Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» 7065,25 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент подання позову становить 111351,03 грн. В обґрунтування заявленого позову покликаютьсь на те, що отримали в спадок із США - 13529,39 доларів США, що підтверджується копіями листів розпорядників майна спадкодавця. З метою отримання зазначених коштів, 13.03.2004 року між ВАТ „Державний ощадний банк України", правонаступником якого є ПАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладено договір № 139 про відкриття рахунку в іноземній валюті. Згідно з умовами даного договору, банк повинен здійснювати кошти за першою вимогою клієнта. 13 січня 2004 року на даний рахунок були зараховані кошти в сумі 13529,39 доларів США 39 центів. 16 січня 2004 року [PERSON] знято з рахунку 7600,00 доларів США, однак у видачі решти коштів було відмовлено посилаючись на постанову Начальника відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції про арешт коштів від 14 січня 2004 року, якою накладено арешт на вказані грошові кошти. Вказує на те, що дії відповідача призвели до втрати ними значної суми коштів, оскільки на підставі ухвали господарського суду Львівської області від 11 березня 2008 року в справі № 1/184 про скасування постанови Начальника відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції про арешт коштів від 14 січня 2004 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що належать [PERSON], які знаходяться на рахунку № 139 у Сокальському відділенні Ощадбанку № 6/333 на загальну суму боргу 31155,15 грн., відповідач зобов'язаний був негайно зарахувати списану суму -5900,00 доларів США на рахунок [PERSON]. Враховуючи наведене, просять позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив та вважає доводи позивача є надуманими такими, що не відповідають дійсним обставинам справи про що були подані письмові заперечення. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - ВДВС Сокальського РУЮ ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Подав заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі керуючого Сокальського відділення Ощадного банку та [PERSON] укладено Договір №139 про відкриття фізичній особі поточного рахунку у іноземній валюті. У відповідності до умов цього договору Вкладник вносить, а Банк приймає на поточний рахунок для обліку коштів за вкладом до запитання і здійснює операції по ньому у відповідності до нормативних актів Національного банку України. Того ж дня, на поточний рахунок позивача [PERSON] зараховано 13 529,39 доларів США. 14 січня 2004 року начальником відділу ДВС Сокальського РУЮ винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що належать [PERSON], на загальну суму 31 155,15 грн. 16 січня 2004 року позивач зняв 7 600,00 доларів США зі свого рахунку, у виплаті решти суми Банк відмовив у зв'язку із накладенням арешту на цю суму згідно постанови державного виконавця від 14.01.2004р. 20.01.2004 року на підставі постанови про арешт коштів боржника від 14.01.2004р. ПАТ «Державний ощадний банк України» списав 5 900,00 доларів США з рахунку позивача [PERSON] та зарезервував її на спеціальному рахунку. Враховуючи, що рахунок позивача був відкритий в іноземній валюті, а за виконавчим провадженням, згідно платіжної вимоги виконавця на списання коштів з рахунку, необхідно було стягнути суму в гривнях Банк продав 5 900,00 доларів США через міжбанківську валютну біржу, а отримані кошти в гривневій валюті в розмірі 31 155,15 грн. перераховано на рахунок вказаний у платіжній вимозі, а саме на рахунок Сокальського районного управління юстиції. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, а так само арешт на кошти*та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, накладається виключно за санкціонованою прокурором постановою слідчого, за постановою державного виконавця у випадках, передбачених законами України, або за рішенням суду Пунктами 1-9, 12 Розділу X Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України №135 від 29.03.2001 року, яка діяла на момент списання коштів, врегульовано порядок виконання банками та їх установами рішень (ухвал) судів, санкціонованих постановами прокурора постанов слідчих та постанов державних виконавців щодо арешту коштів юридичних та фізичних осіб. Так, Інструкцією передбачено, що відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" на кошти, що знаходяться на рахунках клієнтів банку, може накладатись арешт. Арешт може накладатися тільки на підставі рішення (ухвали) суду, санкціонованої прокурором постанови слідчого, постанови державного виконавця. Якщо арешт накладає господарський суд, то крім рішення (ухвали) ним має бути виданий також наказ. Заходи щодо здійснення арешту коштів виконуються банком негайно після отримання рішення (ухвали) суду, санкціонованої прокурором постанови слідчого, постанови державного виконавця. Якщо рішення (ухвала) суду, санкціонована прокурором постанова слідчого, постанова державного виконавця надійшло(а) до банку після закінчення операційного дня, то заходи щодо здійснення арешту коштів виконуються банком за станом на початок наступного операційного дня. Для забезпечення виконання рішення (ухвали) суду, санкціонованої прокурором постанови слідчого, постанови державного виконавця на час накладення арешту банк відкриває клієнту на тому самому балансовому рахунку, що й рахунок, на який накладено арешт, окремий аналітичний рахунок (далі у цьому розділі - спеціальний рахунок). У разі наявності на рахунку клієнта суми, що визначена рішенням (ухвалою) суду, санкціонованою прокурором постановою слідчого, постановою державного виконавця, банк меморіальним ордером списує зазначену суму з рахунку, на який накладено арешт, та резервує її на спеціальному рахунку. Після цього в разі відсутності інших рішень (ухвал) суду, санкціонованих прокурором постанов слідчого, постанов державного виконавця банк відновлює проведення операцій за рахунком клієнта за встановленим порядком. Пунктами 5-9, 13-15 Розділу V Інструкції передбачено порядок примусового списання, стягнення коштів на підставі виконавчих документів. Примусове списання, стягнення, примусову оплату коштів з рахунків платників, відкритих у банках, відповідно до законів України, ініціюють: - державні виконавці, які отримали відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів; - банки на підставі своїх наказів про примусову сплату боргового зобов'язання з рахунків клієнтів-боржників, якщо це передбачено кредитними договорами. Розпорядження про примусове списання, стягнення коштів не менше ніж у трьох примірниках стягувач оформляє на бланку платіжної вимоги за формою додатка 4 або 4-а (якщо стягувач не є отримувачем цих коштів) згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції та цьому розділі. У реквізиті "Призначення платежу" платіжної вимоги стягувач зазначає назву, номер і дату виконавчого документа. Виконавчий документ, на підставі якого оформлено платіжну вимогу, банку не подається. Стягувач несе відповідальність за обґрунтованість примусового списання, стягнення коштів і правильність даних, що зазначені в платіжних вимогах на таке списання, стягнення коштів. Платіжну вимогу стягувач подає до банку, що його обслуговує, разом із двома примірниками реєстру платіжних вимог за формою додатка 9 до цієї Інструкції, реквізити якого заповнюються згідно з вимогами, що викладені в додатку 8. Банк, що обслуговує стягувача, приймає платіжні вимоги протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання. Платіжну вимогу на примусове списання, стягнення коштів банк платника приймає та виконує у порядку, установленому розділом II цієї Інструкції. Банк платника приймає до виконання платіжну вимогу стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника. Банк не пізніше ніж наступного робочого дня повідомляє платника про надходження платіжної вимоги на примусове списання, стягнення коштів з його рахунку, якщо умова про таке повідомлення передбачена договором про розрахунково-касове обслуговування цього платника (у порядку, передбаченому договором). Як встановлено в судовому засіданні, 11.03.2008 року ухвалою Господарського суду Львівської області постанова про арешт коштів боржника від 14.01.2004 року була скасована, однак на момент винесення ухвали господарським судом, кошти були вже списані зі спеціального рахунку на підставі платіжної вимоги виконавця та перераховані на рахунок стягувача, таким чином Банк не мав можливості повернути на рахунок позивача, оскільки стягувач такі кошти не повернув. Крім того, позивачі не оспорювали платіжної вимоги та не ставили вимоги про повернення коштів, перерахованих стягувачу, на спеціальний рахунок вкладника. Щодо позовних вимог [PERSON], суд вважає їх не обгрунтованими, оскільки Договір №139 укладений між ПAT «Ощадбанк» та [PERSON]. [PERSON] не є стороною даного договору, а тому не має право вимоги у даних спірних матеріальних правовідносинах. Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб'єктами спірних матеріальних правовідносин. Належна сторона визначається судом на основі норм матеріального права вже на етапі прийому позовної заяви. Неналежний позивач - це особа, якій не належить право вимоги по пред'явленому в суді позову, аненалежним відповідачем та особа, що не повинна відповідати по пред'явленому до неї в суді позову. Дані обставини справи стверджуються іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed