Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

20.02.2019 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що 23.11.2007 року між АТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2009 року. [INFO] [PERSON] померла. Посилаючись на те, що за життя [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала у зв`язку з чим станом на день смерті, тобто 04.07.2013 року, у неї виникла заборгованість у розмірі 19835,38 грн., яка складається з: 2726,50 грн. - заборгованості за кредитом, 13539,71 грн. - заборгованості за відсотками, 3569,17 грн. - заборгованості з комісії та пені, просив стягнути вказану заборгованість зі спадкоємців кредитора [PERSON] , [PERSON] , а також сплачений судовий збір при подачі позовної заяви. Ухвалою від 27.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 02.04.2019 року судом ухвалено здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження справи в розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.07.2019 року судом закрито провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості до [PERSON] у зв`язку із смертю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, у визначений строк відзив до суду не направив, у судові засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 23.11.2007 року між ЗАТ КБ "Приват Банк", правонаступником якого є АТ КБ "Приват Банк" , та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого вищевказаний банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн. з базовою відсотковою ставкою по кредитку 2% в місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією 3,5%. (а. с. 10). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 20, 74-75). За життя [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала у зв`язку з чим станом на день смерті, тобто 04.07.2013 року, у неї виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 19835,38 грн., яка складається з: 2726,50 грн. - заборгованості за кредитом, 13539,71 грн. - заборгованості за відсотками, 3569,17 грн. - заборгованості з комісії та пені (а. с. 5-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до умов кредитного договору, договір складається із заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, який спадкодавиця підтвердила своїм підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав позичальникові кредит. Згідно із положеннями п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. З метою з`ясування наявності відкритої спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , кола спадкоємців, які прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття та включення кредиторських вимог банку до спадкової маси, банком на адресу Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області направлено претензію кредитора у порядку ст. 1281 ЦК України (а. с. 25). Згідно відповіді Єланецької державної нотаріальної контори від 14.11.2016 року за вих. №406/01-16, станом на 14.11.2016 року до спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] , спадкової справи не заведено, із заявою про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, відомості про спадкоємців померлого в нотаріальній конторі відсутні (а. с. 25). 13.12.2018 року банком на адресу відповідача направлено лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а. с. 26). Вказана претензія залишена відповідачем без уваги. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Судом з`ясовано, що [PERSON] , померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте, фактично проживала в [ADDRESS] . Разом зі спадкодавицею проживала її неповнолітня донька [PERSON] (а. с. 110). За таких обставин, саме донька померлої [PERSON] в силу ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Проте, позивачем вищевказане не взято до уваги та пред`явлено позов до [PERSON] . При цьому, з матеріалів справи слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 46). Однак, суд вважає, що факт реєстрації відповідача за однією адресою з спадкодавицею не дає можливості встановити іхнє спільне проживання за однією адресою. Тобто, з матеріалів справи слідує, що [PERSON] не є спадкоємцем померлої [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, також ним не подавалася заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім того, для встановлення наявності або відсутності відкритих спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , кола спадкоємців, які прийняли спадщину, наявності заповітів, прав осіб на обов`язкову частку у спадщині, а також наявності спадкового майна, судом зроблено запити до Єланецької державної нотаріальної контори, відділу адміністративно-дозвільних процедур та архівної справи Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області, Єланецького районного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", відділу у Єланецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Проте, з матеріалів справи слідує, що у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритої спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та виданих на її підставі свідоцтв про право на спадщину (а. с. 91-93, 107-109). Також у спадкодавиці відсутнє будь-яке майно (а. с. 88-90, 94-95), у межах вартості якого, спадкоємці в порядку, передбаченому ст.1282 ЦК України, могли б задовольнити вимоги Банку за кредитним договором. Доказів про інше Банком до суду не надано. Частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими Враховуючи те, що суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , померлої [INFO] , та про наявність спадкового майна належного спадкодавиці, у межах вартості якого могли б бути задоволені вимоги банку, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed