Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

21.09.2015р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору дарування від 06 липня 2009 року недійсним. В обґрунтування позову вказала, що з [INFO] помер її батько [PERSON] останні шість років свого життя батько важко хворів, в тому числі у вересні 2008 року він переніс інсульт, що призвело до порушення функцій лівих кінцівок. Хвороба позначилась і на його психічному стані. З 2010 року позивач залишала роботу і знаходилась біля батька, який потребував стороннього догляду. Через деякий час, випадково, позивач дізналась, що 06.07.2009 року батько подарував своє єдине житло - квартиру [ADDRESS], невідомій особі - [PERSON]. На даний час власником квартири значиться [PERSON] Вважає, що цей правочин не відповідав внутрішній волі батька, оскільки на час укладення правочину він не міг усвідомлювати значення своїх дій у зв'язку із похилим віком, важким станом здоров'я, складною ситуацією в житті, так як поховав дружину, переніс інсульт, залишився паралізований. На підставі викладеного просить визнати договір дарування недійсним на підставі ч.1 ст. 225 ЦК України. Ухвалою суду від 17.11.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник вказали, що з позовом не згодні. Пояснили суду, що [PERSON] був батьком [PERSON], і відповідно дідом позивача. Про це вони дізнались приблизно у 2006р., він з дідом часто зустрічався на їх дачі, де святкували дні народження, та свята у сімейному колі. [PERSON] бажав подарувати квартиру [PERSON], однак, останній відмовлявся, тоді [PERSON] подарував квартиру дружині [PERSON] - [PERSON] А після смерті батьків, відповідач отримав у спадщину спірну квартиру. Вважають позов безпідставним, просять у задоволенні позову відмовити. Третя особа Захаренко І.В. не з'явилась, про причини неявки суд не сповістила. У попередніх судових засіданнях вказала, що з позовом не згодна, оскільки на час вчинення договору дарування [PERSON] розумів значення своїх дій, вона особисто роз'яснила йому наслідки укладення договору дарування, та можливість укладення договору довічного утримання, та він наполіг саме на укладенні договору дарування. Третя особа [PERSON], не з'явилась, про причини неявки суд не сповістила. У попередніх судових засіданнях підтримала позовні вимоги. Суд, вислухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, оглянувши медичну карту стаціонарного хворого [PERSON] № 5472/820, медичну карту № 2963, та медичну карту [PERSON], заведену у ЦПМСД-5, вислухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування від 06 липня 2009р., [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS], договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. /а.с. 16-17/. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті свідоцтво про право на спадщину за законом - вищевказану квартиру, отримав її чоловік [PERSON] /а.с. 18/. [INFO] помер [PERSON] /а.с. 7/, із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась дочка [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON], та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, після смерті батька /а.с. 27/. На підтвердження своїх доводів щодо важкого стану здоров'я [PERSON] позивач надала суду виписки з медичних карт /а.с. 12-15/, а на підтвердження складної ситуації в житті - свідоцтво про смерть дружини [PERSON], яка померла [INFO] /а.с. 10/. Також в судовому засіданні були оглянуті медична карта стаціонарного хворого [PERSON] № 5472/820, медична карта № 2963, та медичну карта [PERSON], заведена у ЦПМСД-5 Допитані у судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідки зі сторони позивача: Свідок [PERSON] вказав, що [PERSON] - його дядько. Йому відомо, що у 2008р. у [PERSON] був інсульт, за ним доглядали його дочки. Спочатку не міг ходити, потім пересувався зі сторонньою допомогою. Після перенесеного інсульту у [PERSON] бували провали у пам'яті, не впізнавав рідних. Свідок [PERSON] вказала, що вона жила із [PERSON] по сусідству, їй відомо, що у 2008р. він переніс інсульт, за ним доглядала дочка [PERSON], вона гуляла із ним, він пересувався за допомогою палиці. Після інсульту він часто забував події, що з ним відбувались, вважає, що у 2009р. він не міг усвідомлювати значення своїх дій. [PERSON] з сестрою доглядала за батьком, так, [PERSON] поселилась із [PERSON] приблизно у кінці 2009р. на початку 2010р., так як він не міг вже самостійно себе доглядати. Свідок [PERSON] показав суду, що разом працював із [PERSON], а після виходу на пенсію підтримували дружні відносини. Ходили один до одного в гості. Після інсульту також продовжували спілкуватись, він інколи приходив та допомагав [PERSON] виходити на прогулянку. Після перенесеного інсульту стан здоров'я [PERSON] зовсім погіршився приблизно з 2012-2013р., десь за рік- півтора до смерті, коли він стан "заговорюватись", не впізнавав близьких, говорив не зовсім зрозумілі речі, наприклад пропонував поїхати на рибалку на своєму червоному автомобілі, при цьому автомобіля у нього не було. Свідок [PERSON] вказала, що вона старша по під'їзду, де проживав [PERSON], їй відомо, що у 2008р. [PERSON] переніс інсульт, після інсульту він пересувався з палицею. Поведінка стала дивною, він чіплявся до сусідів, їй пропонував одружитись, хоча у неї є чоловік. Іншій сусідці дзвонив у двері вночі. У 2010р. він ще самостійно пересувався, [PERSON] постійно навідувалась до нього, а з 2012р. його і фізичний і психічний стан зовсім погіршився, [PERSON] стала проживати разом з ним, так як він не міг самостійно себе обслуговувати, навіть ходив у підгузках. Свідки зі сторони відповідача: Свідок [PERSON] вказав, що він є братом відповідача, а [PERSON] приходився йому ділом. [PERSON] познайомився із їх батьком [PERSON], у 2008р., він визнав [PERSON] своїм сином, вони стали часто зустрічатись, спільно святкувати різні події, збирались в основному на дачі у [PERSON]. [PERSON] був на похоронах матері свідка - [PERSON] у вересні 2009р., він самостійно пересувався. Свідок [PERSON], показав суду, що він знає сім'ю [PERSON], так як його дача знаходиться по сусідству із дачею [PERSON], вони часто разом збираються відмічати свята. Так, йому відомо, що у 2008р. у [PERSON] знайшовся батько - [PERSON], він з цього часу часто приїздив на дачу до [PERSON]. [PERSON] був на похоронах [PERSON], яка померла восени 2009р., потім на поминках та на роковинах. Після роковин смерті [PERSON] він не бачив [PERSON] Свідок [PERSON] показала суду, що вона є матір'ю дружини [PERSON], їй відомо, що у 2008р. у житті [PERSON] з'явився [PERSON], який визнав себе батьком [PERSON]. З цього часу сім'я [PERSON] та [PERSON] часто зустрічались на свята на дачі [PERSON], в тому числі святкували ювілей [PERSON] [INFO] - 80-річчя. [PERSON] був на похоронах [PERSON], яка померла [INFO], він пересувався самостійно, нормально виглядав. В подальшому він також приїздив на 9 днів, 40 днів та на роковини після смерті [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] переніс інсульт, лікувався в БСМП та в госпіталі для ветеранів війни. Вона особисто періодично спілкувалась із ним по телефону. Будь-якої дивної поведінки за ним не помічала. Останній раз спілкувалась із ним перед Новим роком - 2014р. Таким чином, із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] слідує, що у [PERSON] не було психічних розладів у 2008-2009 роках. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] після інсульту забувався, був неадекватним. Однак, суд надає перевагу показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки їх доводи узгоджуються із іншими матеріалами по справі, та критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON]. Так, із медичної документації вбачається, що у 2008 році [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Першій міській лікарні судинно-неврологічного відділення протягом 26 днів, при госпіталізації був у свідомості, був оглянутий лікарем-психіатром, винесено діагноз: "Наслідки органічного враження головного мозку зі зниженням інтелектуально-мнестичних функцій з емоційно вольовою лабільністю". Лікарями невропатологом та іншими спеціалістами порушення психічної діяльності не відмічені. Був виписаний із відділення із покращенням ( у відділенні видів, вставав, ходив по палаті), при виписці не було рекомендовано спостереження у лікаря-психіатра. Наступне звернення до лікаря було 03 липня 2009 року, коли [PERSON] був оглянутий невропатологом поліклініки за місцем проживання для направлення на планове лікування у госпіталь інвалідів війни, лікарем оформлена путівка до ГІВВВ № 167 з 24.07.2009 року. В медкарті стаціонарного хворого за період лікування з 24.07.2009 року по 10.08.2009 року, психічних розладів не зафіксовано, консультацій психіатрів не призначалось та рекомендацій спостереження у психіатра не було. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 221 від 27 травня 2016 року, [PERSON] в момент підписання договору дарування квартири [ADDRESS] 06 липня 2009 року психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а.с. 131-143/. При цьому експертом ретельно дослідженні показання учасників справи, свідків, досліджена медична документація [PERSON] Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п.16 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити по справі судово-психіатричну експертизу. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Таким чином, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] під час укладення договору дарування спірної квартири 06 липня 2009 року не усвідомлював значення своїх дій. При цьому та обставина, що [PERSON] у момент підписання спірного договору міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], медичною документацією [PERSON], висновком судово-психіатричної експертизи №221 від 27 травня 2016 року, які узгоджуються між собою, та у суду немає підстав не довіряти їм. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю вимог. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 вересня 2015 року, підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed