Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС", позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 14.11.2017 у справі № 131/2022/16-к, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобами. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що внаслідок протиправних дій [PERSON] , який керував технічно несправним транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та порушив ПДР було вчинено дорожньо - транспортна пригода 16.08.2016, внаслідок якої постраждала [PERSON] , у зв`язку із чим їй було заподіяно матеріального збитку на суму 85 768 грн. 23 коп. Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» був виданий Поліс № АЕ/8696486 , яким було забезпечено транспортний засіб «ЗИЛ 130», номерний знак [NUMBER] , 1986 року випуску, за участі якого сталась ДТП, страхувальник за [PERSON] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю за полісом № АЕ/8696486 визначена у 200 000 (двісті тисяч) гривень. [PERSON] звернулась до ПрАТ "СГ "ТАС" із заявою відповідного змісту про виплату їй страхового відшкодування, за наслідками розгляду якої було прийнято рішення виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 67 281,11 грн., які вона отримала. Відповідач у добровільному порядку на пропозицію позивача відмовляється відшкодувати виплачені потерпілій кошти, що стало підставою звернення із даним позовом до суду про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву. Ухвалою суду від 21.01.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 14.11.2017 вироком Липовецького районного суду Вінницької області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 16.08.2016, близько 15 години 30 хвилин, [PERSON] , в порушення п.п. 2.1.а, 10.1, 11.13, 12,1, 31.6(а) Правил дорожнього руху України, керуючи технічно-несправним вантажним автомобілем марки «ЗИЛ 431412» державний номер [NUMBER] , який мав несправну та непрацездатну гальмівну систему, про що йому було заздалегідь відомо, без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись по автодорозі в м. Іллінці по вул. Весняній, в напрямку вул. Польової, Вінницької області, під час здійснення маневру, а саме - повороту ліворуч із вул. Весняної на вул. Польову у м. Іллінці, Вінницької області, в районі будинку № 44, не враховував дорожньої обстановки, технічного стану транспортного засобу, та не обрав належну швидкість руху, втратив контроль над транспортним засобом марки «ЗИЛ 431412» державний номер [NUMBER] та здійснив некерований наїзд на бордюр справа у напрямку руху по вул. Польовій, в м. Іллінці, Вінницької області. Внаслідок цього вказаний транспортний засіб змінив свій рух, та виїхавши на зустрічну смугу руху здійснив передньою лівою частиною автомобіля наїзд на потерпілу [PERSON] , яка у той час рухалась по пішохідній доріжці. Внаслідок наїзду автомобіля під керуванням [PERSON] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в області лівої сідниці, забійної поверхневої рани в проекції лівого колінного суглобу, гематоми правої та лівої гомілки, садин в області лівої сідниці, в проекції колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом головки лівої малогомілкової кістки, закритий багатоуламковий перелом кісток тазу лобкової кістки з права та нижньої гілки лобкової кістки зліва, закритий лінійний перелом клубової кістки з ліва з переходом на задню верхню ость, розрив кресцьово - клубкового зчленування, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Вказане судове рішення набрало законної сили 11.04.2016. Відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] щодо протиправності його дій, як мали місце 16.08.2016 близько 15 години 30 хвилин, на автодорозі в м. Іллінці по вул. Весняній, в напрямку вул. Польової, Вінницької області, внаслідок яких [PERSON] отримала тілесні ушкодження встановлена та не підлягає доказуванню у даній справі. Згідно із Полісом серія АЕ №8696486 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданим 07.07.2016 Приватним акціонерним товариством «Страхова група» «ТАС» (а.с.11) встановлено, що транспортний засіб «ЗИЛ-130», державний номерний знак [NUMBER] , 1986 року випуску, був забезпечений, страховик [PERSON] , [INFO] , строк дії Полісу серія АЕ №8696486 з 08.07.2016 по 07.07.2017, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю визначена у 200 000 (двісті тисяч) гривень. 07.12.2017 [PERSON] звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.18), матеріальний збиток завданий постраждалій згідно із заявою становить 85 768 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 23 коп., який складається із наступного: витрати на лікування 54 255, 23 грн.; виплата по інвалідності 28 800 грн. За наслідками розгляду поданих [PERSON] документів було складено Страховий акт №7048В/02/2018 від 15.03.2018 (а.с.70) та складено розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.69), відповідно до яких сума до виплати склала 67 281,11 грн. Згідно платіжного доручення №67360 від 29.03.2018 (а.с.81) сума в розмірі 67 281,11 грн. була виплачена [PERSON] . Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 38.1.1 п. "б, г", п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Тобто норми спеціального Закону надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження виплати страхового відшкодування потерпілому від ДТП, отож набув право подати регресний позов до відповідача як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, а також технічно не справним транспортним засобом, однак у добровільному порядку відповідач не сплачує грошових коштів, які виплачені потерпілій в рахунок страхового відшкодування. За таких обставин та у контексті приведених правових норм, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, відтак підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved