Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 09.06.2016р. [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ "Орлан-Транс- Груп" на посаду водія. Відповідач, перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, неодноразово перебував в службових відрядженнях в межах України та закордоном, отримав пластикові картки ТзОВ "Вог Рігейл", ТОВ «Сіненергія» та ТОВ «Е100» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань. Позивач зазначає, що відповідач під час виконання перевезень на [NUMBER] за різними маршрутами завдав відповідачу перевитратою палива збитків, на загальну суму 58114,00 грн. Зокрема, під час виконання перевезень на [NUMBER] за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №703924 від 29.12.2016р. та розшифровки до нього, відповідачем було допущено перевитрату палива по даному перевезенню, яка склала 794 літри дизельного палива на загальну суму 18907,86 грн. Крім цього, відповідачем під час згаданого рейсу було завдано підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на території різних країн, яка становила 7253, 44 грн. Загалом збитки, завдані відповідачем при виконанні даного перевезення склали 26161,30 грн. Під час виконання відповідачем перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №746751 від 09.02.2017р. та розшифровки до нього перевитрата палива по даному перевезенню склала 247 літрів дизельного палива на загальну суму 5978,71 грн. Крім цього, збитки у вигляді різниці вартості палива становили 1431,87. Загалом збитки, завдані відповідачем при виконанні даного перевезення склали 7410,58 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №502189 від 10.03.2017р. та розшифровки до нього перевитрата палива склала 59 літрів дизельного палива на загальну суму 1291,91 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №502194 від 16.03.2017р. та розшифровки до нього перевитрата палива склала 171 літр дизельного палива на загальну суму 3628,40 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №502198 від 29.03.2017р. та розшифровки до нього перевитрата палива по даному перевезенню склала 577 літрів дизельного палива на загальну суму 12329,03 грн. Під час виконання перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом по Україні згідно подорожнього листа №502319 від 25.04.2017р. та розшифровки до нього перевитрата палива по даному перевезенню склала 343 літри дизельного палива на загальну суму 7292,78 грн. Відповідачем на дату подання даної позовної заяви не повернено до каси позивача суму збитків, завданих перевитратою палива в розмірі 58114,00 гривень. На підставі вищезазначеного, п. 6 ст. 134 КЗпП України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", позивач просить суд стягнути з відповідача суму збитків, завданих перевитратою палива в розмірі 58114,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з»явився, у заявах направлених на адресу суду просив суд слухати справу без участі представника позивач, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення позовних вимог позивача, з підстав викладених у поданих на адресу суду запереченнях. Окрім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що після кожного рейсу він подавав звіт начальнику колони про те, що машина здійснює перевитрату палива, зазначив що автомобіль було направлено на обстеження і було найдено деякі несправності, які приводили до перевитрати. Вказав, що від встановленого йому маршруту не відхилявся, міг тільки з дозволу диспетчера, у автомобілях встановлені GPS, і рух автомобіля прослідковується, також зазначив, що крадіжку палива у автомобілі здійснити не можливо так як у них встановлені так звані «лінійки». Також зауважив, що дизельне паливо купував лише на визначених заправках. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є дружиною відповідача, зазначали, що відповідач ніколи не розповідав їй, що у ТОВ «Орлан-Транс-Груп», де він працював є зауваження і претензії до його роботи. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 70 - кф від 08 червня 2016 року [PERSON] було прийнято на роботу з 09 червня 2016 року в колону автомобільну № 2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміську, міжобласну та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу, з випробувальним терміном один місяць (а.с. 9). Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 82 - кф від 08 липня 2016 року трудовий договір з [PERSON] було продовжено на невизначений термін (а.с. 10). Згідно подорожнього листа №703924 від 29.12.2016 р. відповідач виконував міжнародне перевезення за маршрутом Україна - Німеччина (а.с. 11), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевезення перевитрата пального становили 794 літри на загальну суму 18907,86 гривень (а.с. 12-14). Згідно подорожнього листа №746751 від 09.02.2017р. відповідач виконував міжнародне перевезення за маршрутом Україна - Німеччина (а.с. 16), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевезення перевитрата пального становила 247 літри на загальну суму 5978,71 гривень (а.с.17-18). Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем під час здійснення вказаних вище перевезень було порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання» (а.с. 42-43), що завдало підприємству збитків у вигляді різниці вартості палива на загальну суму 8 685, 31 грн. Згідно подорожнього листа №502198 від 29.03.2017р. відповідач здійснював маршрут по Україні (а.с. 20), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевезення перевитрата пального становила 577 літри на загальну суму 12329,03 гривень (а.с.21-23). Згідно подорожнього листа №502194 від 16.03.2017р. відповідач здійснював маршрут по Україні (а.с. 25), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевитрата палива по даному перевезенню склала 171 літр дизельного палива на загальну суму 3628,40 грн. (а.с. 26-27). Згідно подорожнього листа №502189 від 10.03.2017р. відповідач здійснював маршрут по Україні (а.с. 29), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевезення перевитрата пального становила 51 літр на загальну суму 1291,91 гривень (а.с.30-31). Згідно подорожнього листа №502319 від 25.04.2017р. відповідач здійснював маршрут по Україні (а.с. 33), як вбачається з розшифровки пробігу під час виконання вказаного перевезення перевитрата пального становила 343 літри на загальну суму 7292,78 гривень (а.с.34-35). Наказом № 45 від 11 серпня 2010 року Львіською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» було затверджено базову лінійну норму витрат палива (а.с. 37-41), згідно яких проводиться розрахунок витрат палива. Відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність в повному розмірі на підставі пункту 6 статті 134 КЗпП України покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 № 1545-XII, у зв'язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" (1427-12) та прийняттям Акта проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Так, відповідно до підпункту «в» пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 5 серпня 1983 року № 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року № 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів. Суди при вирішенні подібних справ повинні встановити наявність чи відсутність вини та умисного заподіяння працівником майнової шкоди підприємству, що є обов'язковою складовою відповідальності працівників автомобільного транспорту за перевитрату палива. Згідно ч. 1 ст. 137 КзпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем не надано жодних доказів вини та умисного заподіяння відповідачем майнової шкоди підприємству, також не надано доказів того, що [PERSON] ухилявся від заданого йому маршруту чи перевищував під час поїздок швидкість руху. Зі слів відповідача встановлено, що він ніколи не обвинувачувався у крадіжці пального і до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки пального не притягався. Таким чином, позивачем не доведено факту умисного заподіяння відповідачем майнової шкоди підприємству, тобто не доведено його вину у перевитратах пального. Окрім того, наказом Мінтранспорту України № 43 від 10 лютого 1998 року «Про затвердження витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», встановлено норми витрат дизельного пального від 0,55 л до 1,3 л на 100 т.км. Доказів того, що затверджені в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» базові лінійні норми витрат дизельного пального відповідають вимогам зазначеного вище наказу Міністерства транспорту України суду надано не було, зокрема, не доведено обґрунтованість врахованої при розрахунках норми витрат 24л/10 км. Також, суд погоджується з запереченнями представника відповідача, що позивач робив розрахунок перевитрати палива, виходячи лише з базової лінійної норми витрати палива, передбаченої технічними характеристиками для транспортного засобу на 100 км пробігу, без урахування системи нормативів і коригуючих коефіцієнтів роботи транспортного засобу відповідно до кліматичних, дорожніх, віку транспортного засобу та інших умов його експлуатації, передбачених чинними Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43, на підставі яких і було видано наказ №45 від 11.08.2010 р. ТОВ «Орлан-Транс-Груп» про затвердження тимчасових базових лінійних витрат палива. Щодо зазначених позивачем матеріальних збитків, завданих відповідачем у результаті порушення нормів наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання» варто зазначити, що доказів на підтвердження того, що [PERSON] був ознайомлений із зазначеним наказом суду надано не було, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed