Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-група «РІА», товариства з обмеженою відповідальністю «РІА Холдинг», товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «РІА» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 19 листопада 2015 року в газеті «РІА Козятин» №47 було опубліковано статтю «Фейлетон про цікавих родичів». 23 листопада 2015 року в мережі Інтернет на веб-сайті Каzatin.com були розміщені статті під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто … двоюрідні» та «Мафік з функцією собаки?». Перші дві статті є ідентичними та містять однакову негативну інформацію про позивача. Зокрема, в них зазначено, що [PERSON] використовує непристойні жести, що йому було завдано тілесних пошкоджень; він хворів на епілепсію та психопатію; жорстоко поводився та знищував тварин; очолюване ним фермерське господарство не платить податків. Позивач зазначає, що дана інформація не відповідає дійсності. В статті «Мафік з функцією собаки?» йде мова про обраного голову Козятинської районної ради, тобто про позивача. В даній статті вказується, що він був обраний для того, щоб захищати злочинну діяльність, однак це не так. Отже, в казаних статтях позивача зображено, як особу, яка порушує закон, принципи моральні та загальновизнані правила співжиття. Також у вказаних статтях використані образливі вирази, які були висловлені в брутальній, зневажливій та принизливій для позивача формі. На думку [PERSON] опублікована інформація є недостовірною. Слід відзначити, що статті були розміщені невідомою особою під псевдонімом, тому встановити автора неможливо. В звязку з поширенням недостовірної інформації було порушено права та законні інтереси [PERSON], здійснення приниження його честі, гідності та ділової репутації. Після публікації вищевказаної інформації, в нього погіршилося здоровя, а саме, зявились апатія, безсоння, головний біль. В результаті моральних страждань погіршились його стосунки в сімї, колективі, втрачено налагоджені роками ділові та дружні стосунки з колегами, партнерами, друзями, підірвано його ділову репутацію. Завдану моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 50\~000,00 грн. Враховуючи вищевказане, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить: 1.Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену 19 листопада 2015 року в статті під назвою «Фейлетон про цікавих родичів :)» в газеті «РІА Козятин» № 47 та 23 листопада 2015 року в статті під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто … двоюрідні» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, інформацію: - про використання ним непристойних жестів та завдання за це йому тілесних пошкоджень; - про те, що він хворіє на епілепсію та психопатію; - про те, що він жорстоко поводився та знищував тварин; - про те, що очолюване ним фермерське господарство не сплачує податків; 2.Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову його репутацію, поширену 23 листопада 2015 року в статті під назвою «Мафік з функцією собаки?» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, інформацію про те, що [PERSON] був обраний головою Козятинської районної ради для того, щоб оберігати тіньовий оборот злочинного характеру; 3.Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-група «РІА», товариства зобмеженою відповідальністю «Видавництво «РІА» на його користь 50\~000,00 грн. завданої моральної шкоди; 4.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РІА Холдинг» на його користь 50\~000,00 грн. завданої моральної шкоди; 5.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-група «РІА», товариства зобмеженою відповідальністю «Видавництво «РІА»,товариства з обмеженою відповідальністю «РІА Холдинг» на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях. Просив позов задовольнити. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-група «РІА» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення та пояснив, що дане товариство не веде діяльності щодо видання сайту «kazatin.com». Всі права щодо видання сайту передано ТОВ «Видавництво «РІА», саме воно розміщує матеріали на сайті та самостійно несе відповідальність перед третіми особами. Таким чином, ТОВ «Медіа-група «РІА» не є належним відповідачем у справі. Просив відмовити у позові до ТОВ «Медіа-група «РІА». В судовому засіданні представник товариства з обмеженою відповідальністю «РІА Холдинг» [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснив, що дане товариство не веде діяльності щодо видання газети «РІА К». Її діяльність здійснює ТОВ «Видавництво «РІА», яке і є належним відповідачем у справі. Просив відмовити в задоволені позовних вимог, заявлених до ТОВ «РІА Холдинг». Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «РІА» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення та додав, що абзаци 2 та 3 статті, яка стала підставою для позову, містить оціночні судження. Щодо статті «Фейлетон про цікавих родичів:)», то вона являє собою художній твір. Так, «фейлетон» - це художньо-публіцистичний жанр літератури, в основі якого лежать реальні факти, які зображено в сатиричному або гумористичному плані. Тому наведені в ньому вислови, які зазначаються у позовній заяві, не можуть бути підтвердженні чи спростовані, зважаючи на відсутність в них фактичних даних. Представник зазначив, що позивач є публічною особою, тому межа допустимої критики є значно ширшою ніж пересічної особи. [PERSON] не намагався використати можливість досудового реагулювання спору. Також не заявляється вимога про видалення статтей з сайту, їх спростування, а лише заявлено грошові вимоги. Представник не погоджується з висновком експертизи та має сумніви щодо наявності моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою суду від 14 лютого 2017 року в справі було призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України (а.с. 55). На вирішення експертів поставлено наступне питання: який розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті завдано [PERSON] опублікуванням 19 листопада 2015 року статті під назвою «Фейлетон про цікавих родичів☺» в газеті «Ріа Козятин» №47, 23 листопада 2015 року статті під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення лоМафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто … двоюрідні» на веб-сайтіКаzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, 23 листопада 2015 року статті під назвою «Мафік з функцією собаки?» на сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет?. Ухвалою суду від 30 серпня 2017 року провадження у справі було відновлено, в звязку з надходженням висновку експерта (а.с. 77). Слід зазначити, що ухвалою суду від 1 березня 2018 року в задоволенні клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «РІА» про зупинення провадження було відмовлено. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов протиУкраїни" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частинуспільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року у випуску №47 газети «РІА Козятин» була опублікована стаття під назвою «Фейлетон про цікавих родичів:)» (а.с. 5-6). У цій статті, зокрема, вказано: «Чого вартий (знаменитий його фак.-жест правої руки), за що довго терпляче носив синці під очима.»; « Не знаю, в якому коліні, але саме Мафіку-Слободенюку-Віктору вона передала в спадок свою хворобу епілепсію та психопатію.»; «Доводив колективну худобу до стану падежу і з презирством тягнув у гноярку, де ще живу топив у сечі, пригортаючи екскаватором.»; «І так ввійшов у роль, що фермерське господарство, яке він очолює, перестало платити податки». Дана стаття була розміщена невідомою особою під псевдонімом [PERSON]. 23 листопада 2015 року в мережі Інтернет на веб-сайті http://kazatin.com/ було розміщено статтю під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей немає ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто … двоюрідні». Даний факт підтверджується роздруківкою тексту статті з вказаного сайту (а.с. 8-12). Дана стаття містить аналогічну негативну інформацію про позивача, що і попередня стаття. Також, 23 листопада 2015 року в мережі Інтернет на веб-сайті http://kazatin.com/ було розміщено статтю під назвою «Мафік з функцією собаки?», що підтверджується роздруківкою тексту статті з вказаного сайту (а.с. 14-16). У цій статті, зокрема, вказано: «Зовсім по іншому-Мафік-двоюрідний брат [PERSON] Берта-Мария-Бендера-Бей, бабушка яких [PERSON] Баторі, племінниця короля [PERSON] Баторія, відома масовим вбивством молодих дівчат, що зайняв посаду в районі 5-го державного рангу. Коронований депутатами нинішнього скликання, в яких є довідки про те, що вони в здоровому глузді і наймають на роботу, як сторожову собаку.»; «За нашими дослідженнями (можемо доказати) агрофірмами району ті, що входять в аграрну партію краю (що не скажеш про холдінги) фермерські господарства, СВК, СТОВ та інших форм власності незаконно володіють в районі майже пятьма тисячами гектарів землі з року в рік. Не сплативши жодних податків!». Всі ці статті були розміщені невідомою особою під псевдонімом [PERSON]. Згідно договору про надання прав користування сайтом, укладеним 14 січня 2014 року між ТОВ «Медіа-група «РІА» та ТОВ «Видавництво «РІА»,ТОВ «Медіа-група «РІА» надав останньому право користування нематеріальними активом-сайтом «kazatin.com», який належить ТОВ«Медіа-група «РІА», як реєстр анту доменного імені (а.с. 17). Пунктом 2 даного договору визначено, що користувач (ТОВ «Видавництво «РІА») розміщує на [PERSON] матеріали (інформація, оголошення, реклама, інші матеріали). Користувач самостійно несе відповідальність перед третіми особами за розміщені матеріали. Згідно з рішенням Козятинської районної ради Вінницької області №01-01-07 від 20 листопада 2015 року, [PERSON] було обрано головою даної ради (а.с. 20). Слід зазначити, що до цього позивач обирався депутатом Козятинської районної ради 23 скликання (1998-2002 роки) та 4 скликання (2002-2006 роки) (а.с. 44). Як вбачається з довідки №11687/218 від 21.11.2016 року, виданої т.в.о. начальником Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції [PERSON], [PERSON] протягом 2015 року до Козятинського відділення поліції з тілесними ушкодженнями не звертався (а.с. 39). Згідно з відомостями, які містяться в довідці Калинівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області від 21.11.2016 року, протягом 2010-2015 р.р. заборгованість по платежах до бюджетів у СФГ «Влад» відсутня (а.с. 40). Відповідно до довідки Управління регіонального розвитку Козятинської РДА Вінницької області № 01-08/887 від 14.12.2016 року, судом встановлено, що з 2000 року по теперішній час загибелі великої рогатої худоби в СФГ «Влад» с. Марківці не було (а.с. 41). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є керівником селянсько (фермерського) господарства «Влад», приватного підприємства «Торговий дім «Совва» (а.с. 42, 43). Факт перебування позивача на посаді голови вказаних підприємств також підтверджується записами, зроблених в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 45-46). Щодо тверджень, висловленого в статтях, про хворобу [PERSON] на епілепсію та психопатію, то вони спростовуються довідками КП «Козятинська центральна районна лікарня Вінницької області» від 23.01.2017р. (а.с. 47). Згідно з даними довідками [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Разом з тим, слід зазначити, що [PERSON] 19 листопада 2015 року звертався до лікаря невролога з приводу хронічної недостатності мозкового кровообігу ІІ ст., гіпертонічний криз. Причиною погіршення стану здоровя стала реакція на стресову ситуацію (а.с. 48). Згодом, 23 листопада 2015 року позивач повторно звертався до вказаного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ст., гіпертонічного кризу, гострої реакції на стрес. Причиною звернення за медичною допомогою, можливо, стала публікація в пресі (а.с. 49). Виходячи з висновку експерта № 43п від 09.08.2017 року, виготовленого Вінницьким НДЕКЦ МВС України, судом встановлено, що орієнтовний розмір відшкодування грошової компенсації моральної шкоди, спричиненої [PERSON] опублікуванням 19 листопада 2015 року статті під назвою «Фейлетон про цікавих родичів:)» в газеті «РІА Козятин» № 47, 23 листопада 2015 року статті під назвою «[PERSON] Берта-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободянюка-Віктора. Вони просто … двоюрідні» на веб-сайті Кazatin.com(http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, 23 листопада 2015 року статті під назвою «Мафік з функцією собаки?» на сайті Кazatin.com(http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, складає 40,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (а.с. 68-74). Суд приймає до уваги вищевказаний висновок, у якому детально викладено аналіз обставин, з якими позивач пов'язує івиникнення в нього моральної шкоди, та їх вплив на психологічний та емоційний стан [PERSON] Відповідно до ст. 3 Конституції України честь та гідність визнаються найвищою соціальною цінністю, а ст. 28 Конституції передбачено, що кожний має право на повагу до його гідності. Право людини на захист від посягань на честь, гідність і ділову репутацію закріпленов таких актах, як Загальна декларація прав людини, прийнята і проголошена резолюцією 217 A (III)\~ Генеральної [PERSON] ООН від 10 грудня 1948 року, Європейська конвенція захисту прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, - ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. Стаття 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. На що також було звернуто увагу Верховним Судом України в п. 4 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року. Судом прийнято до уваги, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). На що також було звернуто увагу Верховним Судом України в п. 15 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року. Пунктом 18 вказаної вище постанови ПВС № 1 від 27.02.2009, передбачено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Представники відповідачів всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надали доказів відповідності інформації, розміщеної 19 листопада 2015 року в статті під назвою «Фейлетон про цікавих родичів:» в газеті «РІА Козятин» № 47 та 23 листопада 2015 року в статті під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто двоюрідні» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, а також 23 листопада 2015 року в статті під назвою «Мафік з функцією собаки?» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет. Пунктом 19 постанов ПВС№ 1 від 27.02.2009 року передбачено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Основними принципами інформаційних відносин, згідно із ст. 2 Закону України «Про інформацію» є гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації та свобода обміну нею; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-\-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. В пункті 19 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, розяснено судам, що відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Так, оціночним судженням є поширена інформація, яка не містить фактичних даних та за своєю суттю є критикою чи оцінкою дій особи. Суд приймає до уваги те, що статті, на які посилається позивач носять інформацію про фактичні дані, крім того суб'єктивну думку автора висловлено в брутальній, принизливій та непристойній формі. З дослідженими матеріалами справи випливає, що інформація викладена в статях, поширених 19 листопада 2015 року під назвою «Фейлетон про цікавих родичів:» в газеті «РІА Козятин» № 47 та 23 листопада 2015 року під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто двоюрідні» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, а також 23 листопада 2015 року під назвою «Мафік з функцією собаки?» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет є не основаними на правдивих доказах і підтвердженнях, як такого громадського інтересу не мають та автор статей порушив професійні норми щодо викладення інформації. Отже, суд спростовує посилання представників відповідачів на свободу вираження поглядів, викладених у оспорюваних позивачем статтях. Також, суд не приймає до уваги посилання представників відповідачів на те, що негативні відомісті, викладені в статтях, стосувались [PERSON] як посадової особи органу місцевого самоврядування, що дозволено з огляду на практику Європейського суду з прав людини, оскільки негативна інформація про [PERSON] була опублікована 19 листопада 2015 року в статті Фейлетон про цікавих родичів :) в газеті РІА Козятин № 47, видавцем якої є ТОВ "Видавництво "РІА". На момент опублікування вказаної статті - 19 листопада 2015 року - [PERSON] не був головою Козятинської районної ради. [PERSON] був обраний головою Козятинської районної ради лише 20 листопада 2015 року, що підтверджується рішенням Козятинської районної ради від 20 листопада 2015 року. Таким чином, відомості, що містились в статті Фейлетон про цікавих родичів :) та в ідентичній статті [PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто ... двоюрідні не стосувались [PERSON] як посадової особи органу місцевого самоврядування. Крім того, в резолюції парламентської [PERSON] Європи 1165 (1998 р.) та в рішеннях Європейського суду з прав людини, на які посилаються представники відповідачів, йде мова про більш широкі межі громадської критики посадових осіб з приводу виконання ними посадових функцій та їхніх дій в період перебування на відповідній посаді. Проте, вищевказана інформація була опубліковано до того, як [PERSON] став головою Козятинської районної ради та стосувалась подій щодо періоду життя позивача як приватної особи. З огляду на вказані обставини, твердження про наявність підстав для більш широкої критики [PERSON] як посадової особи органу місцевого самоврядування є безпідставними. Суд прийшов до висновку, що представником позивача суду доведено факт поширення недостовірної інформації відносно [PERSON] в статях, поширених 19 листопада 2015 року під назвою «Фейлетон про цікавих родичів:» в газеті «РІА Козятин» № 47 та 23 листопада 2015 року під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто двоюрідні» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, а також 23 листопада 2015 року під назвою «Мафік з функцією собаки?» на веб-сайті Каzatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, та спростовано належними доказами, що знаходяться в матеріалах справи, наслідком чого стало порушення немайнового права позивача. Судом не встановлено наявності підстав для звільнення від відповідальності відповідачів за публікацію недостовірної інформації, визначених Законом України «Про інформацію» та Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в розмірі 100 000, 00 гривень, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~заподіяних\~\~фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи. Цивільний кодекс України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, компенсується заподіювачем за наявності його вини (ст. 1167 ЦК України). Судом встановлено наявність спричинення моральної шкоди позивачу внаслідок поширення недостовірної інформації, яка стала відома широкому загалу. В тому числі, наявний причинний звязок між шкодою і протиправним діянням заподіювача, позивачем зазначено в чому саме полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При визначені розміру причиненої моральної шкоди суд приймає до уваги\~\~ п. 9 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~ зазнав\~\~ позивач,\~\~ характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за\~\~ зверненням\~\~ потерпілого\~\~ - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, суд приймає до уваги Рішення Європейсього суду від 25.06.1992 року по справі Торгер Торгерсон (Thorgeir Thorgeirson) проти\~\~ Ісландії скарга № 00013778/88, згідно якого Європейський суд застосував принцип , що санкції за розповсюдження інформації правдивість яких не доведена в суді, порушують ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод - свободу вираження поглядів, коли: 1) помилка є не суттєвою в контексті повного розповсюдженого матеріалу, 2) матеріал стосується теми, що має громадський інтерес; 3) журналіст, хоч і помилявся, зробив ще добросовісно, не порушуючи професійних норм. Беручи до уваги ступінь вини відповідачів; те, що грошове відшкодування має бути співмірним із заподіяною шкодою і не повинно призводити до припинення діяльності засобу масової інформації чи іншого обмеження свободи його діяльності, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Видавництво «РІА» та ТОВ «Медіа-група «РІА» на його користь в сумі 50\~000, 00 гривень, та з ТОВ «РІА Холдинг» на його користь в сумі 50\~000, 00 гривень підлягають задоволенню, в межах заявлених вимог. Отже, враховуючи вище викладене, наявні підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача, яка в свою чергу обґрунтована та підтверджена належними доказами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванихправ, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену 19.112015 року у статті під назвою «Фейлетон про цікавих родичів :)» в газеті РІА Козятин № 47 та 23.11.2015 року в статті під назвою «[PERSON] Берта-Мария-Бендер-Бей не має ніякого відношення до Мафіка-Слободенюка-Віктора. Вони просто ... двоюрідні» на веб-сайті Kazatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, інформацію: про використання [PERSON] непристойних жестів та завдання за це йому тілесних ушкоджень; про те, що [PERSON] хворіє на епілепсію та психопатію; про те, що [PERSON] жорстоко поводився та знищував тварин; про те, що очолюване [PERSON] фермерське господарство не сплачує податків; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], поширену 23.11.2015 року в статті під назвою «Мафік з функцією собаки?» на веб-сайті Kazatin.com (http://kazatin.com/) в мережі Інтернет, інформацію про те, що [PERSON] був обраний головою Козятинської районної ради для того, щоб оберігати тіньовий оборот злочинного характеру.; стягнення з ТОВ «Медіа-група «РІА», ТОВ «Видавництво «РІА» на користь [PERSON] 50 000,00 гривень завданої моральної шкоди в результаті розповсюдження недостовірної інформації; стягнення з ТОВ «РІА Холдинг» на користь [PERSON] 50 000,0 гривень завданої моральної шкоди в результаті розповсюдження недостовірної інформації. Відповідно до ст.ст. 137,139, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3 859, 00 гривень, по 1\~286, 33 гривень з кожного, витрати на проведення експертизи в сумі 5\~076, 00 гривень, по 1\~692, 00 гривень з кожного, а також витрати на правову допомогу в сумі 5000, 00 грн., по 1666 грн. 67 коп. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved