Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 09.12.2015 (а.с. 122-127) частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Семаль" до [PERSON], ФГ "Журавель", Семенівського РУЮ управління юстиції у Полтавській області (1) про визнання поновленим договору оренди землі; (2) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; (3) про визнання недійсним договору оренди землі; (4) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку (а.с.\~30), а саме: - визнано поновленим договір оренди землі від 02.04.2008, укладений між [PERSON] і ДП "Семаль", правонаступником якого є ТОВ "Семаль", що зареєстрований 14.07.2015 Семенівським райвідділом ПРД ДП "Центр ДЗК", на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто повністю задоволено позовну вимогу (1); - зобов'язано [PERSON] укласти у місячний строк із ТОВ "Семаль" додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення, тобто частково задоволено позовну вимогу (2); - визнано недійним договір оренди земельної ділянки № 34 від 15.07.2015, укладений між [PERSON] і ФГ "Журавель", тобто повністю задоволено позовну вимогу (3); - скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Семенівського РУЮ Полтавської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тобто повністю задоволено позовну вимогу (4); - відмовлено у позові у іншій частині. Рішенням суду від 09.12.2015 не вирішено питання про судові витрати, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи суду. [PERSON] вважав, що з нього не може бути стягнуто судовий збір, оскільки договір оренди своєї земельної ділянки він уклав із ФГ "Журавель" після припинення договірних відносин із ТОВ "Семаль". Щодо достягнення з ТОВ "Семаль" несплаченого судового збору покладався на рішення суду. Представник ФГ "Журавель" [PERSON] покладалася на рішення суду щодо стягнення з [PERSON] судового збору. Заперечувала щодо стягнення судового збору із ФГ "Журавель", оскільки останнє не порушувало прав ТОВ "Семаль". Вважала, що з ТОВ\~"Семаль" слід достягнути судовий збір із інших вимог, які розглядалися судом. Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд повідомляє сторони про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення. Їх присутність не є обовязковою. Судом встановлено, що 27.10.2015 позивачем ТОВ "Семаль" предявлено чотири зазначених самостійних вимоги немайнового характеру, які пов'язані між собою, у т.ч. до різних відповідачів (а.с.\~5,\~30). Відповідно до ч. 1, п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору із позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, складає 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату 1218,00\~грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таке ж за змістом розяснення надано у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014\~ № 10. Під час звернення до суду із зазначеним позовом позивач ТОВ "Семаль" сплатило судовий збір 1218,00 грн (а.с. 1). Отже, зазначена сума є судовим збором лише із першої позовної вимоги немайнового характеру (1) про визнання поновленим договору оренди землі, яка судом задоволена. За інші позовні вимоги немайнового характеру (2), (3), (4) позивач судовий збір не сплатив. Щодо таких вимог суд не приймав рішення про відстрочку, розстрочку, звільнення від плати судового збору. На час ухвалення додаткового рішення докази понесення позивачем судових витрат у цій справі у розмірі, відмінному від 1218,00 грн, судові не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014\~ № 10, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220\~ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Відтак суд стягує з відповідача [PERSON] документально підтверджений позивачем судовий збір 1218,00 грн як із повністю задоволеної судом позовної вимоги (1) про визнання поновленим договору оренди землі між ТОВ "Семаль" і [PERSON]. Ураховуючи вимоги ч. 8 ст. 8, ст. 88, ст. 220 ЦПК України, розяснення пунктів 1, 13, 16, 28, 29, 41 зазначеної Постанови Пленуму, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте судом, суд робить висновок, що судовий збір повинен бути достягнутий судом на користь держави з позивача за подачу позовних вимог немайнового характеру у розмірі передбаченому чинним законодавством, яке діяло на момент звернення з позовом стягує з позивача на користь держави недоплачений судовий збір з позовних вимог (2), (3), (4), а саме 3654,00 грн (1218,00 *3).

Outcome: approved