Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

06.06.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], предметом якої є стягнення заборгованості за кредитним договором №240690211 від 12.03.2015 року в загальному розмірі 70470,86 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 12.03.2015 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №240690211, а 14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем укладено Договір відступлення права вимоги №2017714 і останній набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 70470,86 грн., оскільки вона не виконала свого обов'язку по поверненню кредиту та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені договором. 14.06.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ч. 6 ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 16.07.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.32/. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання /а.с.38-39/. Від відповідача відзив на позов до суду не надійшов, тому відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. При цьому, у відповідності до ч.13 ст.7 ЦПК України, судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір №240690211, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 31700,00 грн. строком на 24 місяці з процентною ставкою за користування кредитом - 0,01% річних, з щомісячним внесенням плати за кредитом за графіком платежів, разовою платою в розмірі 1000 грн, щомісячною платою за кредитом у розмірі 3,49% від суми кредиту, що становить 1106,33 грн, а позичальник зобов'язалась повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом, до складу якої входить: плата за річною відсотковою ставкою, разовою платою за кредитом, щомісячною платою за кредитом та виконати свої зобов'язання за договором у повному обсязі (а.с.5,6,7,8,9). 14.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги №20170714 (а.с.17-19). Відповідно до Витягів з реєстру боржників до вищезазначеного договору ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги до відповідача за кредитним договором №240690211 від 12.03.2015 року на загальну суму заборгованості 70470,86 грн. (а.с.19а). 21.07.2017 року ТОВ «ФК «ЦФР» надіслало [PERSON] повідомлення про відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитним договором №240690211 від 12.03.2015 (а.с.15). В той же день ТОВ "ФК "ЄАПБ" надіслало [PERSON] повідомлення про зміну умов Кредитних договорів та включення її персональних даних до бази персональних даних (а.с.16) із вимогою сплатити загальну суму заборгованості за кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки не виконала, чим порушила умови договору. Станом на 19.07.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 70470,86 грн : -заборгованість за основною сумою боргу - 29058,60 грн; -заборгованість за відсотками - 5,54 грн; -заборгованість за платою за управління кредитом - 25556,72 грн; -пеня - 15850 грн (а. с. 14). За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України , кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1762,00 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved