Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ «Дельта Банк» з підстав, передбачених ст. ст.ст. 203,215 ЦК України та визнати правовідносини за кредитним договором №554 від 28.05.2005, укладеним між ним та ПАТ "УкрСиббанк" припиненими. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказаний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами укладений всупереч вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, посилаючись на відсутність у цьому договорі суми фактичного невиконаного грошового зобов'язання станом на день переходу прав вимоги та ціни договору, що вказує, на думку позивача, про наявність підстав для визнання договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами недійсним. Крім того, зазначає, що він не був повідомлений про наявність вказаного договору та необхідність сплати платежів за кредитним договором новому кредиторові. Одночасно зазначає про наявність заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.08.2008, яким солідарно стягнуто з нього та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, що унеможливлює відступлення прав вимог за кредитним договором. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив через канцелярію суду заяву про розгляду справи за його відсутності. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач ПАТ «УкрСиббанк», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, одночасно зазначив, що заперечує проти задоволення позову. Згідно наданих відповідачем письмових заперечень, представник відповідача зазначає про відсутність підстав згідно чинного цивільного законодавства для визнання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами недійсним. При цьому зазначив, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 укладений в належній формі, між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, а заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється відповідно до ст. 514 ЦК України без згоди боржника. Відповідач ПАТ «Дельта Банк», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, одночасно зазначив, що заперечує проти задоволення позову. Згідно наданих відповідачем письмових заперечень, представник відповідача зазначив про відсутність підстав згідно чинного цивільного законодавства для визнання договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами недійсними. При цьому вказав на те, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 підписаний уповноваженими представниками обох сторін, а саме: ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» та скріплений печатками сторін, що підтверджується вказаним договором. Одночасно зауважив, що позивач не є стороною у спірному договорі. Суд, на підставі ст. 169 ЦК України та враховуючи заяви про розгляд справи за відсутності представників відповідачів, визнав можливим розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено судом, 28.05.2005 між позивачем [PERSON] та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №554, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 40500грн. Вказана обставина не заперечувалася сторонами. З матеріалів справи вбачається, що рішенням (заочним) Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2008 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АКІБ "УкрСиббанк" 40685 грн. 56 коп. неповернутого кредиту, відсотків та пені, 407грн.86коп. державного мита та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.(а.с.7-8) Постановою головного державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Процюк І.П. від 25.09.2008 відкрито виконавче провадження №9212235 з виконання виконавчого листа №2-4587, виданого 11.09.2008 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі вказаного рішення суду.(а.с.10) 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги, що належить ПАТ «УкрСиббанк», сплатив ПАТ «УкрСиббанк» ціну права вимоги, став кредитором за кредитними договорами. (а.с.12) Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3749. Згідно витягу з Додатку №1 до вказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк». (а.с.13) Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимог і за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.655, ч.3 ст.656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Обґрунтовуючи позов, позивач просить визнати недійсним вище вказаний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з тих підстав, що останній не містить суми фактичного невиконаного грошового зобов'язання станом на день переходу прав вимоги та ціни договору, а також, що наявне рішення суду унеможливлює відступлення прав вимог за кредитами. Проте, суд не може погодитись з позовними вимогами з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.215, ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, актам цивільного законодавства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частин 2, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 підписаний уповноваженими особами та скріплений гербовими печатками. Крім того у Додатку №1 до цього договору зазначено загальний розмір зобов'язання за кредитним договором, що становить 40500,09 грн. (а.с.12-13). Таким чином, твердження позивача про відсутність у вказаному договорі суми заборгованості станом на день переходу прав вимоги та ціни договору є безпідставними, оскільки спростовуються вищевикладеним. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Статтею 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Як зазначено в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України. Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.26 своєї постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. За таких обставин, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», відтак суд не вбачає підстав, передбачених ст.215 ЦК для визнання недійсним вказаного договору. По суті вимог про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, даних та доказів, які б підтвердили належне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором позивач суду не надав. Іншого судом не встановлено. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення відповідачами вимог законодавства при укладенні договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами. Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не довів, що діями відповідачів порушені його права та інтереси, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed