Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», з участю третої особи: Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби, в якому просила виконавчий напис приватного нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що він вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, а саме: подані стягувачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, та на думку позивача приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не враховано строків , протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Зазначила, що дане спірне питання щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором було вирішено Черняхівським районним судом Житомирської області від 25.04.2008 року, а саме: видано судовий наказ про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Дане рішення суду вона виконала - 09.05.2010 року, а саме здійснила останній платіж. 16.06.2010 року за постановою державного виконавця виконавче провадження закрито. Крім того, вказала, що в 2014 році ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості у зв'язку з порушенням кредитних зобов'язань за кредитним договором, яка складалася із заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості по комісії за користування кредитом та пені, на який нею були подані відповідні заперечення. Однак вказаний позов за заявою банку було залишено без розгляду. Також як на підставу визнання виконавчого напису як того, що не відповідає вимогам чинного законодавства вказала, що виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. За таких обставин позивачка вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] та її представник ДенисоваЕверт А.С. в судовому засіданні заявлений позов підтримали, з викладених в позові підстав, та просили його задовольнити. 20.01.2017 року в судовому засіданні представник відповідча ПАТ КБ «Приват Банк» [PERSON], заявлений позов [PERSON] не визнав, просив відмовити у його задоволенні за необгрунтованістю та недоведеністю вимог позивача. Зазначив, що під час вчинення виконавчого напису і банком, і нотаріусом було дотримано всіх вимог чинного законодавства. 09.02.2017 року на адресу суду від представника позвача надійшли дебати, які він просив оголосити в судовому засіданні. Розгляд справи просив проводити у його відсутність, в позові [PERSON] відмовити за безпідставністю вимог. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу - [PERSON], в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. В своїх поясненнях, які надійшли на адресу суду 28.02.2017 року зазначила, що нею як приватним нотаріусом при посвідченні виконавчого напису було дотримано всіх вимог чинного законодавства і будь-яких порушень допущено не було, просила відмовити в задоволенні позову . Представник третьої особи Черняхівського районного відділу ДВС в судове засідання не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, що на думку суду не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 17.03.2006 року укладено кредитний договір №ZRKWRK00690458. У зв'язку з із заборгованістю, яка утворилась за вищезазначеним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яка 14.11.2015 року вчинила виконавчий напис щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі: 34 270,57 грн., яка складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом 5 800, 78 грн., сума заборгованості по відсотках 1 408,05 грн., пеня 27 061,74 грн., та 1700 грн. витрат , пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Загальна сума стягнення за виконавчим написом склала 35 970, 57 грн. У відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Із матеріалів справи вбачається, що з часу вчинення боржником останнього і єдиного платежу пройшло більше трьох років. Крім того до вчинення цього платежу з часу укладення кредитного договору пройшло більше п'яти років. У відповідності до п.п. 3.2 п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 №1172. У відповідності до п.2 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 25.04.2008 року судовим наказом Черняхівського районного суду Житомирської області у звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору задоволено вимоги відповідача та стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 6 973 ,44 грн., яка складалася з наступного: 4 891,52 грн. заборгованість за кредитом; 1319, 76 заборгованість по процентам за користування кредитом; 603,45 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 158,71 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договром (а с. 15-17,18). 16.06.2010 року рішення суду виконано повністю та відділом ДВС Черняхівського РУЮ закрито виконавче провадження (а.с.19). Однак у звязку з неналежним виконанням зобовязання за кредитним договором утворилась заборгованість поза основним боргом. Так в 2014 році відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення такої заборгованості, яка станом на 26.12.2013 року становила 24 175,65 грн., яка складалася з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом 4481,02 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 804,60 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань -18890,03 грн. (а.с.20-21). 29.04.2014 року протии даного позову позивачкою були подані заперечення (а.с.22-23). 10.04.2014 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення вищезазначеної заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором за заявою банку залишено без розгляду ( а.с.24). Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки з дня виникнення права вимоги до боржника пройшло більше трьох років та між сторонами мав місце спір щодо заборгованості за кредитним договором, а також те, що основне зобов'язання за кредитним договором позивачкою виконано, а тому при вчиненні виконавчого напису від 14.11.2015 року у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ZRKWRK00690458 від 17.03.2006 року, за яким зокрема запропоновано до стягнення заборгованість не лише поза основним боргом, відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п.п. 3.1 п.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Посилання позивача як на підставу вчинення виконавчого напису з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: порушення п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 №1172, за яким виконавчий напис здійснюється лише щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачаютьть сплату горошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно, суд до уваги не приймає, оскільки зміст п. 2 вищезазначеного переліку визначає зокрема і порядок стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Так, ч. 12 ст. 110 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису не були враховані ухвалені рішення Черняхівського районного суду Житомирської області відносно спору між позивачем та відповідачем щодо заборгованості за кредитним договором, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1,2,40) у вигляді судового збору в сумі 826,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved