Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

15 лютого 2021 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідачка відповідно до підписаної заяви № б/н від 03 червня 2011 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала, станом на 31 жовтня 2020 року в неї виникла заборгованість, в сумі 11937,35 грн., з яких позивач просив стягнути на його користь 10657,91 грн. та витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явися, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явилася в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що відповідач та закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 03 червня 2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.16-43). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку (а.с.10-13). На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, не сплатила у встановлений строк суму основного боргу та відсотки за кредитом, а тому станом на 31 жовтня 2020 року має заборгованість у розмірі 11937,35 грн., з яких позивач просить стягнути 10657,91 грн.: 471,74 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10066,17 грн. - заборгованість за відсотками та 120,00 грн. пеня (а.с.6-9). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувалася з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіло), в розмірі 471,74 грн. є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Стосовно стягнення заборгованості відповідача за відсотками, то відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71ЦК Українита загальними нормами Цивільного кодексущодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК Українипрезюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. З матеріалів справи слідує, що відповідач ознайомилася та узгодила саме ті умови та правила кредитування, до яких вона приєдналася шляхом підписання 03 червня 2011 року анкети-заяви та довідки про умови кредитування, тому наданий банком до суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг є належним доказом тільки в тій частині, що узгоджений з позичальником, і може бути застосований до правовідносин, які склалися між сторонами. Так, частиною 1 статті 1048 ЦК Українипередбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно довідки позивача про отримані відповідачкою кредитні картки, в період дії кредитного договору відповідачці видавалися: кредитна картка № [NUMBER] , з датою відкриття 03 червня 2011 року та терміном дії - червень 2015 року та кредитна картка № [NUMBER] , з датою відкриття 05 березня 2012 року та терміном дії - грудень 2015 року (а.с.15). З розрахунку заборгованості позивача вбачається, що в період з 30 червня 2011 року до 31 грудня 2015 року відповідачці нараховано відсотки за користування кредитом за ставкою 30 % річних 1753,2 грн., тому саме вказаний розмір відсотків підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. За даними довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», яка підписана відповідачкою, за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом передбачено стягнення пені, яка складається з суми базової процентної ставки та 1 % від заборгованості. З розрахунку заборгованості позивача слідує, що заборгованість відповідачки за пенею, складає 1399,44 грн., однак позивач просив стягнуту на його користь лише 120,00 грн., а значить саме такий розмір підлягає стягненню на користь позивача, в зв`язку з чим його вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору відповідачкою, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом, в розмірі 471,74 грн., заборгованість за відсотками за період з 30 червня 2011 року до 31 грудня 2015 року, в розмірі 1753,2 грн. та заборгованість за пенею, в розмірі 120,00 грн., а тому загальна сума заборгованості складає 2344,94 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 499,44 грн.

Outcome: partial