Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся 15.12.2021 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.06.2010 року, сума якої складає 33017,68 гривень та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 04.06.2010 року, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який збільшився до 30000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.10.2020 року виникла заборгованість у розмірі 33017,68 гривень. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованою в установленому порядку адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, які повернулися до суду у зв`язку з закінченням строку зберігання поштового відправлення. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що 04.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.16). Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На виконання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.06.2010 року відповідачу видано платіжну картку [NUMBER] зі строком дії до 02/14, яка неодноразово перевипускалася, остання картка [NUMBER] видана 26.03.2019 року зі строком дії до 10/22 (а.с. 15). Як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача 15.06.2010 року встановлено кредитний ліміт 1000,00грн., який неодноразово збільшувався та зменшувався, 27.04.2020 року кредитний ліміт зменшено до 25872,36грн., 04.05.2020 року зменшено до 0,00 грн. (а.с.14). Свої зобов`язання позивач виконав, що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку відповідача [PERSON] , з якої вбачається , що відповідачу надано у користування кредитні кошти (а.с.51-63). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконував, в результаті чого, станом на 26.10.2020 року, утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача становить 33017,68 грн. та складається з : 26575,65 грн. - заборгованості за кредитом , а т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 26575,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 6442,03 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-13). Щодо заборгованості за тілом кредиту в сумі 26575,65 грн. суд враховує наступне. На підтвердження заявлених вимог позивачем також надано виписку з особового рахунку клієнта [PERSON] , яка відповідно до п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566 - є регістром аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку з 05.06.2010 року по 01.09.2020 року користувався кредитними коштами, наданими йому банком, за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за тілом кредиту за період 05.06.2010 року по 31.12.2015 року включно складає 0,00 грн. За період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року відповідачем використано кредитних коштів ( колонка «витрати клієнтом кредитних коштів») - 95063,72 грн., внесено на погашення заборгованості ( колонка «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») - 81048,00 грн. За період з 01.07.2019 року по 26.10.2020 року відповідачем використано кредитних коштів ( колонка «витрати клієнтом кредитних коштів») - 32,29 грн., внесено на погашення заборгованості ( колонка «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») - 11281,00 грн. Отже, за весь період , починаючи з 01.01.2016 року по 26.10.2020 року відповідачем використано кредитних коштів ( колонка «витрати клієнтом кредитних коштів») - 95096,01 грн. (953063,72+32,29), внесено на погашення заборгованості ( колонка «сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») - 92329,00 грн. (81048+11281). Нарахування позивачем заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту частково здійснено АТ КБ «Приватбанк» шляхом списання з карткового рахунку відсотків за використання кредитного ліміту, що не є фактично використаними позичальником коштами та не може вважатися складовою заборгованості за тілом кредиту. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 2767,01 грн.( 95096,01-92329,00=2767,01). Щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 6442,03 грн. суд виходить з наступного. До позовної заяви позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно з якою [PERSON] своїм підписом засвідчив ознайомлення та згоду з умовами використання даного типу кредитної картки, а саме про отримання кредиту з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним з пільговою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних - до 55 днів по кожній витраті, та за базовою ставкою 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 50 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с. 17). Отже, відповідачем [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та фінансові умови надання кредитки «Універсальна , 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування відсотків 2,5% на місяць ( 30% річних). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Строк дії даного кредитного договору не закінчився , тому позов в частині стягнення відсотків за користування даним кредитом правомірно заявлено позивачем ( строк дії останньої картки [NUMBER] , яка видана 26.03.2019 року - до 10/22 ). Разом із цим, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем безпідставно здійснено нарахування процентів за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою на рівні 42,0% річних в період з 01.01.2016 року по 31.07.2020 року , 40,80% з 01.08.2020 року по 26.10.2020 року, що не погоджено з позичальником [PERSON] . Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року. Перевіривши розрахунок позивача суд приходить до наступного. За період з 05.06.2010 року по 31.12.2015 року включно позивачем нараховано відсотки за процентною ставкою не вище 2,5% на місяць ( 30% річних), що відповідає умовам договору, заборгованість за відсотками 0,00 грн. За період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року включно позивачем нараховано відсотки за процентною ставкою 3,5 % на місяць ( 42,00 % річних) в сумі 16887,81 грн. ( колонка «нараховано відсотків на заборгованість за кредитом»), що в перерахунку за процентною ставкою 2,5% складає 12062,72 грн., внесено на погашення відсотків 15279,88 грн. ( колонка «відсотки погашені за рахунок кредиту») (а.с.9-12). За період з 01.07.2019 року по 31.07.2020 року включно позивачем нараховано відсотки за процентною ставкою 3,5 % на місяць ( 42,00 % річних) в сумі 12545,09 грн. ( колонка «нараховано відсотків »), що в перерахунку за процентною ставкою 2,5% складає 8960,78 грн., внесено на погашення відсотків 8679,32 грн. ( колонка «відсотки погашені за рахунок кредиту») (а.с.13). За період з 01.08.2020 року по 26.10.2020 року включно позивачем нараховано відсотки за процентною ставкою 3,4 % на місяць ( 40,80 % річних) в сумі 918,53 грн. ( колонка «нараховано відсотків »), що в перерахунку за процентною ставкою 2,5% складає 675,38 грн., внесено на погашення відсотків 0,00 грн. ( колонка «відсотки погашені за рахунок кредиту») (а.с.13). Отже, за весь період , починаючи з 01.01.2016 року по 26.10.2020 року позивачем нараховано відсотків за вище 2.5% на загальну суму 30351,43 грн. (16887,81+12545,09+918,53). За розрахунком суду з урахуванням процентної ставки 2,5% розмір відсотків за цей період складає 21698,88 грн. (12062,72 +8960,78+675,38). Погашено відсотків за рахунок кредиту - 23959,20 грн. ( 15279,88+8679,32 ). Таким чином, оскільки заборгованість погашалася за рахунок кредиту , як зазначено вище, за період з 01.01.2016 року по 26.10.2020 року заборгованість за відсоткам складає 21698,88 грн., проте відповідно до положень ст. 13 ЦПК України стягує суму заборгованості за відсотками в межах заявлених позивачем вимог - 6442,03 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням того, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду 586,27 грн. (2102,00 х 9209,04:33017,68=586,27) (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial