Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 30 червня 2006 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №06/08/2-гд. В цей же день між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1 в межах Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30.06.2006 року. Загальні умови вищезазначених договорів передбачають видачу позичальнику кредит в сумі 20\~000 дол. США під 15% річних, строком на 12 місяців, терміном до 29.06.2009 року. В забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30.06.2006р. та додаткових договорів, між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено Договір поруки № б/н від 30.06.2006 року. В червні 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2 в межах Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30.06.2006 року. 26 червня 2009 року між відповідачами була укладена додаткова угода №1 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30.06.2006 року. Даною угодою було збільшено строк погашення кредиту, змінено розмір процентів за кредитом та встановлена штрафна процентна ставка. Позивач звертає увагу, що всі вищезазначені зміни до кредитного договору, які збільшували розмір відповідальності поручителя, не були погодженні з нею. Згоди на зміну зобов'язання позивач також не надавала. З огляду на зазначене, позивач ввважає, що договір поруки слід вважати припиненим з 26.06.2009 року, тобто з моменту збільшення обсягу відповідальності. Ще однією підставою для визнання поруки припиненою є не пред'явлення вимоги до поручителя про поверення кредиту. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить визнати поруку, на підставі договору поруки № б/н від 30.06.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та [PERSON] припиненою, починаючи з 26.06.2009 року. Судові витрати просить стягнути з [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з'явився, надавши суду заяву з проханням провести розгляд даної справи без його участі та позивача. Просить позов задовольнити повністю, а також судовий збір залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Універсал Банк» в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надіславши на електронну адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позов підтримує, не заперечує проти його задоволення. Не заперечує проти повернення боргу, кошти поверне при поліпшенні свого фінансового стану. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 30 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд, відповідно до умов якого банк надав кредит останньому шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом 20\~000,00 дол. США строком до 29 червня 2009 року (а.с. 4-5). Порядок і умови надання таких послуг визначаються в додаткових договорах, що укладаються в рамках цього договору і носять назву відповідно до виду операції. Пунктом 4.3.1. Генерального договору, позичальник зобовязався використати кредит за цільовим призначенням і повернути його відповідно до умов даного договору. Всі надходження на будь-які поточні рахунки в станні 30 кадендарних днів терміну користування кредитом спрямовувати на погашення кредитної заборгованості. Також позичальник зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому даним договором (п. 4.3.2. Генерального договору). Також, матеріалами справи встановлено, що 30 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1 (з відкриттям відновлювальної кредитної лінії) в межах Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006 року (а.с. 6). Відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах: відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20\~000,00 дол. США на споживчі цілі, строком до 29.06.2007 р.зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Даний договір є невідємною частиною Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006р. Згідно п. 2.4. вищевказаного кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно. Проценти користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. День надання кредиту і день повернення кредиту нараховані проценти, рахуються як один день. Відповідно до п. 2.10. Кредитного договору №1, за оформлення документів по відкриттю кредитного рахунку позичальник сплачує банку комісію в сумі 100 грн. на рахунок № 61114901010201, відкритий в банку. За видачу та обслуговування кредиту позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0,5% від кожного траншу, щоразу до моменту видачі кредитних коштів (п. 2.11. Кредитного договору №1). 20 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2 (з відкриттям відновлювальної кредитної лінії) в межах Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006 року (а.с. 7). Зі змісту даного договору вбачається, що банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах: відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20\~000,00 дол. США на споживчі цілі, строком до 19.06.2008 р.зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Даний кредитний договір є невідємною частиною Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006р. Також умовами даного договору визначено умови нарахування процентів за користування кредитом, сплата комісії за оформлення документів по відкриттю кредитного рахунку, а також комісії за видачу та обслуговування кредиту. Крім того, 26 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30.06.2006 року (а.с. 8-9). Відповідно до умов даної угоди сторони домовилися, що позичальник зобовязується виконати свої зобовязання за договором з урахуванням наступного. Сторони підтверджують, у відповідності до Кредитного договору №1 (з відкриттям відновлювальної кредитної лінії) в межах Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006 року позичальнику встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 20\~000 дол. США. Станом на 26 червня 2009 року фактична заборгованість позичальника в рамках кредитної лінії, вказаної в п. 1.1. цієї Додаткової угоди, становить 19\~851,28 дол. США. Пунктом 1.3. Додаткову угоду №1 визначено, що сторони домовилися, що з дати підписання цієї Додаткової угоди вказана в пункті 1.2 цієї Додаткової угоди сума фіксується як кредит (без права поновлення у випадку часткового погашення), та позичальник зобовязується здійснювати погашення такого кредиту на наступних умовах. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до цієї Додаткової угоди (з врахуванням умов п. 1.3.4 цієї Додаткової угоди), якщо тільки не застосовується інший (коротший) термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або цієї Додаткової угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Кінцевий строк погашення кредиту 01 червня 2014 року. Відповідно до п. 1.3.3. Додаткову угоду №1, за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Додатковолю угодою: -з 26 червня 2009 року до 31 травня 2010 року включно встановлюється процентна ставка в розмірі 10,40% річних; -з 01 червня 2010 року до 31 травня 2012 року включно встановлюється процентна ставка в розмірі 17,68% річних; -а починаючи з 01 червня 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15,25 % річних. Також даною угодою визначено порядок сплати пені та процентів за користування кредитними коштами понад строк. Крім того, судом встановлено, що 30 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та позивачем [PERSON] було укладено Договір поруки (а.с. 3). Відповідно до умов даного договору, поручитель-Капійчук Н.Д. зобовязалася перед кредитором відповідати по зобовязаннях [PERSON], що випливають з Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 06/08/2-гд від 30 червня 2006 року, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між кредитором та боржником, за умовами якого станній зобовязаний до 29 червня 2009 року повернути кредитні кошти у розмірі 20\~000 дол. США, проценти за користування ним у розмірі, передбаченому додатковими договорами до нього, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі передбачені кредитним договором, додатковими договорами до нього та/або даним Договором, в тому числі витрати понесені кредитором у випадку звернення стягнення на предмет застави. У випадку продовження строків виконання зобовязань за кредитним договором (шляхом укладення додаткових договорів до нього), дія поручительства, передбаченого цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань. В пункті 2 Договору поруки зазначено, що поручитель ознайомлений з умовами Генерального договору, а також з будь-якими додатковими договорами до нього. Відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання за кредитним договором (п. 3 Договору поруки). Згідно п. 4 Договору поруки, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, на які поручитель зобовязаний перерахувати вказані кошти. \~Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, в пункті 11 Договору поруки зазначено, що всі зміни та доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін. От же, в супереч вимогам даного пунтку договору, всі зміни до кредитного договору, якими було збільшено розмір відповідальності як боржника так і поручителя, не були погоджені з поручителем. Даний факт підтверджується відсутністю будь-яких додаткових договорів до договору поруки. Частина перша станні 559 ЦК України визначає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналізуючи положення даної статті, суд приходить до переконання, що в разі збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, однак без згоди поручителя, відсутні підстави для притягнення поручителя до відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Отже, підставою для припинення поруки є зміна основного зобовязання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя, без його згоди. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором, у встановленому законом порядку, протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Тобто закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності збільшується, згода поручителя вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Слід відзначити, що поручитель [PERSON] не надавала своєї згоди на зміну зобовязання боржника, що підтверджується відсутністю відповідних листів до банку, так і відсутністю додаткових угод про внесення змін до договору поруки. Слід зазначити, що зміни до кредитного договору оформлювалися письмово, зокрема укладалися кредитні договори №1, №2, додаткова угода №1, однак зміни до договору поруки не оформлювалися додатково шляхом укладення угод. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач знала про існування Кредитного договору №2 та Додаткової угоди №1, оскільки вона їх не підписувала та банк не повідомляв (листами) її про укладення даних правочинів. З огляду на це, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для прининення договору поруки з 26.06.2009 року, тобто з моменту збільшення обсягу відповідальності. Також п. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, вищевказаний шестимісячний строк встановлений ст. 559 ЦК України не може змінюватись за домовленістю сторін. Так, матеріалами справи встановлено, що 26 травня 2009 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було надіслано відповідачу боржнику [PERSON] вимогу про дострокову сплату кредиту, процентів та штрафних санкцій за порушення виконання зобовязань (а.с. 10). Слід зазначити, що жодної вимоги поручителю банком направлено не було, що є порушенням п. 6 Договору поруки. \~Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно п. 4.2.5. Генерального договору, при настанні випадків передбачених п.п. 8.2.1.-8.2.3. даного договору, банк має право розірвати даний договір, достроково стягнути в повному розмірі всю суму заборгованості за даним договором (кредит, проценти, штрафні санкції та інші платежі). Отже, надіславши вимогу боржнику банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, в результаті чого настав строк виконання основного зобовязання. Дана правова позиція підтверджується і висновком викладеним в п. 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, а саме, що строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Також в правовій позиції Верховного суду України, висловленій в постанові від21 січня 2015 року, справа № 6-190 цс14, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. В суперед цього, впродовж передбаченого законом строку банком до поручителя відповідної вимоги направлено не було. Окрім того, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Аналогічна думка міститься в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року справа № 6-53цс14. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] про визнання поруки припиненою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на прохання його представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved