Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

До суду 15.08.2017 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.02.2015 року, зареєстрований в реєстрі вчинених нотаріальних дій за номером 321, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 283\~204 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що на час вчинення виконавчого напису у суді розглядалася справа про заборгованість позивача, що свідчить про безспірність заборгованості. Нотаріусом не було враховано погашення боргу у розмірі 5000 дол. США, які було виплачено до 01.05.2014 року. Крім того, позивач оплатила борг у розмірі 10000 дол. США, які були позичені нею 07.03.2014 року. Справа надійшла до провадження суді [PERSON] Ухвалою суду від 16.08.2017 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 04.09.2017 року. Справа перебувала на розгляді у суді [PERSON], проте на підставі розпорядження керівника апарату суду №939/18 від 28.02.2018 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою суду від 03.03.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 23.03.2018 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні було відкладено у звязку з неявкою учасників справи до судового засідання. У підготовчому засіданні 24.04.2018 року, що відбулося за участі представника відповідача [PERSON] підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті на 23.05.2018 року. У результаті проведеного судового засідання 23.05.2018 року розгляд справи було відкладено на 12.07.2018 року, з метою надання часу сторонам. У проведеному 12.07.2018 року судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та оголошено перерву з метою надання документів до 03.10.2018 року. Розгляд справи у судовому засідання 03.10.2018 року було відкладено на 11.12.2018 року. У судове засідання сторони не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, причини неявки суду не повідомили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошей, відповідно до якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв 100\~000 гривень, що на момент підписання цього договору, за домовленістю сторін, в еквіваленті ставить 10\~000 дол. США, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, позики у вищевказаному розмірі. З інформації про виконавче провадження вбачається, що станом на 20.02.2017 року на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис нотаріуса №321 від 25.02.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, боржником за яким є [PERSON] Заявою, зареєстрованою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за номером 3015 від 13.07.2017 року підтверджується, що [PERSON] повернула [PERSON] повернула кошти, отримані за договором позики від 07.03.2014 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, позивачка виконала своє зобовязання за договором позики та [PERSON] відзначив, що будь-яких претензій до боржника не має. Виконавче провадження з виконання виконавчого напису виданого по договору позики підлягає закінченню, як таке, що виконане боржником, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вже виконаний. Представник відповідача був присутній у судових засіданнях та висловлював свою позицію щодо позову. проте відзиву або ж заперечень у письмовому вигляді не надав. Тож, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved