Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» з позовом про захист прав споживачів та просить суд зобов'язати відповідача перерахувати кошти в сумі 54 205,52 грн. на рахунок Державної іпотечної установи (код ЄДРПОУ 33304730; рахунок №2650180354; МФО 320478, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»; отримувач - Державна іпотечна установа; призначення платежу - оплата за кредитним договором №23-89/12-00350-с-а від 19.12.12), а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] пеню за прострочення платежу у розмірі 5 420, 50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2012 року між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про іпотечний кредит №23-89/12-00350-с-а. 26 квітня 2013 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір відступлення права вимоги №147, згідно якого Державна іпотечна установа прийняла всі права вимоги за договором про іпотечний кредит №23-89/12-00350-с-а, тобто відбулася заміна кредитора із ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на Державку іпотечну установу. Позивач вказав, що починаючи із травня 2013 року, він, виконуючи свої договірні зобов'язання за іпотечним кредитним договором, здійснював сплату за користування кредитом, вже на адресу та за банківськими реквізитами Державної іпотечної установи. Пояснено, що 18 квітня 2016 року, черговий раз, виконуючи свої договірні зобов'язання та маючи суму грошей, якої вже буде достатньо для повного погашення кредиту, вирішив здійснити останній платіж за кредитним договором. У відділенні №176/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», нимбуло надано касиру [PERSON] аркуш з необхідними реквізитами банківського рахунку Державної іпотечної установи (код ЄДРПОУ 33304730; рахунок №2650180354; МФО 320478, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»; отримувач - Державна іпотечна установа; призначення платежу - оплата за кредитним договором №23-89/12-00350-с-а від 19.12.12). Позивачем зазначено, що касир запевнила його у тому, що вказані вище реквізити є вже не дійсними, посилаючись на внутрішнє службове розпорядження від керівництва ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», а тому вона змінила надані позивачем реквізити на інші, які за її словами були дійсними, у зв'язку з чим був здійснений разовий переказ у сумі 54 205,52 грн. на інший рахунок. Позивач вказав, що наступного дня, оглянувши квитанцію, виявив, що сума була помилково переказана на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», замість рахунку Державної іпотечної установи. Пояснено, що 19.04.2016 позивач звернувся до ПАТ «Укргазбанк» із заявою про повернення помилкового переказу, який в свою чергу повідомив неналежного отримувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про помилковий переказ із проханням повернути гроші. Позивач посилався на те, що начальником відділення №176/03, на адресу ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С. було направлено електронне повідомлення про повернення помилково відправленого платежу №5/176/03/15-314 від 19.04.2016, начальником відділення №176/03. Позивач вказав, що окрімйого звернення від 19.04.2016, він неодноразово звертався до ПАТ «Укргазбанк» із вимогою переказати суму 54205,52 грн. належному отримувачу, однак, зі змісту листа ПАТ «Укргазбанк» №1254/6588/2016 від 23.06.2016 на його звернення, не вбачається конкретна відповідь щодо врегулювання даного спору. Позивачем пояснено, що враховуючи те, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» немає договірних правовідносин, внаслідок яких він міг би здійснити грошовий переказ на рахунок останнього, тому у нього є підстави вважати, що грошовий переказ від 18.04.2016 був здійснений на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» помилково, саме з вини касира відділення №176/03 ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON]. Беручи до уваги вищенаведене, позивач вважає, що його права як споживача були порушеними, у зв'язку з чим і звернувся до суду із вказаним позовом. У листопаді 2016 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на позов, обґрунтовані наступним. Так, представник відповідача посилається на те, що у своїй заяві про повернення помилкового переказу [PERSON] підтвердив ту обставину, що саме з його ініціативи були вказані відповідні реквізити, по яким здійснено переказ готівкових коштів. Представник відповідача вказав те, що відповідальність за коректність заповнення реквізитів розрахункового документа несе сторона, що оформила цей документ і подала його на обслуговування в банк. Банк відправника перевіряє виключно повноту заповнення реквізитів відповідно до внутрішніми нормативними документами, та інструкціями НБУ. Пояснено, що касир відділення для здійсненні переказу, керувався у своїй роботі Постановою НБУ від 01.06.2011 №174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками України», а також внутрішніми нормативними документами банку, а тому, на його думку, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, врахувавши покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Так, позивач звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що його права споживача були порушені. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про іпотечний кредит №23-89/12-00350-е-а. В ході судового розгляду встановлено, що 26 квітня 2013 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір відступлення права вимоги №147, згідно якого Державна іпотечна установа прийняла всі права вимоги за договором про іпотечний кредит №23-89/12-00350-с-а. Як посилається позивач, 18.04.2016 ним було надано, у відділенні №176/03 ПАТ АБ «Украгазбанк», касиру [PERSON] необхідні реквізити банківського рахунку Державної іпотечної установи (код ЄДРПОУ 33304730; рахунок №2650180354; МФО 320478, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»; отримувач - Державна іпотечна установа; призначення платежу - оплата за кредитним договором №23-89/12-00350-с-а від 19.12.12), на які потрібно було здійснити платіж, на що касиром було пояснено, що вказані реквізити є вже не дійсними, посилаючись на внутрішнє службове розпорядження від керівництва ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Як вказує позивач, вона змінила надані позивачем реквізити на інші, які за її словами були дійсними, у зв'язку з чим був здійснений разовий переказ у сумі 54 205,52 грн. Встановлено, що згідно квитанції №16081155 від 18.04.2016, [PERSON] було здійснено платіж в розмірі 54 205,52 грн., призначення платежу: /=01"Оплата" по кред.дог." 23-89/12-00350-с-а" 18.12.2012 "[PERSON] "[NUMBER]"[NUMBER]", банк платника: АБ «Укргазбанк», отримувач: АТ «Банк «Фінанси та Кредит», код отримувача: 09807856, банк отримувача: Національний банк України, код банку отримувача: 300001 (а.с. 7). Так, позивач посилається на ту обставину, що вказані кошти були сплачені не на необхідні реквізити не з його вини, тому 19.04.2016 звернувся до ПАТ «Укргазбанк» із заявою про повернення помилкового переказу, на підтвердження чого надано копію заяви (а.с. 8). Як вбачається з відповіді начальника відділення №176/03 АБ «Укргазбанк» №5/176/03/15-349 від 05.05.2016 на вказану заяву, відділенням, на адресу ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С., було направлено електронне повідомлення про повернення помилково відправленого платежу (а.с. 9, зворотня сторона а.с. 9). З матеріалів справи також вбачається, що 22.04.2016 [PERSON] звернувся до голови правління АБ «Укргазбанк» Шевченка К.Є. із заявою стосовно вирішення питання щодо повернення коштів ( зворотня сторона а.с. 8), на що ПАТ АБ «Украгазбанк» надано заявнику відповідь №1254/6577/2016 від 23.06.2016. Згідно вказаної відповіді, відповідальність за коректність заповнення реквізитів розрахункового документа несе сторона, що оформила цей документ і подала його на обслуговування в банк, банк відправника перевіряє виключно повноту заповнення реквізитів відповідно до внутрішніх нормативних документів та інструкцій НБУ. У відповіді роз'яснено, що відповідно до вимог законодавства, оскільки платник звернувся до банку з заявою про повернення суми, то останній направив повідомлення на адресу отримувача платежу про помилковість переказу грошових коштів та необхідність їх повернення до банку, з подальшим перерахуванням на рахунок Державної іпотечної установи, відповідь не надходила. Заявнику рекомендовано звернутися до банку отримувача платежу із заявою на відкликання грошових коштів з помилкового рахунку і подальшим перерахуванням за уточненими реквізитами (а.с. 10 ). Згідно пояснень свідка [PERSON], допитаної у судовому засіданні, остання разом з позивачем прийшла заплатити останній платіж по кредиту, надала касиру [PERSON] в друкованому виді правильні реквізити, на які потрібно було перерахувати кошти, однак касир повернула їх, сказавши, що знає куди потрібно платити. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач надав квитанцію річної давності, отримувачем був банк «Фінанси та кредит», однак нею було пояснено, що цей банк перебуває у стадії ліквідації, а тому необхідно платити на рахунок Нацбанку, підтвердила, що [PERSON] надав реквізити, на які він бажав сплатити кошти. Свідок [PERSON] вказала, що вона уточнила у клієнта стосовно оплати у банк «Фінанси та кредит», та роз'яснила йому, що отримувачем буде Нацбанк, та повідомила двічі [PERSON] куди підуть гроші. Також свідок на питання суду яким саме внутрішнім службовим розпорядженням від керівництва ПАТ АБ «Укргазбанк» вона керувалася під час здійснення грошового переказу на реквізити неналежного отримувача, пояснила, що всіх касирів просто повідомили, що банк «Фінанси та кредит» у стадії ліквідації, рахунок відкритий у Нацбанку (а.с. 52-53). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем було надано у відділенні ПАТ АБ «Украгазбанк» касиру [PERSON] необхідні реквізити банківського рахунку Державної іпотечної установи, на які потрібно було здійснити платіж, однак, саме касиром банку відповідача було змінено надані позивачем реквізити на інші, куди й було перераховано кошти позивача. Відповідно до ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Банк повинен негайно інформувати платника на його вимогу про виконання платіжного доручення. Порядок оформлення та вимоги до змісту повідомлення про виконання банком платіжного доручення встановлюються законом, банківськими правилами або договором між банком і платником. Згідно ст. 1092 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим, банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Згідно положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме, що: обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно- правовими актами Національного банку України(пункт 17.1 статті і); вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України (пункт 17.2. статті 17); обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника(пункт 22.6. статті 17); обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи і серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача (пункт 22.6. статті 17); банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів(пункт 32.1. статті 32); банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону(пункт 32.3. статті 32); у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу(пункт 32.3.1. статті 32); одночасно банк-порушник зобов'язаний після виявлення помилки негайно повідомити неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу і про необхідність ініціювання ним переказу еквівалентної суми коштів цьому банку протягом трьох робочих днів від дати надходження такого повідомлення. Форма повідомлення банку про здійснення помилкового переказу встановлюється Національним банком України(пункт 32.3. статті 32). Згідно з п. 2.2. Розділу IV Інструкції «Про ведення касових операцій банками. Україні», затвердженої Постановою Правління НБУ №174 від 01.06.2011,банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку7, та переказ без відкриття рахунку; за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб; за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку (філії, відділення) за внутрішньобанківськими операціями; за документами, установленими відповідною платіжною системою, - від фізичних і юридичних осіб для відправлення переказу та виплати його отримувачу готівкою в національній валюті. Отже, як вбачається зі змісту вищезазначеного пункту підставою для прийняття готівки від фізичних осіб для подальшого її перерахування на користь юридичної особи використовується не лише заява на видачу готівки, а також банк здійснює приймання готівки на підставі рахунку на сплату платежів. Форма рахунку на сплату платежів не затверджена, проте для перерахування коштів повинен мати наступні реквізити; поточний рахунок отримувача, найменування отримувача, код ЄДРПОУ отримувача, МФО банку отримувача, призначення платежу, найменування платника. Пунктом 32.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника, та банк, шо обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Відповідно до п. 32.4. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» працівники банку, винні в здійсненні помилкового переказу, несуть відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи, відділенням №176/03 АБ «Укргазбанк» на адресу ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С. було направлено електронне повідомлення про повернення помилково відправленого платежу. Встановлено, що 22.04.2016 [PERSON] звернувся до голови правління АБ «Укргазбанк» Шевченка К.Є. із заявою стосовно вирішення питання щодо повернення коштів, на що йому було роз'яснено, що відповідальність за коректність заповнення реквізитів розрахункового документа несе сторона, що оформила цей документ і подала його на обслуговування в банк, банк відправника перевіряє виключно повноту заповнення реквізитів відповідно до внутрішніх нормативних документів та інструкцій НБУ, пояснено, що банк направив повідомлення на адресу отримувача платежу про помилковість переказу грошових коштів та необхідність їх повернення до банку, з подальшим перерахуванням на рахунок Державної іпотечної установи, відповідь не надходила. У зв'язку з чим заявнику рекомендовано звернутися до банку отримувача платежу із заявою на відкликання грошових коштів з помилкового рахунку і подальшим перерахуванням за уточненими реквізитами. Однак, суд не погоджується з даною позицією відповідача, вважає дії банка незаконними і таким, що порушують законні права та інтереси позивача , як споживача банківських послуг. Отже, вимоги позивача про зобов'язання відповідача перерахувати кошти в сумі 54 205,52 грн. на рахунок Державної іпотечної установи, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь пеню за прострочення платежу у розмірі 5 420, 50 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Так, позивач просить стягнути пеню в розмірі 5420,50 грн., вказуючи, що прострочення платежу становить 127 днів (з 18.04.2016 по 23.08.2016), надаючи наступний розрахунок: 54 205, 52 грн. (сума платежу) * 0,1 (пеня) * 127 (днів) = 6 884 грн. Однак, у зв'язку із тим, що зазначена сума перевищує 10 відсотків суми переказу, тому у відповідності до 32.2 ст. 32 вищевказаного Закону становить: 5 420, 50 грн., тобто 10 % від суми переказу. Оскільки, судом встановлено порушення відповідачем прав позивача, суд вважає дану вимогу позивача також обґрунтованою, розрахунок вірним, тому вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення пені за прострочення платежу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачами в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави 596,26 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved