Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] є власником [ADDRESS] та згідно з нормами Житлового кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про теплопостачання", "Правил користування житловими будинками та гуртожитками" повинен щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги. Відповідач за користування тепловою енергією не сплачує, у зв?язку із чим за період з 01.06.2006 року по 01.12.2014 року утворилась заборгованість в сумі 12 061,29 гривень. Просив стягнути заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 12061,29 гривень, а також 3% річних від простроченої суми - 1085,40 гривень, інфляційні витрати в сумі 2925,31 гривень, а всього - 16072 гривні. Під час судового розгляду заявою від 08.03.2015 року зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.08.2007 року по 01.12.2014 року в сумі 11 235, 63 гривень, та штрафні санкції в розмірі 4233,78 гривень і судовий збір в сумі 243,60 гривень, а також поновити пропущений строк звернення до суду. В суді представник позивача за довіреністю Ястребова І.Г. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. В обґрунтування зазначила, що відповідач в добровільному порядку плати за користування тепловою енергією не вносить та заборгованість, що вже утворилась, не відшкодовує. Актом теплової комісії підтверджується факт того, що в квартирі відповідача демонтовано радіатори опалення, однак наполягала на тому, що він отримує послуги з теплопостачання, оскільки трубопровід, який проходить через його квартиру, закільцований, однак не за ізольований, у зв?язку із чим тепловою інспекцією додатково виконаний розрахунок обсягу спожитого ним тепла. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що він дійсно є квартиронаймачем [ADDRESS], але не є споживачем послуг позивача, оскільки з вересня 2006 року в квартирі опалювальні прилади демонтовані у зв?язку із аварійним станом. До теперішнього часу він не має коштів на придбання радіаторів опалення та, виконуючи вказівки ККП "Маріупольтепломережа", він здійснив ізоляцію трубопроводу, який частково проходить через його квартиру. Таким чином, він не є споживачем послуг, які надає позивач, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER](а.с. 4). Як встановлено судом, в квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій мешкає [PERSON], з 12 жовтня 2006 року демонтовані опалювальні прилади, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2-157\\08 за позовом ККП "Маріупольтепломережа" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 04 березня 2008 року позов МККП "Маріупольтепломережа" було задоволено частково та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] стягнуто в солідарному порядку заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01.10.2005 року по 01.11.2006 року в сумі 26,82 гривень, а також судові витрати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Факт демонтажу радіаторів опалення в квартирі відповідачів досліджувався під час судового розгляду, знайшов свого підтвердження та саме з цих причин позовні вимоги судом задоволені частково. Актом обстеження комісії ККП "Маріупольтепломережа" від 23 лютого 2015 року підтверджується, що на даний час в квартирі відповідача опалювальні прилади в залі, спальні та кухні відрізані, демонтовані. (а.с. 24). Факт відсутності радіаторів опалення в квартирі відповідача і як наслідок неотримання ним послуг з теплопостачання підтверджений також численними заявами відповідача до позивача про відсутність батарей в його квартирі, з проханням укладання акту про це та лист Житлово-комунального підприємства №2 Приморського району №321/04 від 02.11.2006р. (а.с.16-19). Відповідно до вимог ст.ст. 67, 68 ЖК України, "Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач (власник, наймач квартири) зобов'язаний своєчасно щомісячно вносити плату за надані послуги з отримання теплової енергії. Вказаний обов'язок виникає внаслідок надання та отримання послуги. Таким чином, оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач з 2006 року не отримує послуг з теплопостачання, а питання щодо отримання дозволу на відключення від системи теплопостачання після здійснення фактичного відключення ще у 2006 році, на даний час діючим законодавством не врегульоване, теплопостачальна організація до відповідача із позовом про відновлення системи теплопостачання не зверталась, а тому, виходячи із засад цивільного законодавства, а саме принципу розумності, добросовісності та справедливості, суд не може покласти на відповідача обов?язок відшкодувати вартість послуг, які він фактично не отримав. Виконаний позивачем під час судового розгляду розрахунок теплового навантаження на опалення суд взяти до уваги не може, оскільки він не обґрунтований належним чином представником позивача в судовому засіданні, а зазначені в ньому показники є узагальнюючими, температура внутрі приміщення визначена позивачем на власний розсуд (без фактичного замірювання) та за доведеності факту відсутності в квартирі відповідача джерел отримання теплової енергії викликає у суду сумнів в його обґрунтованості. Прийшовши до висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed