Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Вказала, що до 2006 року сторони перебували у шлюбі, фактично проживали разом до 2008 року. Від цього шлюбу народилося двоє дітей. Зазначила, що діти проживають разом із нею, відповідач проживає окремо, відповідач не цікавиться життям дітей, не приймає участь у їх вихованні, ухиляється від сплати аліментів, своєю поведінкою завдає шкоду здоров'ю дітей. У зв'язку із цим позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що під час шлюбу чоловік не турбувався про сім'ю, вживав наркотичні засоби, не працював. Після розлучення він брав сина на роботу вночі. Діти до батька ходили самі. Минулого року відповідач побачив сина і сказав, щоб той прийшов до [PERSON]. Син не прийшов. Відповідач прийшов до сина і почав виясняти, чому той не прийшов. Виникла сварка, в ході якої відповідач почав душити її на дивані обома руками. Син схопив відповідача ззаду, тому вона змогла втекти. Відповідач сказав, що хоче забезпечити свою старість, і якщо син не буде платити грошей, то син буде сидіти в тюрмі. Вона зверталася в міліцію, але справу закрили як дрібне хуліганство. Відповідач був разом з її братом, і вони були в стані алкогольного сп'яніння. Відповідач курив в житлі, що шкодило здоров'ю дітей, діти потрібні відповідачу, щоб вони в подальшому виплачували йому грошові кошти. 22.12.2015 року під час побиття сина вона не була в Україні, а близько 4 місяців була за кордоном, оскільки змушена була заробляти гроші. Діти в той час були з її матір'ю. На протязі двох років вона не отримувала від відповідача ніяких коштів. Зараз вона отримує аліменти, 11 000 гривень заборгованості по аліментах отримала у вересні. Її брат бачив, як били і душили сина, але вважає, що її брат нічого не скаже, тому що разом з відповідачем вживають алкогольні напої. Діти часто бачили скандали. Їй також допомагає тьотя Зоня, яка сказала, що коли відповідач прийшов до дітей, донька називала його «дядько». Відповідач працював на заправці і неофіційно на автомийці. Відповідач брав сина на мийку, коли тому було 8 років, на мийку. Одного разу сина не було, відповідач на дзвінки не відповідав, тому вона поїхала до відповідача та на автомийку, але того ніде не було. Вона подзвонила до власника мийки, який сказав, що відповідач перебуває на мийці в стані алкогольного сп'яніння, але з дитиною все в порядку. Власник мийки привіз її на мийку, де відповідач спав п'яний і був син. Коли вона їздить на заробітки, діти перебувають під наглядом мами і тітки, яка живе поруч. Окрім цього, вона постійно спілкувалася з дітьми по скайпу, передавала грошові кошти. Аліменти стягувалися з відповідача, коли той працював. Потім два роки відповідач не працював, нічого не платив, внаслідок чого утворилася заборгованість 23000 гривень, з яких відповідач сплатив 11000 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити його задоволенні. Пояснив, що половина з того, що каже позивачка, є неправдою. Він робив ремонт будинку, коли сину було 14 років, той приходив до нього регулярно. Близько 2 років назад син перестав відповідати на телефонні дзвінки. Йому відомо, що син тікав з дому, а позивач часто дома не буває. Одного разу він прийшов на свято Миколая, донька була сама. Потім позивач йому сказала, що як він прийде на подвір'я, то йому поламають ноги. Силу до позивача на очах дітей він не застосовував. 29 вересня перерахував позивачу гроші. Окрім цього, він залишив для дітей золото. Він звернувся в батьківський комітет, щоб йому надали години для побачення. Щодо утримання в майбутньому - до сина не говорив. 22.12.2015 року позивач перебувала за кордоном. Діти проживали з братом і мамою позивача, яка з 2008 року ходить на роботу з 16.15 год. до 22.00 год. Йому відомо, що сина не було три дні вдома. 22 числа його запросила [PERSON], тому що було свято [PERSON]. Він сина бачив в коридорі на відстані, привітався з ним. До сина він не підходив, тілесних ушкоджень не наносив. Хто сину наносив тілесні ушкодження, йому невідомо, бо син з ним два роки не розмовляє. Він категорично проти, щоб його позбавили батьківських прав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що доказів нанесення тілесних ушкоджень сину [PERSON] немає. Відповідач погашає аліменти, хоче спілкуватися з дітьми. Наголосив, що є висновок органу опіки і піклування, згідно якого не рекомендовано позбавляти батьківських прав відповідача. Натомість позивач часто залишає дітей. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] повідомляв про конфліктну ситуацію з батьком, також було відомо про відкриття кримінального провадження. Рішення органу опіки і піклування приймалося з огляду на сукупність всіх обставин. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що коли вона везла [PERSON] в лікарню і подивилася на шию, лице і тіло того, злякалася, бо в того шия була синя, зліва було розбите чоло, текла кров. [PERSON] був ображений і переляканий. [PERSON] пояснив їй, що спитався у батька, який прийшов до них додому, чого той прийшов. Після чого на нього накинувся відповідач. Хірург сказав, що є підозра на забій печінки і струс мозку. Вона бачила в маршрутці, що батько з дітьми не вітається. Позивач не забороняла відповідачу спілкуватися з дітьми. Відповідач часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння. На місці побиття її не було. Їй подзвонили, бо вона є далека родичка і сусідка, а мама в той час була на заробітках. Вихованням дітей займалася бабуся. Відповідач приходив до дітей двічі, після чого один раз - син попав в лікарню, другий раз - мама. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач ніколи ним не цікавився, вихованням не займався, брав його на мийку. Відповідач побив маму і його. Відповідач постійно у стані алкогольного сп'яніння. З відповідачем він майже не спілкується, навіть під час судових засідань не підходив і не вітався. З дому він не втікав. Позивач ні йому, ні сестрі не забороняла спілкуватися з відповідачем. В той вечір він прийшов додому, де був відповідач з братом позивача в стані алкогольного сп'яніння. Це було 22.12.2015 року. Він спитав у них, що вони тут роблять, на що відповідач відразу накинувся на нього, почав душити і бити, дядько на це дивився. Потім він втік до сусідки і викликав поліцію. Вони живуть за мамині кошти. Коли мама є за кордоном, він кожен день через інтернет спілкується з нею. Відповідач йому сказав, що коли йому виповниться 18 років, він буде зобов'язаний платити йому гроші, бо в інакшому випадку сяде в тюрму. Коли йому було 15 років, він кілька разів бачив, як відповідач бив маму. З батьком він не спілкується, тому що той зловживає алкогольними напоями, одного разу навіть запропонував йому разом вживати алкогольні напої. Проти батька його ніхто не настроює. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 22.12.2015 року відповідач привів меншу дитину, в той момент прийшов [PERSON], який щось шукав і швидко вийшов. Відповідач спитав у сина, чого той не вітається, на що [PERSON] відповів, що зараз прийде. Він був в іншій кімнаті, тому не бачив, щоб відповідач бив сина. Коли бабуся йде на роботу, з меншою дитиною залишається він, один день [PERSON] не було вдома, але потім той подзвонив і сказав, що все в порядку. Відповідач хоче спілкуватися з дітьми. В той день він не був п'яний, випив тільки вина. Спиртним не зловживає, стоїть на обліку у лікаря-нарколога. З відповідачем вживає алкогольні напої на свята. Племінниця живе за кошти мами та бабусі. Будинок належить мамі. Відповідач по можливості допомагає дітям. Позивач не пускає дітей до відповідача. Він працює з квітня місяця, а до того був з дітьми на маминому утриманні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] вбачається, що його батьком є відповідач, матір'ю - позивачка. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] вбачається, що його батьком є відповідач, матір'ю - позивачка. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. З витягу про державну реєстрацію прав № 33600570 від 26.03.2012 року вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. З довідки № 489 від 02.03.2016 року, виданої ВДВС Жовківського РУЮ, вбачається, що [PERSON] на даний час ухиляється від сплати аліментів, за період з 01.09.2015 року боржником аліменти не сплачувалися. З психологічної характеристики [PERSON] від 01.04.2016 року, виданої практичним психологом гімназії «Престиж», вбачається, що реальний емоційний зв'язок з батьком згідно робіт дитини є відсутній, батько для дитини є малозначимою особою, до нього є велике почуття образи за те, що він вчинив із матір'ю і братом, спогади про вчинок тата дають втрату дівчинкою базового почуття безпеки і довіри. З листа Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 18.03.2016 року вбачається, що по факту нанесення тілесних ушкодження [PERSON] батьком [PERSON] 22.12.2015 року ведеться досудове розслідування. З Акту Брюховицької селищної ради про фактичне проживання № 227 від 16.02.2016 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS]. З Акту Брюховицької селищної ради про фактичне проживання № 350 від 03.03.2016 року вбачається, що [PERSON] на момент обстеження був відсутній за адресою [ADDRESS]. З розрахунку заборгованості № 339 від 18.08.2015 року, виданого МВ ДВС Мукачівського МУЮ, вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 12.01.2012 року становить 11417 грн., станом на 01.08.2015 року становить 23246,66 грн. З витягу з історії хвороби № 16776/15 [PERSON] вбачається, що він отримав травму в результаті побиття відомою особою. З виписки № 4351 із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що у [PERSON] діагностовано забійні гематоми шиї, верхньої третини лівого стегна, поперекової ділянки, забій правої вушної мушлі. З висновку органу опіки та піклування Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав від 12.04.2016 року вбачається, що орган опіки та піклування не вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] З розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.05.2016 року, виданого Жовківським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, вбачається, що залишок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 01.05.2016 року становить 17246,66 грн. З заяви на переказ готівки № 31223913 від 11.05.2016 року вбачається, що відповідач сплатив позивачу 300,00 грн. аліментів. З заяви на переказ готівки № 31223913 від 16.05.2016 року вбачається, що відповідач сплатив позивачу 300,00 грн. як поповнення згідно договору від 14.12.2000 року. З квитанції № 31223913 від 30.06.2016 року вбачається, що [PERSON] сплатив [PERSON] 600,00 грн. як поповнення згідно договору від 14.12.2000 року. З квитанції № 31223913 від 27.07.2016 року вбачається, що [PERSON] сплатив [PERSON] 1000,00 грн. як поповнення згідно договору від 14.12.2000 року. З квитанції № 31223913 від 23.08.2016 року вбачається, що [PERSON] сплатив [PERSON] 800,00 грн. як поповнення згідно договору від 14.12.2000 року. З квитанції № 31223913 від 08.09.2016 року вбачається, що [PERSON] сплатив [PERSON] 600,00 грн. як поповнення згідно договору від 14.12.2000 року. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Позивачка просила позбавити батьківських прав відповідача, посилаючись на те, що останній ухиляється від сплати аліментів. Однак доводи позивача щодо ухилення від сплати аліментів спростовуються розрахунком заборгованості по аліментах станом на 01.05.2016 року, виданим Жовківським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, заявами на переказ готівки № 31223913 від 11.05.2016 року та № 31223913 від 16.05.2016 року, квитанціями № 31223913 від 30.06.2016 року, № 31223913 від 27.07.2016 року, № 31223913 від 23.08.2016 року, № 31223913 від 08.09.2016 року. Також позивачка посилалася на те, що відповідач спричиняє шкоду здоров'ю дітей, жорстоко з ними поводиться. Суд відхиляє як доказ показання свідка [PERSON] в частині, що «відповідач відразу накинувся на нього, почав душити і бити, дядько на це дивився» з наступних мотивів. Свідок [PERSON] неприязно ставиться до свого батька - відповідача по справі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що «він був в іншій кімнаті, тому не бачив, щоб відповідач бив сина». Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона особисто не бачила за яких обставин [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а дізналася про це з його слів. Інших достатніх належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем було нанесено тілесні ушкодження [PERSON] суду не надано. Таким чином суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів даного твердження чи наявності інших підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення батьківських прав відповідача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Окрім цього, представник позивача просив про винесення окремої ухвали, оскільки вважає, що висновок органу опіки та піклування від 12.04.2016 року є таким, що суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Оскільки суд під час розгляду справи не виявив порушення закону підстав для винесення окремої ухвали немає.

Outcome: dismissed