Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ фактичні витрати, пов'язані з навчанням, а саме, грошові кошти в розмірі 45 139 гривень 93 копійки. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 405 о/с від 31.07.2008 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС. 16.08.2008 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ (далі - ХНУВС) та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 216 о/с від 02.06.2012 курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області. Наказом ГУМВС України в Харківській області № 139 о/с від 31.07.2012 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Сума витрат складає 45139 (сорок п'ять тисяч сто тридцять дев'ять гривень) 93 копійки. Відповідно до п. 4.4. Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач добровільно відмовився відшкодовувати витрати, пов'язані з навчанням у ХНУВС, відповідно до вимог закону України "Про вищу освіту", постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ", наказу МВС України від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України" позивач звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача, що діє на підставі довіреності Дверницький В.Г., в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини: Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 405 о/с від 31.07.2008 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС (а.с. 7). 16.08.2009 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 4-6). Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 216 о/с від 02.06.2012 курсанта 4-го курсу лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області (а.с.8). Наказом ГУМВС України в Харківській області № 139 о/с від 31.07.2012 лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС (а.с. 9). Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 4.4. Договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно п. 4 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, у відповідача настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені збитки. Відповідно до п. 1ст. 22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 45139,93 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved