Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулись [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Омега банк» ( ПАТ «Сведбанк»), ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», про визнання споживчого кредитного договору та договору іпотеки та договору поруки недійсним з вимогами визнати недійсним кредитний договір № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008p. укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». Визнати недійсним іпотечний договір № 0101/1008/88-239-Z-01 від 03.10.2008 р. укладений між [PERSON], [PERSON] та ВАТ Сведбанк. (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 4554. Визнати недійсним договір поруки № 0101/1008/88-238-Р-01 від 03.10.2008 р. укладений між [PERSON] та ВАТ Сведбанк. Позов мотивований тим, що 03.10.2008 р. між [PERSON] та ВАТ Сведбанк був укладений споживчий кредитний договір № 0101/1008/88-239 згідно з умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 41 000,00 доларів CШA, строком до 02.10.2018 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки 14,99 % річних. 29.01.2010 між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008р. Також, 29.01.2010 між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 0101 /1008/88-239 від 03.10.2008 р. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 03.10.2008 року [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір № 0101 Ч008/88-239-Z-01 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний № 4554), за яким предметом договору є 2-кімнатна квартира розташована в місті Вінниці по вул. Андрія Первозванного (Стахурського), 2А. 28 листопада 2012 року згідно Угоди, укладеної між AT «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», було здійснено продаж прав вимоги за поточними кредитними договорами фізичних осіб на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в тому числі кредитним договором № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 р. та іпотечним договором № 0101/1008/88-239-Z-01. Позивачі вважають, що в порушення п.п.3.1.. 3.3,. 3.4. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затвердженими постановою НБУ № 168 від 10.05.2007р. ( далі по тексту Правил) та ч,4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в кредитному договорі № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 р. ПАТ «Омега банк» не було зазначено реальної процентної ставки по кредиту та абсолютного значного подорожчання кредиту (у грошовому виразі), детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, а саме: перелік і розмір фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмет застави, розмір зборів до Пенсійного фонду України, послуги реєстраторів, нотаріусів, осіб тощо), обґрунтування вартості послуги (нормативно-правові акти і визначення розмірів зборів та обовязкових платежів, тарифів нотаріусів). Розрахунок боргу наведений в Графіку погашення, як Додатком 1 до Кредитного договору, та вимоги, встановлені вказаними нормативно-правої актами, вважає, що розрахунок банку є поверховим та не відображає всієї інформації споживача, крім того в порушення п. 3.9. Правил в позивача [PERSON] не було надано інформації щодо методики для визначення валютного курсу, вказані обставини на думку позивачів призвели до позбавлення можливості позивачів оцінити суми переплати, процентну ставку та доцільність отримання кредиту. Позивачів вважають, що кредитний договір є недійсним відповідно до ч.6 ст. 19 ЗУ « Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем ПАТ «Омега банк» здійснено нечесну підприємницьку практику, введено позивача в оману щодо істотних умов договору а саме, приховано інформацію про реальну та процентну ставку, сукупну вартість кредиту. Позивачі вказують що оскільки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03 жовтня 2008 [PERSON], [PERSON] та ВАТ Сведбанк" було укладено іпотечний договір, по приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: 2-кімнатна квартира №75, що розташована в буд. 2А по вул. Андрія Первозванного (Стахурського) в місті Вінниці та 03.10.2008 р. між [PERSON] та ВАТ Сведбанк" було укладено договір поруки № 0101/1 Р-01, відповідно до умов якого. Поручитель зобовязується перед банком відповідати виконання зобовязання щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику кредиту за кредитним договором № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 р., відповідно до ст.548 ЦК України зазначені зобовязання є похідними, а тому також підлягають визнанню недійсними. Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», проти визнання позову заперечував, та просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки правовідносини між позивачами та первісним кредитором - ПАТ «Омега Банк» виникли на підставі кредитного договору, укладеного 03.10.2008 p., договору іпотеки, укладеного 03.10.2008 p., та договору поруки від 03.10.2008 р. Таким чином, саме із дати укладення сторонами вказаних договорів, а саме з 03 жовтня 2008 року, почав спливати термін позовної давності щодо претензій [PERSON], [PERSON] На момент звернення позивачів до суду з позовом про визнання недійсними договорів від 03.10.2008р. минуло більше як три роки. Позивачі пропустили без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, оскільки їм було відомо про всі обставини, на які вони посилаються в позовній заяві, ще під час укладення оспорюваних договорів. Представник ПАТ «Омега банк» надав заяву про розгляд справи без його участі. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 28 листопада 2012 року згідно Угоди, укладеної між AT «Сведбанк» (публічне) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», було здійснено продаж прав вимоги за поточними кредитними договорами фізичних осіб на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в тому числі кредитним договором № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 р. та іпотечним договором № 0101/1008/88-239-Z-01.(а.с.16-19, т.1) 03.10.2008 р. між [PERSON] та ВАТ Сведбанк був укладений споживчий кредитний договір № 0101/1008/88-239, згідно з умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 41 000,00 доларів CШA, строком до 02.10.2018 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки 14,99 % річних. 29.01.2010 між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008р. Також, 29.01.2010 між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 0101 /1008/88-239 від 03.10.2008 р. ( а.с. 11-13, т1,) В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 03.10.2008 року [PERSON], [PERSON]М ( яка змінила прізвище на «Присяжну», згідно рішення про розірвання шлюбу. ( а.с. 7, т.1)) та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір № 0101 Ч008/88-239-Z-01 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний № 4554), за яким предметом договору є 2-кімнатна квартира розташована в місті Вінниці по вул. Андрія Первозванного (Стахурського), 2А. (а.с.9-10, т.1, ) 03.10.2008 р. між [PERSON] та ВАТ Сведбанк" було укладено договір поруки № 0101/1 Р-01, відповідно до умов якого. Поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязання щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику кредиту за кредитним договором № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 р. (а.с.15, т.1) Суд бере до уваги надані позивачами квитанії на погашення боргу по кредитному договору. ( а.с. 20-51, т.1) Судом з метою повного та об'єктивного розгляду справи досліджувались виписки по рахункам, відкритим для супроводження кредитного договору:0101/1008/88-239 від 03.10.2008р - за період з дати підписання кредитного договору, Копія з електронної бази Банку «Нормативні документи»: Регламент взаємодії підрозділів АКБ «ТАС-Комерцбанк» при здійсненні операцій з видачі кредитів в АБС «SR Bank», затверджений Рішенням Правління АКБ «ТАС-Комерцбанк» 06.09.2006 року. Копія з електронної бази Банку «Нормативні документи»: Положення про валютні операції АКБ «ТАС-Комерцбанк», затверджене Рішенням Правління АКБ «ТАС- Комерцбанк» (протокол №18/4 від 01 лютого 2005р.) в редакції, дійсній станом на 03.10.2008 року на 8 арк. Копія з електронної бази Банку «Нормативні документи»: Наказ №325 від 25.05.2010р. «Про затвердження «Регламенту взаємодії підрозділів при купівлі валютних коштів на міжбанківському валютному ринку України для подальшого погашення кредитів фізичних осіб». (а.с.115-208, т.1, ) Крім того, з метою повного та обєктивного розгляду справи по даній справі ухвалою суду від 08.12.2016р. призначалась судова економічна експертиза за результатом якої надано висновок судового експерта від 06.02.2017р. №11.3/17-01 яким визначено, що порівняти реальну процентну ставку та сукупну вартість кредиту, зазначені в кредитному договорі та/або додатку №1 до нього із реальною процентною ставкою ( в процентах річних та сукупною вартістю кредиту абсолютне значення подорожчання кредиту) розрахованими судовим експертом не вбачається можливим, оскільки ні в кредитному договорі, ні в додатку №1 до нього інформація щодо даних показників відсутня. По другому питанню сума перевищення сукупної вартості кредиту (абсолютне подорожчання кредиту) за договором про надання споживчого кредиту № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008 більше над загальною сумою процентів за весь період кредитування, при умові бездоганного виконання умов Кредитного договору з боку позичальника складає 997,80 дол. США. Сума платежів по кредиту, яка підлягає поверненню відповідно додатку №1 до кредитного договору № 0101/1008/88-239 від 03.10.2008р. не відповідає фактично отриманій позичальником ,а саме більша від фактично отриманої суми на 0, 40 доларів США. (а.с.8-17, т.2) ст. 6 ЦК України встановлено, що, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно ст. 627 ЦК України. ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. ч. 1 ст. 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 4.2. ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язанні одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністратор витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту обсяги: ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови: з) необхідність здійснення оцінки майна та. якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, а відомості про те. від кого споживач може одержати докладнішу інформацію: і) переваги і недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в кредитному договору повинно зазначатися: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача: 3) дата видачі кредиту або якщо кредит видаватиметься частинами, дати і cyми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту: 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. З метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди. "Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затвердженими постановою НБУ № 168 від 10.05.2007р. п.2.1. визначено, що Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей, у тому числі між зобов'язаннями споживача тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством Відповідно п. 3.1. Правил банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживана. Відповідно до п.3.3. Правил банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати купну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним. вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні зонтові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (Розрахунок танення реальної процентної ставки здійснюється з використанням встановленої даним пунктом формули); б)абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок кого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Відповідно до п. 3.4. Правил - Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. Частиною 2 пункту 2 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів", визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно з ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. За положеннями ч. 5 ст. 11. ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором крім відсоткової Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживач положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається з моменту укладення договору. ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Крім тих що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до 4.2 ст.548 ЦК України недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. П.19, 20 постанови ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 передбачено наступне: відповідно до статей 229 - 233 ЦК ( 435-15 ) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суд визначаючись щодо підстав задоволення даного позову враховує вищезазначену постанову ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що при укладенні кредитного договору відповідачем ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» дотримано "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затвердженими постановою НБУ № 168 від 10.05.2007р. сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, умов погашення боргу та сплати процентів та інших умов визначених кредитним договором, що підтверджується тим, що сторонами спору укладено кредитний договір, крім того позивачем на погашення боргу по кредитному договору сплачувались кошти, що підтверджено матеріалами справи, доказів того, що позивачів умисно введено в оману приховано сукупну вартість кредиту, реальну проценту ставку суду не надано, отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не підтверджені доказами, необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають, крім того не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним іпотечного договору та договору поруки, оскільки дані договори є похідними від основного договору. Крім того, щодо заявленого клопотання представника відповідача про пропуск позивачами строку на звернення до суду, суд враховує, що ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або особу, яка його порушила ч .4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що позивачі пропустили строк на звернення до суду, оскільки кредитний договір укладено 03.10.2008 p., договір іпотеки укладено 03.10.2008 p., договір поруки -03.10.2008р. таким чином, саме із дати укладення сторонами вказаних договорів, а саме з 03 жовтня 2008 року, почав спливати строк позовної давності, оскільки, при укладенні вищевказаних договорів позивачам було відомо про всі обставини, на які вони посилаються в позовній заяві, проте, з даним позовом позивачі звернулись лише 09.03.2016р., таким чином позивачі пропустили строк на звернення до суду з даним позовом, доказів поважності пропуску строку не надано. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed