Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1303/0708/71-048 від 25.07.2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прач, якщо інше не встановлено договором або законом. 25.07.2008 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Свсдбанк") та фізична особа - громадянин України яким є - [PERSON], уклали кредитний договір № 1303/0708/71-048. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати відповідачу кредити у сумі 35000,00 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договоре» банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернуті позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим1 ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що булу передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення умов Кредитного договору, відповідач, свої зобов'язані належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.10.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 27468,95 дол. США, що за курсом НБУ на 15.10.2014 року складає - 355778,89 грн., за відсотками - 925,66 дол., США , що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 11989,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованої за кредитом. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку вини незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежне виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником всі обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойку. На виконання умов кредитного договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді Інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судове засідання представник позивача не з'явився (клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує). Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, шляхом направлення судових повісток. Зі згоди представника позивача (у клопотанні) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач проживає і зареєстрований у [ADDRESS]. Згідно копії кредитного договору № 1303/0708/71-048 від 25.07.2008 року [PERSON] було надано кредит в сумі 35000,00 дол. США. Підставність позову стверджується розрахунком заборгованості за надання послуг за користування споживчим кредитом, згідно якої заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.10.2014 року становить 368572,13 грн. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, не виконані в повному обсязі умови кредитного договору відповідачкою - він не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором № 1303/0708/71-048 від 25.07.2008 року, внаслідок чого перед позивачем станом на 15.10.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 368572,13 грн., тому позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідачки суми позову. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки при подачі позову згідно зі ст. 80 ЦК України та Закону України "Про судовий збір" позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 грн., отже дану суму судових витрат слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved