Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у позові просили визнати за ними, як за спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [INFO] їх матері [PERSON], право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Стодольської сільської ради Ніжинського району: площею 0,75 га. (кадастровий номер 7423388500:03:001:0985) - за [PERSON], а площею 2,60 га. (кадастровий номер 7423388500:03:001:0073) - за [PERSON], оскільки на інше належне [PERSON] майно вони свідоцтва про право на спадщину отримали, а у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки їм нотаріусом відмовлено через відстуність правовстановлюючих документів, оскільки їх мати [PERSON], успадкувавши після смерті свого чоловіка [PERSON], а їх батька, зазначені земельні ділянки і отримавши 27 липня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом, право власності на них у встановленому законом порядку на своє ім»я не зареєструвала і державні акти не отримала. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні обставинам, зазначеним у позові в обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача Стодольської сільської ради у судове засідання не з»явився, але від сільської ради надійшло дві заяви, в яких остання просила розглянути справу без участі її представника, що суд, з врахуванням думки представника позивачів визнав можливим, та в одній із заяв, що на а.с. 26, зазначила, що вимоги за заявою підтримує, а в іншій заяві, що на а.с. 152, просила позовні вимоги позивачів визнати, що суд вважає визнанням позову. Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги письмове визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. [PERSON], яка відповідно до копії свідоцтва про смерть на а.с.8 померла [INFO], при житті успадкувала після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Стодольської сільської ради Ніжинського району: площею 0,75 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0985 та площею 2,60 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0073, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом на а.с. 75, на які 17 серпня 2007 року склала заповіт: на земельну ділянку площею 0,75 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0985 - на ім»я свого сина [PERSON], а на земельну ділянку площею 2,60 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0073 - на ім»я дочки [PERSON], тобто, на позивачів по справі (копія заповіту на а.с.95). Заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], позивачами [PERSON] та [PERSON] подані нотаріусу відповідно 27 листопада 2012 року та 24 листопада 2012 року (копії заяв на а.с.137,138), тобто, відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України вони вважаються такими, що спадщину прийняли, але постановою державного нотаріуса Ніжинської районної державної нотаріальної контори від 27 листопада 2013 року їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки відмовлено через відсутність у спадкоємців державних актів на вказані земельні ділянки на ім»я спадкодавця (копія постанови на а.с.13). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Це знайшло також підтвердження і в ч.2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відповідно до якої за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. В той же час, у ч.3 пункту 23 цієї ж постанови ПВСУ зазначено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки зверненню позивачів з даним позовом до суду передувало їх звернення до нотаріуса з заявами для оформлення спадщини і у прийнятті такої заяви їм нотаріусом не відмовлено, а постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, тобто, відсутність у позивачів умов для одержання в нотаріуса свідоцтв про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі їм такого, право на спадщину та оформлення права на спадщину відповідно до норм ЦК України мають різні значення, тому відповідно до ч.3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" позов [PERSON] та [PERSON] підлягає розгляду в суді. Право власності померлого [INFO] [PERSON] на земельні ділянки площею 0,75 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0985 та площею 2,60 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0073 підтверджується відповідно копіями державних актів серії ЧН №№ 144944 та № 179705 на а.с.46,48, видача яких на ім»я [PERSON] підтверджується копією повідомлення управління Держземагенства у Ніжинському районі від 05 грудня 2013 року на а.с. 12. Відповідно до повідомлень управління Держземагенства у Ніжинському районі від 10.01.2014 року на а.с. 154 та від 16.01.2014 року на а.с.157 державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,75 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0985 та площею 2,60 га. за кадастровим номером 7423388500:03:001:0073 на ім»я [PERSON] не видавалися, обтяжень та сервітутів дані земельні ділянки не мають, лише мають обмеження: не допускається їх купівля-продаж або іншим шляхом відчуження і зміна цільового призначення, крім передачі у спадщину та обміну земельної ділянки на іншу, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2016 року. Спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав, яка, відповідно до ст.126 ЗК України, оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Об»єкт спадкування - земельна ділянка має майновий характер, а тому приймаючи спадщину, позивачі, як спадкоємці, прийняли і права та обов»язки спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачі мають право на спадкування і відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України вважаються такими, що спадщину прийняли, а відповідно до ст.25 ЦК України правоздатність фізичної особи в момент смерті припиняється, що не дає можливості позивачам одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючого документу на ім»я спадкодавця [PERSON], яка мала право на вище зазначені земельні ділянки, але в зв»язку з її смертю одержати державні акти на право власності на земельні ділянки на її ім»я не є можливим, і так як до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і зазначене право не припинилося внаслідок смерті спадкодавця, то є законні підстави вважати, що це право перейшло до спадкоємців - позивачів [PERSON] та [PERSON], тому їх позовні вимоги підлягають задоволенню. Понесені позивачами витрати по сплаті судового збору суд вважає можливим з відповідача на їх користь не стягувати, оскільки про це просив представник позивачів.

Outcome: approved