Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та матері [PERSON], яка померла [INFO] В квітні 2015 року [PERSON] зменшила свої позовні вимоги та просила визнати право власності на 1/8 частину вищевказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 10/24 частин - після смерті матері [PERSON] У позовній заяві зазначено, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в с.Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області та побудували домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння належало до категорії колгоспних дворів. Відповідачка [PERSON] вибула із домоволодіння у 1980 році, позивачка [PERSON] в 1984 році, а брат [PERSON] в 1988 році, хоча офіційно вибув 15 листопада 1991 року. У трирічний термін вони не витребували своїх часток із майна колгоспного двору, а тому усі втратили їх. В домоволодінні проживали тільки батьки, таким чином були співвласниками домоволодіння по ? частині кожен. Заповіт від імені батька не складався і не посвідчувався. [INFO] батько помер. Після смерті батька позивачка, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], а також їхня мати [PERSON] прийняли спадщину, тобто кожен із них став співвласником домоволодіння - вона та відповідачі [PERSON], [PERSON] по 1/8 частині домоволодіння, а мати - 5/8 частині домоволодіння. [INFO] помирає мати. Після смерті матері позивачка [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилась на користь позивачки, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Таким чином після смерті батьків частки у спірному домоволодінні сторін по справі є наступними: за [PERSON] - 13/24 , за [PERSON] - 8/24, за [PERSON] - 3/24. Через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння, який не виготовлявся, в даний час вона не може оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гордій В.Г. позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених в уточненій позовній заяві. Крім того, просили суд при визначенні часток в спірному домоволодінні врахувати рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року та від 05 серпня 2015 року . Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. Не заперечувала щодо визнання права власності на 1/8 частину вищевказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 10/24 частин - після смерті матері [PERSON] за [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні , яке відбулось 15 вересня 2014 року позову не визнав та пояснив, що оскільки він проживав з батьками, допомагав їм вести господарство, а сестри ніякої участі у веденні господарства не брали, батьків не доглядали, а тому він є єдиним спадкоємцем спірного домоволодіння. Просив в позові відмовити. 06 травня 2015 року подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON], представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З довідки №218, виданої 20 січня 2014 року виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що господарство по [ADDRESS] відносилось до категорії "колгоспні двори". Станом на 01 липня 1990 року членами двору були батьки сторін по справі [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON]. Як вбачається з довідки №414, виданої 16 травня 2014 року цим же органом місцевого самоврядування, [PERSON] згідно погосподарської книги №2 (1991-1995) в господарстві [PERSON] був зареєстрований до 05 листопада 1991 року. Цього числа вибув в с.Вербиця Львівської області і 07 березня 1995 року знову прибув у дане господарство, де зареєстрований по даний час. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті батьків відкрилась спадщина на майно, в тому числі на спірне домоволодіння. Як вбачається з довідки №410, виданої 15 травня 2014 року виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради, заповіт від імені [PERSON] у Воскресинцівській сільській раді не посвідчувався. На день смерті разом з ним в домоволодінні проживали [PERSON] та [PERSON] Право власності на житловий будинок не оформлено. Згідно довідки №102, виданої 08 травня 2014 року виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради, заповіт від імені [PERSON] у Воскресинцівській сільській раді не посвідчувався. На день смерті разом з нею в домоволодінні проживали син [PERSON] та онук [PERSON] Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 20 червня 2014 року позивачці по справі [PERSON] відмовлено у видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами через відсутність правовстановлюючого документа на право власності. Факт родинних відносин між позивачкою, відповідачами та спадкодавцями документально підтверджується свідоцтвами про народження, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбних прізвищ, свідоцтвом про зміну імені, свідоцтвом про шлюб. З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] вбачається, що інвентаризаційна вартість будівель становить 46 775 грн. Відповідно до довідки №189, виданої 22 травня 2014 року обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», домоволодіння [ADDRESS] станом на 22 травня 2014 року мають наступні технічні характеристики: житловий будинок загальною площею 54,0 м2, житловою площею 33,4 м2, літня кухня загальною площею 32,7 м2, стайня загальною площею 43,9 м2, стодола загальною площею 27,8 м2, ворота загальною площею 4,9 м2, криниця загальною площею 5,0 м/п. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася . Правове регулювання власності колгоспних дворів здійснювалося статтями 120-126 ЦК України 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК ЦК України 1963 року володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні визначалися відповідно до чинної на той час ст.123 ЦК України . Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Позивачкою [PERSON] . не надано суду доказів та не доведено, що відповідач [PERSON] вибув із господарства в 1988 році і з цих підстав втратив частку у майні "колгоспного двору". Згідно доказів, наявних у матеріалах цивільної справи, зокрема копії із погосподарської книги, довідки виданої виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради, [PERSON] станом на 01 липня 1990 року був зареєстрований у домоволодінні, вибув із домоволодіння 05 листопада 1991 року. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 02 березня 2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Воскресинцівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним договору дарування від 23 квітня 1996 року , згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину спірного домоволодіння . Таким чином розмір часток усіх членів колгоспного двору, виходячи із рівності часток становили по 1/3 за кожним членом колгоспного двору - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України 1963 року спадкоємець за законом або заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього кодексу). Відповідно до роз'яснень, даних в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 24 червня 1983 року №4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не може бути збільшена частка у спадщині з тих підстав, що хто-небудь з спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, вправі передати право на все або на частину одержаного за спадщиною майна іншому спадкоємцеві на підставі загально цивільних угод-договорів купівлі-продажу, дарування, міни. Відповідно до вимог ст.548 ЦК України чинного на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 01 вересня 2015 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON], Воскресинцівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частину спірного домоволодіння, як спадкоємцем за законом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли усі спадкоємці першої черги, його діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], яка проживала разом з ним, що підтверджується довідкою, виданою Воскресинцівською сільською радою. Частка [PERSON] в майні колгоспного двору становила 1/3 частину домоволодіння, таким чином кожен успадкував по 1/4 частині від 1/3 домоволодіння, що становить 1/12 частину домоволодіння . Отже частка позивачки [PERSON] в спірному домоволодіння після смерті батька становила 1/12 , а матері [PERSON] - 5/12 ( де 1/3 частки в майні колгоспного двору + 1/12 частки після смерті чоловіка [PERSON]) Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли спадкоємці першої черги, її діти - [PERSON] та [PERSON] , які подали відповідні заяви до нотаріальної контори. Згідно заяви від 08 травня 2014 року [PERSON] від своєї частки в спадщині відмовилась на користь [PERSON] Частка [PERSON] в спірному домоволодінні становила 5/12 частину домоволодіння, а тому частка [PERSON] в спірному домоволодіння після смерті матері становить 10/36 . Відповідно в домоволодінні [ADDRESS] частка [PERSON] після смерті батьків становить 13/36 ( 1/12 + 10/36). За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Outcome: partial