Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість з оплати інформаційних послуг, згідно з договором від 20.05.2013 року в сумі 5 216 грн., а також судові витрати: на оплату судового збору в сумі 229 грн. та на оплату правової допомоги в с умі 1000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2013 року між ТОВ „Мир недвижимості Люкс" та [PERSON] був укладений договір про надання інформаційних послуг з придбання нерухомого майна, за які відповідач зобов'язувалася сплатити 1,5% від ринкової вартості знайденого для покупки об'єкту. 27.05.2013 року позивач зайшов для [PERSON] покупця на його квартиру [ADDRESS], яка повністю влаштовувала покупця [PERSON], яка уклала з продавцем квартири [PERSON] розписку-завдаток, передавши йому в якості завдатку 500 дол. США. Однак, укладення договору купівлі-продажу квартири не відбулося внаслідок відмови відповідача від продажу цієї квартири. За отримані від позивача послуги відповідач не розрахувався, тому просив стягнути передбачену договором суму в якості оплати інформаційних послуг як покупцеві, так і продавцю. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору про надання послуг від 20.05.2013 року між ТОВ „Мир недвижимості Люкс" та [PERSON] та розписку-завдаток між [PERSON] та [PERSON], оскільки ці договори суперечать вимогам закону, та згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 це є підставою для визнання правочину недійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені вимоги підтримав і пояснив, що розписку-завдаток вважає актом виконаних робіт, п.7 якого передбачено, що його оформлення є підставою для оплати інформаційних послуг агентства в повному обсязі. У разі його невиконання сторона, яка його порушила, сплачує послуги агентства за себе та за іншу сторону. Вважав, що договір був виконаний позивачем в частині: агентством було знайдено покупця квартири для відповідача, але не знайдено земельної ділянки для придбання відповідачем. В той же час, оскільки відповідач підписав розписку завдаток, то це свідчить про виконання умов договору агентством та є підставою для оплати послуг в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Відповідач проти задоволення первісного позову заперечував, пояснив, що уклав договір, в якому було вказане лише одне замовлення - придбання земельної ділянки, а в графі „в наявності" була зазначена належна йому квартира, яку він згоден був продати лише за умови, що агентство знайде йому земельну ділянку для покупки. В іншому разі продавати квартиру він не збирався. Оскільки земельна ділянка так і не була знайдена, а знайшли лише покупця на квартиру, в агентстві його переконали, що для того, щоб не втратити цього покупця, необхідно підписати з ним розписку-завдаток, а тим часом агентство знайде йому земельну ділянку для покупки. Завдаток він особисто не отримував, оскільки покупець [PERSON] одразу передав завдаток агентству, де ці гроші так і залишилися на зберіганні. Крім того, згідно з умовами договору про надання послуг обумовлену цим договором суму він повинен був внести у розмірі 1,5% від ринкової вартості знайденого для покупки об'єкту в касу агентства в день оформлення угоди, безпосередньо перед підписанням договору. Але об'єкт для покупки - земельна ділянка агентством так і не був знайдений, та оскільки договір купівлі-продажу не відбувся, строк виконання зобов'язання не настав, а тому позовні вимоги вважав безпідставними. Просив задовольнити зустрічний позов. Третя особа в судовому засіданні була згодна з первісними позовними вимогами. Третя особа за зустрічним позовом просила задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що як первісний, так і зустрічний позови не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 20.05.2013 року між сторонами був укладений договір про надання інформаційних послуг з придбання нерухомого майна, за які відповідач зобов'язувалася сплатити 1,5% від ринкової вартості знайденого для покупки об'єкту. В п. 1.2 цього договору зазначено, що оформлення розписки-завдатку між продавцем та покупцем є підтвердженням виконання виконавцем умов договору та є підставою для 100% оплати інформаційних послуг виконавцем (а.с.9). Аналізуючи даний договір, суд встановив наступне. В розділі 1 Договору вказано, що предметом договору, як зазначено в графі „Замовлення", є покупка земельної ділянки першої лінії. Крім того, в графі „в наявності" зазначена однокімнатна квартира, без конкретної адреси. На зворотному боці бланку цього договору міститься таблиця із зазначенням запропонованих покупцеві об'єктів та дати їх показу з підписами покупця -три об'єкта нерухомості - земельні ділянки по [ADDRESS]. (а.с.10). Відповідно до п. 2.2.5 зазначеного договору обумовлену цим договором суму [PERSON] повинен був внести в касу агентства в день оформлення угоди, безпосередньо перед підписанням договору. 27.05.2012 року між (продавцем квартири ) [PERSON] та (покупцем) [PERSON] був укладений договір завдатку, згідно з яким покупець передав продавцю завдаток в сумі 500 дол. США, як доказ укладення договору купівлі-продажу квартири та в забезпечення його виконання, а решту суми зобов'язався сплатити продавцю в день підписання договору купівлі-продажу. У разі відмови від підписання договору купівлі-продажу продавець зобов'язався сплатити покупцю подвійну суму завдатку, а у випадку невиконання умов даного договору з вини покупця, сума грошей (завдаток) залишається у продавця. (а.с.11). Згідно з п.7 цього договору його оформлення є підставою для оплати інформаційних послуг агентства в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 628 ч. 1 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ч. 1, ч. 2 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, сторони договору взяли на себе відповідні зобов'язання, які мають виконуватися належним чином. За змістом договору, його виконавець надає інформаційні послуги, а замовник зобов'язаний оплатити отримані послуги. В договорі не обумовлено кількість або обсяг послуг, що надаються, їх якість, строк надання тощо. Предметом договору є покупка земельної ділянки першої лінії. При цьому договір укладений 20.05.2013 р., а зміни до нього стороною „виконавця" послуг вносилися 01.06.2013 р. - щодо двох земельних ділянок. В примірнику, який знаходився у „замовника", такі відмітки відсутні. В судовому засіданні сам представник позивача за первісним позовом підтвердив, що земельна ділянка покупцеві [PERSON] агентством не була знайдена, натомість було знайдено покупця на належну йому квартиру, яку він в подальшому відмовився продавати. Не визначено також конкретну дату оплати замовником отриманих послуг, натомість час настання обов'язку з оплати згідно з п. 2.2.5 Договору пов'язується з укладенням договору купівлі-продажу квартири, а саме: безпосередньо перед його підписанням. Строк оплати послуг, у зв'язку з тим, що покупцем ще не укладався договір купівлі-продажу квартири, не настав, а тому, на думку суду, у виконавця послуг - позивача ще не виникло право вимагати оплати своїх послуг. Крім того, взяті на себе обов'язки, а саме, пошук продавця земельної ділянки та здійснення підготовки необхідних для договору купівлі-продажу документів, (п.2.1.3 Договору) „виконавець" не виконав. Суд не може взяти до уваги посилання позивача на п. 7 договору про завдаток, виходячи з наступного. Договір про завдаток та договір про надання послуг є окремими договорами, які мають різну юридичну природу. Крім того, позивач не є стороною договору завдатку, а тому будь-яких прав та обов'язків цей договір для позивача не створює. Правовідносини з укладення договору завдатку регулюються ст.570 ЦК України, зокрема, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Як вбачається із змісту договору завдатку, цей договір є видом забезпечення взаємних зобов'язань між покупцем та продавцем квартири, і у разі його порушення, сторони цього договору несуть передбачену законом та цим договором відповідальність. Оскільки сторони є вільними в укладенні договорів, передбачених законом, відповідач як покупець квартири мав право, на свій розсуд, укласти будь-яку кількість договорів завдатку, але жодних правових наслідків для позивача - агентства нерухомості, яке не є стороною договору завдатку, такі договори не створюють. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходить з наступного. Підстави для визнання правочину недійсним визначені в ст. 215 ЦК України. Зокрема, правочин є недійсним у разі недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин, недійсність якого встановлена законом, є нікчемним, і у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. На думку суду, договір про завдаток, укладений між [PERSON], [PERSON], є нікчемним, та з моменту його укладення не створював жодних юридичних наслідків, оскільки сторонами не додержана встановлена для такого договору форма його укладення. Тому визнання його недійсним судом не вимагається. Договір про надання інформаційних послуг між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю „Мир недвижимости Люкс" не суперечить вимогам закону, підстав для визнання його недійсним не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed