Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

27 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», у якій просить: визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під №9176 від 02.10.2017, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 235764,31 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що згідно з виконавчим написом №9176 від 02.10.2017 заборгованість становить 235764,31 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7256,11 грн, заборгованості за відсотками 51614,28 грн, заборгованості за пенею у розмірі 176334,97 грн, витрат за вчинення виконавчого напису 1800 грн. Стягнення заборгованості проводиться за кредитним договором №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.07.2017, стягнення здійснюється за період з 13.10.2005 по 28.07.2017. Вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню оскільки на момент учинення його нотаріусом боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, заборгованість банком була розрахована не вірно та стягнута в більшому розмірі. Нотаріусом було вчинено виконавчий напис за обставин, що трирічний строк, передбачений для вчинення виконавчого напису сплив, оскільки з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло близько дев`яти років. Виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчий написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Виконавчий напис вчинено на документах. за якими у кредитора з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років та визначеного законом однорічного строку давності для стягнення пені. 26.02.2021 представник відповідача надала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Посилалася на те, що за містом обставин викладених у позовній заяві, позивачем не спростовуються обставини: укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, наявність простроченої заборгованості, а тому відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. У порушення умов кредитного договору та стст 509,526,1054 ЦК України позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором суму кредиту і не сплатив проценти за користування кредитним лімітом, що підтверджується розрахунком боргу. 02.08.2017 на ім`я [PERSON] позивачем було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 та встановлений строк для її усунення, яка була залишена [PERSON] без задоволення. Як убачається з позовної заяви, жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач належними доказами не спростовує а ні факту заборгованості перед банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, і не відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач помилково дійшов висновку, що на момент вчинення нотаріального напису діяла редакція Постанови КМУ №1172, яка не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, з підстав, що випливають з кредитних договорів. Також відповідач вважає, що у разі задоволення позову витрати на оплату правничої допомоги відповідно до ст.137 ЦПК України підлягають зменшенню з огляду на те, що позивачем не надано детального опису робіт, підписаний сторонами акт виконаних робіт, з яких можливо було б встановити обсяг виконаних адвокатом послуг та їх вартість. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 15000 грн на строк по 13.10.2008. Відповідно до п.2.2. Договору позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2 Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту, сплатити банку комісію згідно з п.1.1 і п.3.10 Договору, повністю повернути кредит до дати зазначеної в п.1.1 Договору. Відповідно до п.2.3.6 Договору банк має право стягнути кредит до настання дати передбаченої п.1.1 Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на закладене майно, при настанні умов передбачених п.2.3.2. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 02.10.2017 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 станом на 28.07.2017 в сумі 235764,31 грн, стягнення здійснюється з 13.10.2005 по 28.07.2017, витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Розрахунок заборгованості був складений станом на 28.07.2017. 23.01.2018 державним виконавцем Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Рачинською О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 55605658 з виконання виконавчого напису №9176 від 02.10.2017. 02.08.2017 [PERSON] було надіслано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 про погашення заборгованості у сумі 235764,31 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14\~Закону України "Про нотаріат"\~та Глава16 розділу II\~Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат"\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа N 61-10285св18. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На виконання вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року винесено постанову № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», надалі - Постанова. Згідно з п. 1 вказаної Постанови для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом Г1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема п. 2 вказаної Постанови. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України (в редакції, чинній на день винесення рішення суду) рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Отже, вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сила та була обов`язковою для виконання з 22 лютого 2017 року. Таким чином, після 22 лютого 2017 року для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно нотаріусу необхідно надати: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на 20.02.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Разом з тим, згідно з виконавчим написом №9176 від 02 жовтня 2017 року виконавчий напис вчинено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», в редакції Закону України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Тобто, нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі Постанови КМУ, в редакції, яка втратила чинність. В порушення вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» банком не було надано оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки Кредитний договір від 13 жовтня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріально не посвідчувався. Отже, станом на 02.10.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Крім того, згідно з виконавчим написом №9176 від 02 жовтня 2017 року стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №HAT0SE00000383 від 13.10.2005 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 28.07.2017 року. В порушення вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» банком не було подано належні документи, шо підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а саме Виписку по рахунку боржника. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості за договором не є первинним документом бухгалтерського обліку, а складається на підставі первинних документів, належним документом є Виписка по рахунку боржника. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з п. 5.1., 5.3. «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Правлінням НБУ від 18.06.2003 року № 254 банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них. Таким чином, нотаріусом було вчинено виконавчий напис за Кредитним договором №НАТ0SЕ00000383 від 13 жовтня 2005 року за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а саме: оригіналу нотаріально посвідченого Кредитного договору №НАТ0SЕ00000383 від 13 жовтня 2005 року та Виписки з рахунка боржника. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Вказана правова позиція була висловлена у Постанові Великої палати Верховного суду від 02 липня 2019 року, справа № 916/3006/17. Виконавчий напис вчинено на документах, за якими у кредитора з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років та визначеного законом 1 річного строку давності для стягнення пені. Так, згідно з виконавчим написом №9176 від 02 жовтня 2017 року стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №НАТ0SЕ00000383 від 13 жовтня 2005 року за період з 13 жовтня 2005 року но 28 липня 2017 року. Згідно з п. 1.12 Кредитного договору №НАТ0SЕ00000383 від 13 жовтня 2005 року банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 13.10.2008 року. Враховуючи, що в Кредитному договорі №НАТ0SЕ00000383 від 13 жовтня 2005 року сторонами було погоджено строк кредитування - до 13.10.2008 року, саме з цього моменту банк мав право вимагати дострокового повернення кредиту, всієї суми заборгованості, сплати відсотків за користування кредитів та обумовленої договором неустойки та обчислюється 3-х річний строк позовної давності. Крім того, згідно з розрахунком заборгованості від 28 липня 2017 року [PERSON] здійснював останній раз погашення заборгованості 01.10.2008 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом - ЦК України встановлено спеціальний строк давності для стягнення неустойки (штрафів та пені). Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Разом з тим, виконавчий напис було вчинено, в тому числі, щодо стягнення сум пені за кредитним договором. Так, згідно з виконавчим написом №9176 від 02 жовтня 2017 року - заборгованість з пені у розмірі 176334,97 грн. Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором пеню було розраховано не за один рік, а накопичувальним підсумком за період з 13 жовтня 2005 року по 28 липня 2017 року, тобто за межами визначеного законом 1 річного строку давності. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором заборгованість за відсотками в розмірі - 51614,28 грн. також була розрахована накопичувальним підсумком за період з 13 жовтня 2005 року но 28 липня 2017 року, тобто за межами трьохрічного строку давності. Вказана у виконавчому написі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7256,11 грн. виникла з 13.10.2008 року. Згідно з п. 1.12 Кредитного договору №HAT0SE00000383 від 13 жовтня 2005 року банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 13.10.2008 року., а тому з нього періоду у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло право вимоги повернення в тому числі і тіла кредиту. Таким чином, строк позовної давності за вимогами кредитора АТ КБ «ПриватБанк» про повернення кредиту сплив 13.10.2008 року. Отже, банком було пропущено строки позовної давності, виконавчий напис вчинено на документах, за якими у кредитора з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років та більше 1 року щодо стягнення пені. Крім того, момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, заборгованість банком була розрахована не вірно та стягнута за виконавчим написом в більшому розмірі. Таким чином, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, як такий що вчинений з порушенням вимог законодавства України, а саме ст. 88 Закону України "Про нотаріат", «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Отже, позивач довів належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 2 ст.141\~ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Як убачається із копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій, а відтак відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір у сумі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved