Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], комунального підприємства «Вінницяводоканал» про визнання відмови безпідставною та усунення перешкод в підключені до мережі водопостачання. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що він є власником ? житлового будинку, який розміщений за адресою: м. Вінниця, вул. Вишневського, 7. В його частці будинку на даний час відсутнє водопостачання, разом з дозволом на приєднання до каналізації. Для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Однак, однією з умов виготовлення технічних умов на водопостачання будинку позивача є отримання письмового дозволу власника мережі, яким є відповідач. З метою отримання відповідного дозволу [PERSON] звернувся до [PERSON], проте йому було відмовлено без жодних обєктивних на те причин. В результаті даної відмови позивач позбавлений можливості виготовити технічні умови, які необхідні для підключення до мережі централізованого водопостачання та укладення відповідної угоди. [PERSON] є інвалідом 2 групи, тому потребує спеціального догляду та гідних умов проживання. Крім того, він не має фізичної можливості самостійно, без сторонньої допомоги приносити воду з криниці. В звязку з цим потребує проведення водопроводу до власного житла для забезпечення собі гідних умов проживання у власному житлі. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] змушений був звернутися до суду з даним позовом та просить: - визнати безпідставною відмову [PERSON] у наданні йому дозволу на підєднання до мережі водопостачання, яка проходить по вул.. Вишневського в м. Вінниці; - зобовязати комунальне підприємство «Вінницяводоканал» виготовити технічні умови на водопостачання, необхідні для підєднання його частини будинку, який знаходиться за адресою: вул. Вишневського, 7, м. Вінниця, до мережі водопостачання, яка проходить по вул. Вишневського в м. Вінниці, без письмового дозволу [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додали, що відповідач є рідною сестрою позивача та між ними склались неприязні стосунки. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та пояснили, що позов не визнають, в звязку з тим, що спірна мережа водопостачання є власність відповідача [PERSON] Позивач не надав доказів про те, що він не має можливості приєднатись до іншої мережі, і що це буде коштувати дорожче. Також ним не надано доказів того, що приєднання до водогону відповідача, не порушить технічні умови роботи водогону. Представник відповідача КП «Вінницяводоканал» [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на думку суду. Вважає, що мережа водопостачання по вул.. Вишневського в м. Вінниці, є власність [PERSON], а КП «Вінницяводоканал» не має жодного відношення до спірної мережі водопостачання. Додатково зазначила, що позивач має можливість приєднатись до інших мереж водопостачання, які розташовані поруч. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 579866 встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи, безтерміново (а.с. 5). Також зі змісту даної довідки вбачається, що [PERSON] протипоказане помірне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2015 року, [PERSON] є власником ? частки житлового будинку №7 по вул. Вишневського в м. Вінниці (а.с. 7-8). З відмітки, зробленої в паспорті громадянина України, вбачається, що позивач зареєстрований з 16 січня 2008 року за адресою: м. Вінниця, вул. Вишневського, 7 (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 24 березня 2017 року письмово звертався до голови комітету мікрорайону «Пирогово» [PERSON] та голови ініціативної групи по вул. Вишневського [PERSON] з письмовою заявою про надання дозволу на підключення до водопроводу діаметром 32 дюйма, який проведений поряд з його будинком за адресою: м. Вінниця, вул. Вишневського, 7, оскільки він є інвалідом та не може жити в умовах без водопостачання (а.с. 9). З відмітки, зробленої на даній заяві, вбачається, що [PERSON] не надала дозволу на підключення до водопроводу. А голова комітету мікрорайону «Пирогово» [PERSON] зазначив, що він не має повноважень надавати дозвіл на підключення домоволодіння до мережі водопроводу, який розміщений на вул. Вишневського, так як даний водопровід є приватним. Дозвіл на підключення надає голова ініціативної групи [PERSON] Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься письмовий дозвіл одинадцяти сусідів [PERSON] про те, що вони не заперечують щодо підключення позивача до мережі водопроводу діаметром O32 м.м., який проведений за їх власні кошти (а.с. 10). Даний дозвіл засвідчений головою комітету мікрорайону «Пирогово» [PERSON] Суд критично ставиться до даного дозволу, оскільки суду не відомо, яка є загальна кількість людей, що проводили водопровід за власні кошти. Тому, суд позбавлений можливості визначити співвідношення людей, які «за» та «проти» підключення до водопроводу позивача, що має вагоме значення при розгляді даної справи. Відповідно до листа КП «Вінницяоблводоканал» від 08.06.2017 року, судом встановлено, що мережа водопостачання O90 м.м., яка проходить по вул. Вишневського (від ІІ-го пров. Вишневського до вул. Гагаріна) знаходиться на балансі [PERSON]. Дана мережа водопостачання є власністю [PERSON], нею експлуатується та ремонтується (а.с. 11). Даний факт також підтверджується робочим проектом водопостачання та водовідведення житлового будинку №7 по вул. Вишневського в м. Вінниця та іншими матеріалами справи (а.с. 41-69, 71-73). Оскільки власником мережі водопостачання яка проходить по вул. Вишневського, є відповідач [PERSON], то вона і розпоряджається даною мережею на свій розсуд, зокрема надає/відмовляє в приєднанні до її мережі. З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що він має бажання приєднатися саме до мережі водопостачання відповідача, проте доводів, чому саме ця мережа, він не надає. Також, на позивачем, ні його представником не зазначенно та не надано жодного доказу того, що: - мережа водопостачання відповідача є найбільш ближчою до нього; - мережа водопостачання відповідача витримає додаткове навантаження, ще одного користувача; - чи не зменшиться тиск води в трубопроводі; Частиною першою ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Крім того, з листа ОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» від 18.12.2006 року вбачається, що при виконанні робіт по прокладці траси водопроводу було зменшено діаметр прокладного водопроводу. Так, при прийомці виконаних робіт власника даної мережі було попереджено про недостатність тиску в мережі при підключенні нових абонентів (а.с. 70). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в разі підключення позивача до спірної мережі, її тиск може зменшитись, що погіршить права інших користувачів. Позивачем на надано жодного докази щодо кількості користувачів, на яку розрахована спірна мережа водопостачання. Щодо вимоги про визнання безпідставною відмову [PERSON] у наданні дозволу на підєднання до мережі водопостачання, яка проходить по вул. Вишневського в м. Вінниці, суд зазначає наступне. Оскільки власником мережі водопостачання, яка проходить по вул. Вишневського в м. Вінниці є [PERSON], то позивач зобовязаний отримати згоду у відповідача [PERSON] на підєднання до її мережі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, \~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Отжн, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно відмовила позивачу в наданні дозволу на підєднання до мережі водопостачання. Відносно іншої вимоги позивача, то слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 30 Закону України «Про\~регулювання містобудівної діяльності» визначено, що технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення обєкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації. Також під технічними умовами мається на увазі комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водопостачання, водовідведення (п. 1.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затвердженими Наказом Міністерства по питаннях житлово-комунального господарства України від 27.06.2008\~р. №\~190). Згідно п.2.1. вищевказаних Правил, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Відповіднодо п. 4.1. Правил,для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Для одержання технічних умов замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення подає до виробника таких послуг: заяву; опитувальний лист; ситуаційний план з визначенням місця розташування земельної ділянки на відповідній території. Технічні умови мають містити графічний матеріал із нанесенням відповідних інженерних мереж та місць приєднання до них об'єкта будівництва. Виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення видає замовнику технічні умови згідно з поданою заявою протягом десяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви з урахуванням потужностей споруд та пропускної спроможності мереж систем централізованого водопостачання та водовідведення, із зазначенням умов для проектування вводу: місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умов для влаштування проміжного резервуара і насосів - підвищувачів тиску. Виробник узгоджує приєднання водопровідних вводів субспоживачів до водопровідних мереж споживачів за умови наявності згоди споживачів (п. 4.8. Правил). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що комунальне підприємство «Вінницяводоканал» має право на виготовлення технічних умов на водопостачання, необхідних для під'єднання будинку позивача до спірної мережі водопостачання лише за наявності письмового дозволу [PERSON], оскільки саме вона є власником даної мережі, до якої позивач має бажання приєднатись. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Отже, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], комунального підприємства «Вінницяводоканал» про визнання відмови безпідставною та усунення перешкод в підключені до мережі водопостачання, не знайшли своє підтвердження, а тому позов не підлягає задоволенню. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову [PERSON]., судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, оскільки він звільнений від їх сплати (інвалід ІІ групи). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed