Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У березні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що 05.01.2018 року Позивач звернувся до Відповідача, як до спеціаліста з ремонту обладнання зв`язку із проханням обслуговування мобільного телефону (модель IPhone 6s), у зв`язку з його ненадійною роботою. В процесі діагностики мобільного телефону Відповідач зазначив, що для справної та надійної роботи необхідно замінити деталь телефона (модуль екрана). Позивач погодився на виконання даної роботи, сплатив належні кошти за деталь та за роботу Відповідача. Даний факт підтверджується товарним чеком, що засвідчений печаткою Відповідача від 05.01.2018, що додається. Після встановлення нової деталі та виконання роботи Відповідачем, проблеми, які були до звернення, не зникли. Позивач поскаржився Відповідачеві на несправну роботу телефону після його ремонту, проте Відповідач стверджував, що все функціонує справно та відмовився повертати гроші за неякісно встановлену деталь телефону та виконану роботу. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням повернення коштів за неналежно надану послугу (ремонт), проте Відповідач відмовлявся це зробити. Пізніше, Позивач звернувся до іншого сервісного центру з ремонту обладнання зв`язку. Спеціалісти центру у своєму висновку дали заключення, що несправність телефону була пов`язана з браком деталі, що була встановлена Відповідачем, що є підтвердженням неналежно наданої послуги Відповідачем. Позивач зазначив, що згодом, Позивач звернувся повторно до Відповідача з проханням повернути кошти за встановлення несправної деталі на телефон та повернув її, проте Відповідач зазначив, що гроші повертати не буде, при цьому не заперечуючи несправність встановленої деталі. Підтвердженням цього є акт прийому-передачі від 14.02.2018. Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 26.04.2019 подав заяву про слухання справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просив проводити слухання справи за відсутності представника відповідача, надавав до суду відзив в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не є суб`єктом правовідносин визначених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно його позовні вимоги безпідставні та необгрунтовані. Вважає, що [PERSON] не може бути суб`єктом правовідносин за ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів".З приводу моральної шкоди вимоги не визнав так як моральна шкода є похідним від порушеного права споживача. Крім того, позивач в позовній заяві взагалі проігнорував обов`язок розписати в чому саме полягає моральна шкода в даному випадку. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 таст. 16 Закону «Про захист прав споживачів», згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. За шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Відповідно до ст. 7 Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» виробником вважається будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, а також кожний її постачальник (продавець) у разі, коли виробник продукції не може бути встановлений, або якщо протягом 30 днів не буде повідомлено потерпілому найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію. Також, ч. 1 ст. 1209 ЦК України передбачено, що виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів здійснюється судом. Ч. З ст. 22 цього ж Закону говорить, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів, суб`єкти господарювання несуть відповідальність у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд дійшов до наступних висновків. Право на відшкодування моральної шкоди передбачено ст. ст. 23, 611, 1167 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. За положенням ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У судовому засіданні встановлено, що протиправність дій відповідача знаходиться в причинному зв`язку з заподіяною позивачу немайновою шкодою. Суд погоджується з доводами позивача, що виконавець послуг встановив на телефон позивача неправний модуль екрану, який був продуктом із дефектом, за що відповідає виробник. Судом встановлено, що відповідач не еналав суду доказів, та не повідомив про підстави звільення від доказування, що не відповідач ввіз на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, а також що відповідач не є постачальником( продавцем) у разі, та не надав докази про виробника продукції , про що також не повідомив позивача протягом 30 днів про найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд погоджується з позивачем щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 400 грн 00 коп. Згідно частини 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Судом встановлено, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved