Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про виключення майна з опису, визнання майна таким, що не підлягає опису, затриманню та арешту, зняття майна з розшуку, скасування постанови про розшук майна та накладення на нього арешту, закриття виконавчого провадження. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва Микитенко О.Ю. накладено арешт на все його майно й майно, яке йому не належить, й не належить жодній стороні виконавчого провадження, боржником якого він являється по стягненню з нього на користь ПАТ "Правекс-банк" заборгованості по кредитному договору. Оскільки державний виконавець при винесенні постанови про накладення арешту та оголошення розшуку майна не з"ясував дійсні обставини спірних правовідносин, порушив його права на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, просить захистити його право шляхом винесення рішення про задоволення позову. Про наявність виконавчого провадження він дізнався в червні 2014 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 10 липня 2014 року (а.с.15), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.13). Неявка відповідача, у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, судом визнана неповажною. За таких підстав судом, відповідно до положень статті 224 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва Микитенко О.Ю. накладено арешт на все майно [PERSON] по виконавчому провадженню щодо стягненню з [PERSON] на користь ПАТ "Правекс-банк" заборгованості по кредитному договору. При цьому, будь-яких доказів обгрунтування вимог позивач не надав. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем пред"явлено позовні вимоги до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва, проте згідно даних правовідносин та з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису", належним відповідачем в даній категорії справ, відповідно, й по даній справі є стягувач по виконавчому провадженню, у даному випадку - ПАТ "Правекс-Банк", а не ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва, як визначено позивачем. Що стосується вимог про оскарження дій державного виконавця, то такі вимоги розглядається в порядку Розділу VII Глави ЦПК України, з вимогами якого позивач звернувся до суду 26.06.2014 року. В процесі розгляду справи судом поставлено на обговорення учасників процесу питання про заміну неналежного відповідача на належного, проте позивач заперечив щодо проведення такої заміни, вважаючи визначену ним особу відповідача належною. На підставі вимог ст. 33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Враховуючи той фактор, що позивачем пред"явлено позов до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Позов, пред"явлений позивачем до неналежного відповідача, підлягає відмові у його задоволенні. На підставі викладеного, з урахуванням п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису",

Outcome: dismissed