Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 14 серпня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позовну заяву обґрунтовував тим, що відповідачу надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] , за період з 1 грудня 2000 року по 1 липня 2019 року існує заборгованість в розмірі 31490,13 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути заборгованість за отримані послуги за період з 01 грудня 2000 року по 1 липня 2019 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 50576,89 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. 30 вересня 2019 року в справі ухвалено заочне рішення, згідно з яким позовні вимоги\~ ПОКВПТГ \~"Полтаватеплоенерго"\~ \~задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 грудня 2000 року по 01 липня 2019 року в розмірі 31490,13 грн та 3 % річних в сумі 3745,13 грн, нарахований індекс інфляції в розмірі 15341,63 грн, а всього 50576,89 грн 79 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати в розмірі 1921 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 5 жовтня 2020 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 30.09.2019, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засіданні з розгляду справи по суті представник позивача не зявилася, але подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 1 грудня 2020 року по 1 липня 2019 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 3149,13 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно з договором купівлі-продажу від 02.08.2004 є власником квартири [ADDRESS] . Отже, [PERSON] в силу норм п. 6) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 02.08.2004 є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач покладені на неї, як на споживача, обов`язки належним чином не виконувала, за отримані послуги не сплачувала, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості саме до відповідача за отримані послуги за період з 02.08.2004. Разом з тим відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, в поданій до суду заяві вказує на пропуск позивачем строків позовної даності. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідач жодних оплат за отримані послуги за період з 02.08.2004 не вносила, отже, не вчиняла дій, які свідчать про визнання позову. З даним позовом позивач звернуся до суду лише 14.08.2019, тобто, з пропуском строків позовної давності. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за отримані послуги з теплопостачання в межах строків позовної давності за період з 01 серпня 2016 року по 1 липня 2019 року в розмірі 17927,65 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних в межах строків позовної давності. Тому з відповідача [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 серпня 2016 року по 01 липня 2019 року в розмірі 17927,65 грн та 3 % річних в сумі 1853,38 грн, нарахований індекс інфляції в розмірі 6534,19 грн, а всього 26315,22 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 999,50 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial