Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] (далі - Відповідач 1) було укладено кредитний договір від 04.04.2008 року № 225/82-Ф03.9-3, за умова якого остання отримала кредит у розмірі 198 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,75% річних у доларах США, що в подальшому було збільшено до 14,14% річних, зі строком користування кредитом з 15.05.2008 року по 03.04.2015 року. В подальшому строк повернення кредиту було змінено до 03.04.2020 року. З метою забезпечення повернення кредиту 04.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] (далі - Відповідач 2) було укладено договір поруки № 1, за умовами якого останній добровільно взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі солідарно за виконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідач 1 неналежно виконує зобов'язання за вказаним договором, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.11.2016 року складає 79 142,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 061 943,08 грн. На підставі викладеного просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмірі 79 142,84 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 061 943,08 грн. та судові витрати. Відповідач 1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначила, що за кредитним договором останній платіж було здійснено 05.04.2013 року та згідно п. 4.5 кредитного договору кінцевий термін виконання зобов'язання було змінено 05.06.2013 року, тому з урахуванням цього позивачем при зверненні до суду було пропущено загальний строк позовної давності. Крім того, в забезпечення виконання кредитного договору між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та Відповідачем 1 було укладеного іпотечний договір № 225/83-Ф03.9-6 від 04.04.2008 року, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно - літній будинок Г-2, (цегла), огорожа № 1 (залізобетон, цегла), огорожа № 2 (залізобетон, цегла), огорожа № 3 (залізобетон, цегла), мостіння 1 (фем), що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, с. Урзуф, вул. Щорса, 91-к, загальною площею 289,5 кв.м., а через те, що основний кредитний договір припинив свою дію, тому припинився й іпотечний договір. На підставі цього просить визнати кредитний договір від 04.04.2008 року № 225/82-Ф03.9-3, іпотечний договір № 225/83-Ф03.9-6 від 04.04.2008 року припиненими та вилучити обтяження вказаного нерухомого майна з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31 січня 2017 року вказані первинні та зустрічні позовні вимоги об'єднані в одне провадження. Представник позивача-відповідача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог, пояснив, що строк дії укладених договорів не сплив, тому просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник Відповідача 1 - позивача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечував проти задоволення первинного позову, пояснив, що банком було пропущено строк позовної давності у зв'язку зі зміною строку виконання основного зобов'язання, а тому основний кредитний договір є припиненим. Оскільки основний договір припинився, тому похідні від нього договір поруки та іпотечний договір також припинилися. Просить відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити в повному обсязі подану зустрічну позовну заяву. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Згідно укладеного кредитного договору № 225/82-ф03.9-3 від 04 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 198 000,00 доларів США зі сплатою 11,75% річних та строком повернення по 03.04.2015 року. Додатковим договором № 1 до кредитного договору № 225/82-ф03.9-3 від 04 квітня 2008 року від 15 травня 2009 року сторони виклали п. 1.1 договору кредиту у наступній редакції - кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 198 000,00 доларів США зі сплатою 13,25% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з 15.05.2008 року - 2 369,00 доларів США; з 15.06.2008 року по 15.12.2008 року - 2 357,00 доларів СЩША; з 15.01.2009 року по 15.06.2010 року - 27,00 доларів США; з 15.07.2010 року по 15.03.2015 року - 3 080,00 доларів США та 03.04.2015 року - 3 086,00 доларів США щомісячно до 15 числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення до 03 квітня 2015 року. Додатковою угодою № 2 від 28 січня 2011 року сторони встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,14% річних та погашення залишку кредитної заборгованості у розмірі 183 846,00 доларів США й відсотків у розмірі 49 319,85 доларів США здійснюється до 15 числа (включно) кожного місяця за наступним графіком: з 15.05.2008 року - 2 369,00 доларів США; з 15.06.2008 року по 15.10.2008 року - 2 357,00 доларів США; з 15.11.2008 року по 15.07.2012 року - 0,00 доларів США; з 15.08.2012 року по 15.03.2020 року - 1 977,00 доларів США й до 03.04.2020 року - 1 962,00 доларів США. Відповідно до договору поруки № 225/85-4 від 04 квітня 2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON], останній зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником - Відповідачем 1 - зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 225/82-ф03.9-3 від 04 квітня 2008 року. Додатковою угодою № 1 до договору поруки від 28 січня 2011 року сторони внесли зміни до укладеного договору поруки - встановили нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 14,14% річних та погашення залишку кредитної заборгованості у розмірі 183 846,00 доларів США й відсотків у розмірі 49 319,85 доларів США здійснюється до 15 числа (включно) кожного місяця за наступним графіком: з 15.05.2008 року - 2 369,00 доларів США; з 15.06.2008 року по 15.10.2008 року - 2 357,00 доларів США; з 15.11.2008 року по 15.07.2012 року - 0,00 доларів США; з 15.08.2012 року по 15.03.2020 року - 1 977,00 доларів США й до 03.04.2020 року - 1 962,00 доларів США. Згідно іпотечного договору № 225/83-Ф03.9-6 від 04.04.2008 року [PERSON] (іпотекодавець) передала в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 225/82-ф03.9-3 від 04 квітня 2008 року наступне нерухоме майно (предмет іпотеки) - літній будинок Г-2, (цегла), огорожа № 1 (залізобетон, цегла), огорожа № 2 (залізобетон, цегла), огорожа № 3 (залізобетон, цегла), мостіння 1 (фем), що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, с. Урзуф, вул. Щорса, 91-к, загальною площею 289,5 кв.м. Загальне поняття зобов'язання та підстави його виникнення містяться у ст. 509 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За змістом ст. 11 ЦК України підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати із договорів, в тому числі, які виникають з кредитних правовідносин. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У разі порушення зобов'язання, у тому числі за кредитним договором, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно п. 1.1 кредитного договору, що викладений у додатковому договорі № 1 від 15.05.2009 року, кінцевий термін повернення основної заборгованості до 03 квітня 2015 року. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.5, 3.3.6 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів (постанова Верховного суду України від 02 листопада 2016 року № 6-1174цс16). Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором Відповідачем 1 було зроблено 05 квітня 2013 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 06 червня 2013 року. Після зміни строку виконання зобовязання (06 червня 2013) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 06 червня 2013 року не підлягали виконанню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Спливає позовна давність одночасно і для боржника, і для поручителя на підставі ст. 266 ЦК (зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013 за №868 у п. 71 передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою КМУ від 05.07.2004 за №830, у п.п. 24, 25 передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу. Строком договору відповідно до ст. 631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Разом з тим, ст. 256 ЦК України передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, згідно з ч. 4 якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). З огляду на положення наведених норм встановлені судами обставини пропуску ПАТ "Укрсоцбанк" позовної давності для звернення з вимогами за Кредитним договором та втрата у зв'язку з цим права задовольнити свої майнові вимоги до за рахунок переданого в іпотеку майна має наслідком звільнення Відповідача 1 від виконання обов'язків за договором іпотеки та втрату ПАТ "Укрсоцбанк" права і можливості здійснювати відносно вказаного майна свої права іпотекодержателя. Тобто відповідне майно по суті втратило властивості майна, правовий режим якого регулюється спеціальними нормами законодавства про іпотеку, а відтак предмет вказаного договору фактично припинив існування, у зв'язку з цим є підстави вважати, що ці договір іпотеки припинив свою дію. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України,суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних первинних вимог слід відмовити, оскільки кредитний договір позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки з 06 червня 2013 року з урахуванням п. 4.5 кредитного договору змінився строк виконання основного зобов'язання, тобто останнім днем його виконання було 06 червня 2016 року, а до суду банк звернувся 15 грудня 2016 року (дата відправлення на експрес-накладній), тобто після спливу строку позовної давності, на застосуванні пропуску позовної давності заявляв представник відповідачів, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки дія кредитного договору та іпотечного договору припинилася. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати Відповідача 1- позивача на сплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з позивача-відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved