Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за навчання, посилаючись на те, що 25.07.2008 р. наказом № 369 відповідача було зараховано на бюджетну форму навчання на хіміко-біологічний факультет Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка за напрямом підготовки «біологія». 01.09.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням, згідно умов якої відповідач зобов'язалася у разі надання першого робочого місця після закінчення навчального закладу працевлаштуватись. Крім того, 10.09.2009 р. між позивачем, відділом освіти Дунаєвецької райдержадміністрації та відповідачем було укладено угоду про цільову підготовку спеціаліста, згідно умов якої відповідач зобов'язалася після закінчення навчання у педуніверситеті, прибути до роботодавця до 15.08.2013 р., укласти трудовий договір та відпрацювати у роботодавця згідно з терміном, визначеним у трудовому договорі. 27.06.2013 р. відповідачу було видано направлення на роботу в розпорядження відділу освіти Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області, однак відповідач не приступила до роботи за місцем призначенням, тому позивач просить стягнути з неї оплачені за навчання кошти у розмірі 61 379,54 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 25.07.2008 р. наказом № 369, ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка», [PERSON] було зараховано на бюджетну форму навчання на хіміко-біологічний факультет Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка за напрямом підготовки «біологія». 10.09.2009 р. між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка», відділом освіти Дунаєвецької райдержадміністрації та [PERSON] було укладено угоду про цільову підготовку спеціаліста, згідно умов якої відповідач отримує у вищому навчальному закладі базову або повну вищу освіту за спеціальністю біологія освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст (магістр) та працевлаштовується на роботу згідно зі спеціальністю та кваліфікацією, визначену в його цільовому направленні на навчання до вищого навчального закладу від 01.07.2008 р. №83, виданого управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації. Відповідач зобов'язалася після закінчення навчання у педуніверситеті, прибути до роботодавця у термін до 15.08.2013 р., укласти трудовий договір та відпрацювати у роботодавця згідно з терміном, визначеним у трудовому договорі. 01.09.2012 р. між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка» та [PERSON] було укладено угоду про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням, згідно умов якої відповідач зобов'язалася у разі надання першого робочого місця після закінчення навчального закладу працевлаштуватись. 25.06.2013 р. наказом № 510, ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка», [PERSON] отримала диплом спеціаліста встановленого зразка та присвоєно кваліфікацію Біолог. Вчитель біології, хімії, основ здоров'я та екології. Частиною 2 статті 56 Закону України "Про вищу освіту", випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. 27.06.2013 р. [PERSON] було видано направлення на роботу в розпорядження відділу освіти Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області. У судовому засіданні з'ясовано, що Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка» виконано умови вказаної угоди та відповідачем отримано вищу освіту за спеціальністю біологія, однак відповідач не приступила до роботи за цільовим призначенням, хоча в управлінні освіти, молоді та спорту Дунаєвської районної державної адміністрації в серпні 2013 року були наявні години хімії та біології в Рудській ЗОШ І-ІІ ступенів Дунаєвецького району, про що свідчить лист №73 від 27.01.2014 р. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений п. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року N 77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.96 року за N 992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням". Згідно з п. п. 6, 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента хіміко-біологічного факультету Тернопільського національного медичного університету імені Володимира Гнатюка, вартість навчання [PERSON] у 2008-2013 роках становить 28 520,20 грн. За цей період відповідачу педуніверситетом виплачено 32 859,34 грн. стипендії. Всього на її навчання витрачено 61 379,54 грн. державних коштів. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, встановлено, що відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у Державному вищому навчальному закладі «Тернопільський національний медичний університет імені Володимира Гнатюка» за місцем направлення не прибув, жодних доказів про поважність причин неприбуття відповідача за місцем призначення суду представлено не було. За таких обставин, відповідно до вищенаведених норм та умов угоди, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача вартості навчання у вищевказаному навчальному закладі, яка складає 61 379,54 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в доход держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved