житловий будинок, що підтверджують право власності на це майно спадкодавця [PERSON]. У підготовче судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача також в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За записами погосподарської книги Маківської сільської ради № 2 за 1996-2000 р.р., особовий рахунок [ADDRESS], належав [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Маківської сільської ради Шосткинського району Сумської області 20.09.2016 за №253 /а.с.14/. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 11/. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO] року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то дані правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. За життя [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією її свідоцтва про народження виданого повторно за № [NUMBER], а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №174 від 04.06.1966, що підтверджує зміну її прізвища після укладення шлюбу /а. с. 9-10/. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Маківської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 20.09.2016 за №253, вбачається, що [PERSON] по день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] за даною адресою окрім неї ніхто зареєстрований не був. /а.с.14/. З відповіді державного нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 12.04.2018р. №59/01-16 /а.с.30-31/ вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO], заведена спадкова справа за № 150 за 2001рік. Спадкоємцем за законом є донька - [PERSON], яка спадщину прийняла. Таким чином, єдиним спадкоємцем [PERSON] є [PERSON], яка спадщину прийняла в порядку ст. 549 ЦК УРСР, подавши заяву нотаріусу. Позивач, будучи спадкоємицею померлої [PERSON] відповідно до закону звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім'я на спірний житловий будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved