Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом (а.с. 1-5), який в подальшому уточнив (а.с. 156), посилаючись на те, що 14 липня 2005 року між АКІБ "УкрСиббанк" (після зміни найменування - ПАТ "УкрСиббанк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №441/05Р-231/294, згідно якого позичальнику банком було надано споживчий кредит в розмірі 21370 дол. США під 10 % річних строком дії до 10.07.2020 року. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 05 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.06.2006 року до Кредитного договору сторони домовились про встановлення нового методу нарахування процентів та нового порядку нарахування штрафних санкцій. Однак, взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №441/05Р-231/294 відповідач належним чином не виконував, в результаті чого станом на 20.03.2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 7684,64 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 3278,95 дол. США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 1849,92 дол. США. Крім цього, 13 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (після зміни найменування - ПАТ "УкрСиббанк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №11168894000, згідно якого позичальнику банком було надано споживчий кредит в розмірі 16000 дол. США під 09,50 % річних строком дії до 13.06.2017 року. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №11168894000 відповідач належним чином не виконував, в результаті чого станом на 20.03.2015 року виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 3537,98 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 2518,97 дол. США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 373,14 дол. США. Вказує, що наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та пені за неналежне виконання зобов'язання, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами та понесені судові витрати. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Не заперечили, що відповідач частково погасив заборгованість за кредитом і заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. Однак, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту протягом 2014 року, позивач скористався своїм правом вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та пені за неналежне виконання зобов'язання. Зазначили, що позивачем у відповідності до умов договору належним чином, у письмовому вигляді шляхом направлення відповідної письмової вимоги банку на адресу відповідача з повідомленням про вручення, у зв'язку з порушенням умов кредитних договорів було повідомлено відповідача про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав. Той факт, що відповідач навмисно не отримав таке повідомлення банку не свідчить про неможливість стягнення всієї суми кредиту та пені. Просять позов задоволити Представник відповідач в судовому засіданні позов заперечив з підстав, які виклав письмово (а.с. 134-135), посилаючись на його безпідставність. Вказав, що дійсно, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та фінансовою кризою в державі, неможливістю придбати валюту та різким підвищенням курсу долара по відношенню до національної валюти, відповідач протягом 2014 року допустив заборгованість за кредитними договорами. Зазначив, що відповідач не отримував від банку жодного повідомлення про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, адреси свого місця проживання та реєстрації ніколи не змінював. Станом на 01.01.2015 року відповідачем повністю сплачено всю прострочену заборгованість по тілу кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, він дотримується обумовлених між ним та банком графіків погашення кредиту та заперечує щодо дострокового повернення кредитних коштів. У зв'язку з цим, просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимогами ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорювалось, а тому доказуванню не підлягає, що 14 липня 2005 року між АКІБ "УкрСиббанк" (після зміни найменування - ПАТ "УкрСиббанк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №441/05Р-231/294 (а.с. 6-17), згідно якого позичальнику банком було надано споживчий кредит в розмірі 21370 дол. США під 10 % річних строком дії до 10.07.2020 року. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 05 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 17.06.2006 року (а.с. 18-19) до Кредитного договору сторони домовились про встановлення нового методу нарахування процентів та нового порядку нарахування штрафних санкцій. Крім цього, 13 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (після зміни найменування - ПАТ "УкрСиббанк"), та [PERSON] було укладено кредитний договір №11168894000 (а.с. 20-27), згідно якого позичальнику банком було надано споживчий кредит в розмірі 16000 дол. США під 09,50 % річних строком дії до 13.06.2017 року. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 13 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 20.03.2015 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором №441/05Р-231/294 від 14.07.2005 року по тілу кредиту в сумі 7684,64 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 3278,95 дол. США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 1849,92 дол. США (довідка-розрахунок, а.с. 174-192). Крім цього, позивач посилається на те, що на вказану вище дату за відповідачем також рахується заборгованість за кредитним договором №11168894000 від 13.06.2007 року по тілу кредиту в сумі 3537,98 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 2518,97 дол. США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 373,14 дол. США(довідка-розрахунок, а.с. 157-173). Внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення чергових сум кредитів протягом 2014 року, позивач 10.10.2014 року письмово повідомив відповідача про настання терміну кредиту таким, що настав. Однак, вказане не заслуговує на увагу, з огляду на наступне. Так, п. п. 11.1, 11.2 Договору №441/05Р-231/294 від 14.07.2005 року (а.с. 11) визначено, що у випадку прострочення зобов'язання банк має право визнати терміну повернення кредиту таким, що настав, про що позичальнику за його адресою направляється письмова вимога цінним листом з описом та повідомленням про вручення або кур'єром. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з моменту отримання такої вимоги. У разі зміни фактичної чи юридичної адреси позичальника без попереднього повідомлення про це банку чи інших навмисних дій позичальника, у зв'язку з цим письмова вимога банку не отримана позичальником, строк повернення кредиту та плати за кредит в такому випадку встановлюється через 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. Аналогічні умови щодо встановлення терміну кредиту таким, що настав закріплені і в п. п. 6.1.2 та 6.2. договору №11168894000 від 13.06.2007 року (а.с. 21-22), однак в даному випадку строк повернення кредиту та плати за кредит в такому випадку встановлюється з 32 календарного дня рахуючи з дати одержання позивальником повідомлення або через 40 календарних днів (у разі зміни фактичної чи юридичної адреси позичальника без попереднього повідомлення про це банку чи інших навмисних дій позичальника) з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 10.10.2014 року банком було направлено відповідачу [PERSON] за його юридичною та фактичною адресою місця проживання письмову вимогу про визнання терміну повернення кредитних коштів таким, що настав за договорами №441/05Р-231/294 від 14.07.2005 року та №11168894000 від 13.06.2007 року (а.с. 58-63). Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, такі письмові вимоги були повернуті банку у зв'язку з тим, що за адресою місця реєстрації відповідач [PERSON] нібито не проживає, а за фактичною адресою місця проживання - "у зв'язку з закінченням терміну зберігання" (а.с. 193-196). Однак, як вбачається з копії паспорта громадянина України [PERSON], останній зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 55-56). Крім цього, позивачем не оспорюється, що фактично [PERSON] проживає на [ADDRESS], про що банку було відомо і куди також надсилались письмові вимоги банку. Отже, будь-якої зміни фактичної чи юридичної адреси позичальника без попереднього повідомлення про це банку чи інших навмисних дій позичальника у зв'язку з чим зазначена вище письмова вимога банку не була отримана позичальником позивачем не наведено і в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання терміну повернення кредитних коштів за договорами №441/05Р-231/294 від 14.07.2005 року та №11168894000 від 13.06.2007 року таким, що настав і не вбачає підстав для дострокового повернення кредитних коштів та пені, а відтак і для задоволення позову. При цьому суд також враховує, що відповідачем станом на 01.01.2015 року було повністю погашено прострочену заборгованість за тілом кредиту та по процентах за користування кредитними коштами, проти чого представник позивача не заперечувала і з цього часу останній дотримується обумовлених між сторонами графіків погашення кредиту (а.с. 13-17, 25-27). За наведених вище підстав для відмови у позові, суд не знаходить підстав і для задоволення позову в частині стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed