Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсним, в обґрунтування позову зазначив, що в 2013 р. у нього виникло бажання придбати автомобіль в кредит, розуміючи нестабільність курсу долара США, він бажав отримати кредит в національній валюті. В автосалоні, де він хотів придбати автомобіль «ЗАЗ Форза», його повідомили, що єдиним можливим варіантом для оформлення автомобілю в кредит є його купівля через компанію ТОВ «АВТО ПРОСТО» за програмою «АвтоТак», що нічим не відрізняється від звичайного кредиту. Представники ТОВ «АВТО ПРОСТО» розяснили, що вартість автомобіля становить 88 806,00 грн. Для купівлі автомобіля йому буде необхідно сплачувати щомісячний платіж за договором в розмірі 1425 грн., що становить 1,6055% від вартості автомобілю. Вказаний відсоток складається з періодичного платежу в розмірі 1,1905% та винагороди на користь ТОВ «[PERSON] так» в розмірі 0,415% на місяць. Всього договором було передбачено сплату 84 щомісячних платежів, таким чином загальна сума, яку він передбачав сплатити за автомобіль склала би 119 700,00 грн. (84x1424), з них вартість автомобіля - 88806,00 грн., відсотки та винагорода - 30 894 грн. Представники ТОВ «АвтоТак» не надали мені можливість отримати примірник договору для його детального вивчення, зосередили увагу на додатку №1 до Договору, в якому було зазначено основну інформація по договору: вартість автомобіля 88806,00 грн., кількість платежів: 84, щомісячний платіж: 1,1905%, щомісячна винагорода: 0,415%. р. 26.02.2013 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі №700764. Позивач зазначає, що за даним договором передбачено лише можливість одержання права на купівлю автомобіля за рахунок сплачуваних всіма учасниками групи коштів, без залучення власних коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО» та не передбачено жодних гарантій отримання автомобіля, навіть у разі повної оплати його вартості. Діяльність відповідача вводить його, як споживача його послуг, в оману та є елементом нечесної підприємницької практики у вигляді створення та діяльності пірамідальної схеми, до якої він був залучений при укладанні договору. Оскільки, програма системи «АвтоТак» формується виключно на коштах учасників групи, без залучення коштів відповідача. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками групи. Таким чином, розподіл коштів фонду групи між учасниками системи має всі ознаки фінансової піраміди, тобто, коли один учасник системи за свої власні кошти, без залучення коштів відповідача, оплачує автомобіль іншому учаснику групи, що прямо заборонено законом. В звязку з використанням в договорі пірамідальних схем, вважає договір слід визнати недійсним. Також позивач зазначає, що на час розгляду справи, розмір щомісячних платежів збільшилася з 1450 грн. до більше 3000 грн., що на момент укладання договору він не міг передбачити. Не може впливати на встановлення відповідачем поточної вартості автомобіля, на підставі якої розраховується щомісячний платіж по кредиту. Вказує, що законом прямо заборонено змінювати розмір платежів по кредиту в односторонньому порядку, а тому вказані умови є несправедливими та недійсними. Додаток №1 до договору по своїй формі не є графіком внесків по договору. В ньому відсутня інформація щодо дати, коли внесок потрібно робити, в якому розмірі та в які строки. З вказаного графіку неможливо встановити загальну вартість внесків по договору, та яка сукупна вартість витрат згідно графіку буде становити на дату останнього внеску. Графіком не встановлено конкретного розміру платежу по кредиту, що порушує його права як споживача за договором. Умовами договору не встановлено, яка саме особа є Постачальником за договором, на підставі яких даних встановлюється поточна ціна автомобіля. На офіційному сайті інформаційної системи Держфінпослуг, ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах 28.02.2013 р. (дата видачі ліцензії).Вчинення укладення ТОВ «АВТО ПРОСТО» договору про надання фінансових послуг від 26.02.2013 р. є порушенням Закону України «Про фінансові послуги та ринок фінансових послуг» та є підставою для визнання цього правочину недійсним, оскільки ліцензію на провадження діяльності юридична особа отримала лише 28.02.2013 р. Позивач просить суд визнати недійсним договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 26.02.2013 року № 700764, укладений між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що 19 січня 2012 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. На виконання ліцензійних умов 15.01.2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» мало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013 року. 26 лютого 2013 року між сторонами у справі було укладено Договір № 700764 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару, (автомобіля у групі, який укладено у повній відповідальності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого Договору та його повну відповідність законодавству України. Також представник відповідача зазначив, що позивачем у серпні 2013 року отримано автомобіль за наслідком належного виконання умов угоди, про що позивач свідомо не зазначає. Про природу правочину, перелік прав і обов'язків позивача, а також перелік прав та обовязків ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг. В момент підписання Договору, позивач отримав примірник Договору, які містять опис послуг. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Угоди. Всі положення угоди чітко викладені в Договорі. Кожне положення Договору прописано детально з метою виключити можливість усного тлумачення умов Угоди. Відповідач також додав, що посилання позивача на норми законодавства які регулюють кредитні правовідносини не можуть прийматись до уваги, оскільки адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах є постійною фінансовою послугою, яка не має жодного відношення до кредитних правовідносин. [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та інші докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконання умов договору №700764, укладеного між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] 26.02.2013 року про надання позивачу послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу «ЗАЗ Форза», поточна ціна автомобіля в грн., дійсна на день укладення договору складає 88,806,00 грн. (а.с.6), згідно додаткового договору до зазначеного договору, що свідчить про стан розрахунків за Договором про адміністрування на дату надання права на отримання автомобіля, загальна сума грошових зобовязань учасника станом на день підписання цього додаткового договору становить 121745,28 грн., [PERSON] було сплачено ТОВ «АВТО ПРОСТО» платіж у розмірі 32026,80 грн. (а.с. 11 зв.). Відповідно до укладеного договору позивач повинен внести внесок, а також щомісячно сплачувати чисті платежі, які товариство може використовувати для формування фонду для здійснення оплати товару на користь клієнта системи, а також адміністративні витрати. Товариство організовує і проводить розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару та надає інформацію щодо їх результатів виключно учаснику системи. Відповідно до договору, [PERSON] гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля, за умови що виконає всі зобов'язання, які випливають з цього договору. Відповідно до ст.5 договору, договір діє протягом семи років, але в будь якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань. Статтею 2 договору зазначено розрахунок періодичних платежів та половинних періодичних платежів, щомісячної винагороди за послуги з адміністрування і строк їх сплати, призначення внесків, п.3.1 було передбачено, що сплачені авансові платежі будуть використані для послідовного скасування періодичних платежів із щомісячною винагородою за графіком платежів у зворотному порядку, починаючи з останнього періодичного платежу. Статтею 1 передбачено створення групи, за якою учасник уповноважує [PERSON] на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобовязання щодо сплати винагороди адміністратора, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобовязання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобовязань за договором. Учасник системи повинен отримати автомобіль, за умови виконання зобов'язань, встановлених договором (ст.5 договору). Отже кінцевим результатом укладеної угоди з учасником певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками, за умов дотримання ними передбачених договором умов. Право на отримання автомобіля надається за порядком, визначеним договором та відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, проведених іншими учасниками групи. Відповідач отримує оплату лише за розрахунок продажу продукції - надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів. Згідно ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч.1,п.7 ч.3,ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Системний аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Отже, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Як слідує, предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. За положеннями ст.2 договору, ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. Передбачені угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками. Таким чином, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників. Головною ознакою відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" є товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору. Надання установою послуг з адміністрування активів, створених за рахунок залучених періодичних внесків учасників групи з метою обєднання їх коштів і спрямованих на почергове придбання кожним із них певних товарів, обумовлених в договорі, є правомірною діяльністю з надання фінансових послуг (за умови отримання ліцензії), передбаченою ст.1 Закону України « Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», а не нечесною підприємницькою практикою у розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», наслідком якої є визнання угоди недійсною. Указані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, від 25 червня 2014 року № 6-74 цс14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що автомобіль отримано позивачем та на час розгляду справи знаходиться в його користуванні. Посилання позивача та його представника на ту обставину, що відповідач на час укладення зазначеного договору не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки договір між сторонами укладено 26.02.2013 року до отримання відповідачем ліцензії 28.02.2013 року, спростовується матеріалами справи. Так, ТОВ «АВТО ПРОСТО» має відповідний дозвіл (ліцензію) №198421 на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Строк дії ліцензії з 15.01.2013 року по 15.01.2018 року, дата видачі ліцензії 15.01.2013 року. Тобто на час укладення договору, ТОВ «АВТО ПРОСТО» було надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг. Посилання позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача, суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору [PERSON] отримав примірник договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО» Окремим пунктом договору йдеться, що підписання цього договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору й додатків до нього (а.с.68). Статтею 12 договору передбачено умови розірвання договору та повернення коштів. Але позивач з заявою про розірвання договору до відповідача не звертався, крім того, отримавши автомобіль, продовжує ним користуватися. З огляду на викладене, судом не встановлено наявності обману та ознак "пірамідальної схеми" у діях ТОВ «АВТО ПРОСТО» під час укладення договору між позивачем та відповідачем, а умови договору узгоджується з положеннями ст. 18, п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Outcome: dismissed