Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування у сумі 31 154 грн. 72 коп., пені у сумі 488 грн. 22 коп. та моральної шкоди у сумі 5000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказував на те, що 23.01.2014 року на вул. Шамрила, 23 в м.Києві сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, з вини якого сталась ДТП була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачем 24.01.2014 року було подано відповідну заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, станом на день подання позову до суду позивач не отримав від відповідача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим був змушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак його представник подав до суду заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, а саме: визнав позовні вимоги у частині стягнення страхового відшкодування у сумі 31 154 грн. 72 коп. та пені у сумі 488 грн. 22 коп., щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то представник відповідача просив суд відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, розміру та обсягу страждань яких зазнав позивач. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що водій [PERSON] 23.01.2014 року в м.Києві на вул. Шамрила, 23, керуючи автомобілем [NUMBER] не переконавшись у безпечності руху, розпочав рух ліворуч та не пропустив автомобіль [NUMBER], внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 18.02.2014 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Між власником автомобіля [NUMBER] - [PERSON] та ВАТ "НАСК "Оранта" укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2772933 від 07.06.2013 року. Страховим випадком за умовами вказаного полісу є подія, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно автотоварознавчого дослідження від 31.01.2014 року матеріальний збиток завданий внаслідок ДТП власнику транспортному засобу "Хюндай" д.н.з. [NUMBER] складає 31154 грн. 72 коп. Листом від 21.03.2014 року за №09-02-09/5519 ВАТ "НАСК "Оранта" повідомило, що компанією прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування у сумі 31 154 грн. 72 коп. (а.с.7-8). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач ВАТ "НАСК "Оранта" визнав позовні вимоги у частині стягнення на користь [PERSON] страхового відшкодування у сумі 31 154 грн. 72 коп. та пені у сумі 488 грн. 22 коп., що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим пред»явлений позов у цій частині підлягає повному задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що внаслідок невиконання страховиком (ВАТ "НАСК "Оранта") своїх зобов»язань за полісом, він переніс сильний стрес, що негативно вплинуло на його здоров"я, певний спокій та рівновагу. Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року та договором у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2772933 від 07.06.2013 року, приписами яких непередбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань, передбачених цим договором (полісом). Суд також ураховує, що Законом України №5090-VI від 05.07.2012 року, а саме статтею 26-1 (відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому) передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів завдання його здоров»ю шкоди внаслідок ДТП тощо. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial