Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві Позивач вказував, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP98590184 від 03.05.2006 року [PERSON] 03.05.2006 року отримав кредит у розмірі 2990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статей 526, 527, 530Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, у порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач має заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 25.03.2011 р по 25.03.2016 р. у сумі - 10034,54 грн. Посилаючись на ці обставини Позивач просив з [PERSON] стягнути заборгованість за кредитним договором № DNH4KP98590184 від 03.05.2006 року у сумі 10034,54 грн. та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача повторно у судове засідання не з'яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, просив застосувати строки позовної давності,у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 03.05.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №DNH4KP98590184(далі -договір). Згідно умов укладеного договору, який складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифів Банку, Банк надав Відповідачу строковий кредит у сумі 2990,00грн. (далі - Кредит) на строк 24 місяці з 03.05.2006р. по 05.05.2008 р. включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, зазначеній в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (далі -Умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. В день надання кредиту, тобто 03.05.2006р., відповідно до умов укладеного договору Банк за дорученням Позичальника, перерахував кредитні кошти в сумі: - 2300,00 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі: СПД [PERSON], код [NUMBER], рахунок № [NUMBER] в ЗФ АКБ «Правекс-Банк», МФО 313571, а також комісію Компанії, зазначену в п. 2.2 Умов на рахунок № [NUMBER] в ПриватБанку, МФО 305299. Для виконання Позичальником зобов'язань Банк відкрив Позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. Таким чином, Банком виконано зобов'язання за договором. Відповідно до умов Кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з"21"по"28" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 160,22 грн., для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Проте, відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав. Відповідно до п. п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № DNH4KP98590184, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP98590184 від 03.05.2006 року, внаслідок чого утворилась заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 25.03.2011р. по 25.03.2016 р. у сумі 10034, 54 грн. Як вже зазначалося, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 05 травня 2008 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з"21"по"28" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 160,22 грн., для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами,то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Крім того, згідно виписки по особовому рахунку відповідача, останній платіж відповідачем було сплачено 21.08.2006 року. Також, відповідно до умов кредитного договору, строк виконання відповідачем зобов'язань встановлено до 05.05.2008 року. Таким чином, за загальними правилами, строк позовної давності сплив 05.05.2011 року. Тому у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічні правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року в справі №6-20цс14, а також від 03.06.2015 року в справі № 6-31цс15). Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд залишає за позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed