Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, виділ майна в натурі та визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним. Згідно змісту останньої редакції позовної заяви (т. 1 а.с. 170-175) предметом позову [PERSON] є: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка з вересня 1993 року до дня її смерті - [INFO] ; - змінити чергу спадковості і визнати [PERSON] спадкоємцем першої черги, так як відповідач є спадкоємцем першої черги; - визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 від долі спадкодавиці [PERSON] будинку [ADDRESS] та виділити в натурі, на 1/2 долі земельної ділянки по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після її смерті - [INFO] ; - визнати свідоцтво на спадщину видане відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Лазько С.І. частково недійсним; - стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що у травні 1993 року позивач познайомився з [PERSON] , а з вересня 1993 року вони почали проживати однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та прожили разом 24 роки. На той час були в кожного свої діти, у [PERSON] дві доньки, а у позивача син та донька. Спочатку проживали в квартирі [PERSON] , а потім винаймали житло. [PERSON] та [PERSON] в серпні 1999 року відкрили свій магазин « Дачник » з продажу насіння та заробивши гроші, в 2002 році купили будинок [ADDRESS] в ідеальних долях по 1/2 частці кожному. У даному будинку [PERSON] зареєструвався 22.07.2003 року, а [PERSON] з 26.06.2015 року. За час проживання однією сім`єю у даному будинку [PERSON] та [PERSON] комунальні послуги сплачували з спільного сімейного бюджету, в них були спільні доходи і витрати. Вони проживали як звичайна сім`я: діти приходили, бавили онуків, ходили в гості до знайомих та родичів, двічі їздили відпочивати в Турцію, вісім разів разом відпочивали на морі в м. Одесі, також відпочивали в сина позивача [PERSON] у Петербурзі в 2006 році, а потім неділю у м. Москва. У квітні 2015 року [PERSON] медики поставили діагноз - рак матки. [PERSON] поїхала до старшої своєї доньки [PERSON] , яка проживала в Росії для обстеження та лікування, де знаходилась з листопада 2015 року по січень 2016 року, потім лікувалась там ще три місяці з листопада 2016 року по січень 2017 року. Після повернення з Росії в кінці січня 2017 року здоров`я [PERSON] погіршилось, вона не могла дійти до туалету, який на дворі за 30 метрів від будинку, тому [PERSON] переїхала до своєї доньки [PERSON] [PERSON] працював і кожен день приходив до [PERSON] , приносив їжу, памперси та все інше, давав гроші. Крім того, [PERSON] три місяці перебувала у Німеччині на заробітках, тому не могла доглядати свою маму, а позивач продовжував провідувати та по мірі можливості доглядати [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, однак відповідач про це навіть не повідомила позивача. Позивач не звертався в нотконтору з заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що на підставі ст. 1268 ЦК України позивачу не обов`язково звертатись із заявою про прийняття спадщини, оскільки він та її доньки, мають рівне право, тому що позивач перебував в фактичних шлюбних відносинах із спадкодавицею протягом тривалого сімейного життя з вересня 1993 року до дня її смерті і згідно ст. 74 СК України має рівне право на спільну сумісну власність як ті, що знаходяться в зареєстрованому шлюбі так і ті, які знаходяться в незареєстрованому шлюбі. Позивач намагався вирішити виниклий спір із [PERSON] добровільно, мирно, направивши їй двічі відповідні листи, які залишилися без відповіді. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , у якій просила суд поділити спільне майно, а саме виділити [PERSON] у натурі частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у натурі частку земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, площею 0,082 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у натурі частку земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є співвласниками по 1/2 частці в будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, площею 0,082 га для індивідуального садівництва за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119 площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Сторони не можуть дійти згоди щодо спільного володіння та користування вказаним майном, зокрема, відповідач оспорює право власності [PERSON] на майно і чинить їй перешкоди щодо користування майном. Враховуючи те, що будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності сторін, з визначенням часток по 1/2 кожному, тому [PERSON] має право на виділ частки будинку в натурі. Крім того, [PERSON] видано 16.04.2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом матері на 1/2 частку спірного майна, тому під час виділу частки земельних ділянок слід вважати, що частки сторін є рівними і їх розмір становить по 1/2 частці земельних ділянок кожному. [PERSON] вважає, що слід визначити та виділити [PERSON] та [PERSON] в натурі по Ѕ частки спірного нерухомого майна, а в разі відхилення від ідеальних часток, визначити грошову компенсацію за таку різницю. В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Котенко Д.В. первісний позов підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, зустрічний позов заперечили. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , її представник - адвокат Федчук Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнали, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 142-145), зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили пояснення позивача про те, що [PERSON] і [PERSON] в 2002 році купили будинок у [ADDRESS] і проживали в ньому, обробляли земельну ділянку біля будинку. В останні роки [PERSON] тяжко захворіла, їй потрібна була стороння допомога, тому вона проживала в квартирі біля своєї дочки в м. Вінниці. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні також пояснили, що [PERSON] і [PERSON] в 2002 році купили будинок у [ADDRESS] і проживали в ньому, обробляли земельну ділянку біля будинку. В останні роки [PERSON] тяжко захворіла, їй потрібна була стороння допомога, тому вона проживала в квартирі біля своєї дочки [PERSON] в м. Вінниці. При цьому свідки не бачили, щоб [PERSON] здійснював догляд, готував їжу, купував ліки для тяжко хворої [PERSON] , опікувався нею. Навпаки, в останні роки догляд за [PERSON] , забезпечення її їжею, ліками, памперсами здійснювала виключно [PERSON] та її сім`я. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 24.09.2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Соколовою М.П., зареєстрованого в реєстрі за №1800, [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] в рівних частках цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований у [ADDRESS] (т. 1 а.с. 147). Згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 23.06.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2015 року за [PERSON] було зареєстровано на праві власності Ѕ частку в житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 148-149). Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 24.06.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2015 року за [PERSON] зареєстровано на праві власності Ѕ частку в житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12, 21). На а.с. 32-34 т. 1 - копія технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] станом на 30.05.2018 року. [PERSON] з 22.06.2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта громадянина України (т. 1 а.с. 10-11). З 27.07.1988 року по 22.04.2015 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №2857, виданою 05.06.2018 року МКП ЖЕК №12 (т. 1 а.с. 150), а з 26.06.2015 року до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №680632 від 22.08.2006 року належала земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №680635 від 22.08.2006 року земельна ділянка площею 0,0820 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва (а.с. 140, 141). Обставини того, що [PERSON] і [PERSON] не перебували в інших зареєстрованих шлюбах визнані сторонами в судовому засіданні і не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. За життя, 17.05.2016 року, [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла доньці [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла (а.с. 146). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було заведено спадкову справу №6/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №273, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 137). 16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №274, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119 (т. 1 а.с. 138). 16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №275, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для ведення садівництва, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120 (т. 1 а.с. 139). Право власності [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, по [ADDRESS] , а також на Ѕ частку земельних ділянок з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, для ведення садівництва, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120 за адресою: [ADDRESS] підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2018 року за індексними номерами витягів: 120713017, 120728971, 120731441 (т. 1 а.с. 134-136). По даній справі Вінницькою торгово-промисловою палатою проведено судову оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу (висновок експерта №ОС-344 від 18.10.019 року на а.с. 52-127 т. 2) щодо виділу в натурі часток в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, в земельних ділянках по [ADDRESS] . Згідно висновку експерта, на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надано варіанти 1-2 розподілу земельної ділянки площею 0,0820 га, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що розташована по [ADDRESS] , згідно часток 1/2 та 1/2, що графічно відображені на план-схемах в додатках 15-16 до висновку та описані в досліджувальній частині. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надано варіанти 1-3 розподілу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , згідно часток 1/2 та 1/2, що графічно відображені на план-схемах в додатках 12-14 до висновку та описані в досліджувальній частині. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, співставляючи фактичне об`ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, експерт прийшов до висновку, що розподіл житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] в означених ідеальних частках (по 1/2 та 1/2 частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо. Але, враховуючи планувальні рішення об`єкта дослідження, прийшов до висновку, що можливо надати варіанти розподілу приміщень житлового будинку, наближені до ідеальних часток 1/2 та 1/2 з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки, з відступом від вимог п.п. 2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». На розгляд суду надано варіанти 1-3 розподілу приміщень житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] , наближені до ідеальних часток (1/2 та 1/2 частки), з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки (див. дослідну частину висновку та додаток 11 до висновку). Квартири будинку, які виділяються в ізольоване користування у наданих вище можливих варіантах 1-3 розподілу, згідно вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, повинні або можуть бути забезпечені таким інженерним устаткуванням: автономною системою електропостачання та слабких струмів; автономною системою газопостачання; автономною системою опалення; автономною системою водопостачання; автономною системою водовідведення. Перелік та вартість будівельних робіт, виконання яких необхідно для переобладнання (реконструкції) житлового будинку, в тому числі систем інженерного обладнання, у зв`язку з його поділом (виділом частки) за запропонованими варіантами, визначається та залежить від прийнятих конкретних рішень (об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), способу виконання робіт та застосованих будівельних матеріалів і виробів, які обумовлюються розробленою відповідно до вимог законодавства проектною та технічною документацією і виконання (розроблення) якої не відноситься до завдань судової будівельно-технічної експертизи. На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, беручи до уваги результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, співставляючи фактичне об`ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, експерт прийшов до висновку, що розподіл житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] в означених ідеальних частках (відповідно до часток співвласників [PERSON] - 1/4 частка та [PERSON] - 3/4 частка з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Вирішуючи спір в межах заявлених [PERSON] позовних вимог, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 1993 року по 19.06.2017 року суд вважає, що до правовідносин, які мали місце до моменту набрання чинності Сімейним Кодексом України, тобто до 01.01.2004 року норми Сімейного Кодексу України не застосовуються і правовідносини, які виникли раніше, не породжують юридичних наслідків. Разом з тим, проаналізувавши обставини даної цивільної справи, пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що він з 01.01.2004 року по 19.06.2017 року проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Суд критично оцінює пояснення допитаних свідків в судовому засіданні щодо проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, оскільки їх покази не підтверджені письмовими доказами: різного роду документами, з яких було б видно, що фактичне подружжя вважало себе подружжям; різного роду заяви, які подаються для одержання субсидій, пільг; анкети, інші документи які оформляються за місцем роботи; документи про спільне придбання рухомого чи нерухомого майна; документи про наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо, довідки за місцем проживання про те, що фактичне подружжя проживало разом та в який конкретний період, інше. Також суд критично оцінює наявні в матеріалах справи копії фотографій (а.с. 23-31), довідку квартального комітету «Лівобережний» від 11.01.2016 року (а.с. 16), квитанцію про оплату за газопостачання від 20.04.2016 року (а.с. 19), довідку виконкому Староміської районної ради м. Вінниці від 28.11.2003 року (а.с. 176), договір страхування майна від 06.11.2009 року (а.с. 177-178), довідку ТОВ «Туристична фірма «Сієста» від 28.01.2019 року (а.с. 179), оскільки на думку суду дані докази самі по собі не відображають конкретний період та обставини, що [PERSON] і [PERSON] вважали себе дружиною та чоловіком, що вони вели спільне господарство, придбавали майно для спільного користування, здійснювали його ремонт, мали відповідні юридичні права та обов`язки як подружжя, тощо. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка з вересня 1993 року до дня її смерті - [INFO] , задоволенню не підлягає. Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним також слід залишити без задоволення з огляду на таке. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення; відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] суд враховує вказані вище норми матеріального права та фактичні обставини справи і виходить з того, що позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував того, що спадкодавець [PERSON] з 2015 року тяжко хворіла, перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, проте [PERSON] не довів суду належними доказами здійснення ним опіки над спадкодавицею [PERSON] в останні роки її життя та тяжкої онкологічної хвороби, надання [PERSON] протягом тривалого часу будь-якої іншої допомоги спадкодавиці [PERSON] , тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, забезпечення ліками, памперсами, тощо. З огляду на недоведеність, позовні вимоги [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним слід залишити без задоволення. Разом з тим, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 358 ч. 3 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ч.ч. 1, 3 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ст. 120 ч. 1, 4 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. По справі встановлено і підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельні ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, для ведення садівництва, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120 за адресою: [ADDRESS] належать [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності, по Ѕ частці кожному. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що між сторонами відсутній погоджений порядок користування спільним будинком та земельними ділянками, що між сторонами виник спір щодо розподілу належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна. При вирішенні даного спору суд враховує розмір часток кожного з співвласників на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] та на земельні ділянки за цією ж адресою, надані експертом варіанти поділу даного будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок, а також те, що [PERSON] постійно проживає у даному будинку, обробляє город, користується господарськими будівлями, а для [PERSON] при поділі майна господарські будівлі не мають значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає найбільш прийнятним для сторін при поділі житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] варіант 3 (додаток 11) висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року, згідно з яким: - виділити у натурі 1/2 ідеальну частку [PERSON] житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] : тамбур І (тамбур "а2") площею 2,5 кв.м., прихожу 1-1- (прибудова "а1") площею 8,1 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 7,3 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м., огорожу №1 1/2 частки, ворота №2, що позначено на плані рожевим кольором; - виділити у натурі 1/2 ідеальну частку [PERSON] житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] : тамбур ІІ (тамбур "а") площею 4,5 кв.м., кухню 1-3 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 12,5 кв.м., гараж "В2", погріб "п/В", сарай "в", убиральню "б", огорожу №1 1/2 частки, що позначено на плані блакитним кольором. Технічно можливо виконати розподіл житлового будинку з метою обладнання окремих ізольованих квартир за умови: демонтажу дверного блоку з подальшим закладанням прорізу між приміщеннями 1-4 та 1-5; виконання добудови площею не менше 5,3 кв.м., проведення капітального ремонту тамбуру "а". Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 20 465,00 грн. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року слід поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, площею 1000 кв.м., цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] відповідно до варіанту 3 (додаток 14), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі: - виділити [PERSON] в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , що позначена на плані поділу рожевим кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з [PERSON] , що позначено на плані сірим кольором; - виділити [PERSON] в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , що позначена на плані поділу блакитним кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з [PERSON] , що позначено на плані сірим кольором. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, площею 820 кв.м., цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] відповідно до варіанту 2 (додаток 16), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі: - виділити [PERSON] в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] , що позначена на плані рожевим кольором; - виділити [PERSON] в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] , що позначена на плані блакитним кольором. Судові витрати сторін у справі підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки первісний позов залишено без задоволення, тому судові витрати слід покласти на позивача за первісним позовом [PERSON] . Оскільки зустрічний позов задоволено в повному обсязі, тому понесені та документально підтверджені судові витрати позивача за зустрічним позовом [PERSON] , зокрема, по сплаті судового збору в сумі 875,00 грн., витрати за проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року в сумі 10 320 грн. слід стягнути з [PERSON] . Проаналізувавши надані адвокатом Федчук Т.М. докази та за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 137 ЦПК України вимоги [PERSON] про стягнення витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката в сумі 15 000 грн. є обґрунтованими та доведеними, підлягають стягненню з [PERSON] .

Outcome: approved