Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

10.06.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], Чернігівського обласного об"єднання Всеукраїнського Товариства «Просвіта» імені [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно-видавничого центру «Сіверщина». Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з червня 2014 року в електронних засобах масової інформації у всеукраїнській тижневій газеті «Сіверщина» були надруковані та розповсюджені статті 25 червня 2014 року «Люстрація: прокуратура криво вяже!», 23 листопада 2014 року «Регіонали піднімаються! правління чернігівської «Просвіти»», 24 листопада 2014 року «Правління чернігівської «Просвіти» вимагає реформ» , 4 грудня 2014 року «Яка роль [PERSON] у незаконному звільненні [PERSON]» в яких була недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, чим завдано моральну шкоду позивачу, яку він оцінив в 30000 грн. 00 коп. та просить покласти на відповідачів витрати повязані зі спростуванням відомостей поширених відповідачами у засобах масової інформації. Позивач просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію викладену на сайті Всеукраїнської тижневої газети Сіверщина викладені у статті від 25.06.2014 року «Люстрація: прокуратура криво в'яже!». Автор наведеної статті [PERSON], який працює на посаді редактора Всеукраїнської тижневої газети Сіверщина». У вказаній статті, поряд з іншим, було зазначено наступне: - В абзаці третьому: «Перше: автобус департаменту «Неоплан» використовувався для поїздок бюджетників на Антимайдан». Позивач зазначає, що інформація наведена у зазначеній статті безпосередньо стосується його як директора Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації та побудована у формі звинувачень щодо його професійної діяльності та політичних уподобань. - В абзаці четвертому: «Друге: [PERSON] позачергово отримав квартиру на Масанах, продав її і купив особняк на Олександрівці, який за своєю ціною не відповідає рівню доходів начальника департаменту». Тобто автор звинувачує позивача у незаконному отриманні квартири. В абзаці пятому: «Третє: частину відомчого гуртожитку обласного науково - методичного центру культури і мистецтв, відремонтованого за рахунок бюджету на суму 400 тисяч, надано в приватне володіння синові начальника департаменту культури, що працює рядовим працівником театру». Автор знову звинувачує у начебто незаконному проживанні сина позивача в зазначеному гуртожитку. В абзаці сьомому: «Четверте: Черкаською областю місту Батурину було подаровано професійну сцену. чому тепер Департамент культури орендує за бюджетні кошти подаровану сцену?». Теза зі статті: «пан [PERSON] продовжує дерибанити бюджетні кошти». Автор звинувачує позивача як директора Департаменту у розтраті бюджетних коштів. 23.11.2014 року на сайті Всеукраїнської тижневої газети «Сіверщина» надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «Регіонали піднімаються!" - правління чернігівської "Просвіти"». Автор наведеної статті [PERSON]. У вказаній статті, поряд з іншим, в абзаці четвертому було зазначено наступне: «Недавня сесія обласної ради показала, як регіонали (головний регіонал області. [PERSON], начальник департаменту культури туризму, національностей та релігії ОДА [PERSON]) та їх союзники, що досі прикривалися демократичними брендами ([PERSON], "Фронт змін") пішли в атаку на керівницю підрозділу охорони культурної спадщини [PERSON], щоб усунути останню перешкоду для незаконної приватизації земель, які становлять археологічну цінність». Тобто йде звинувачення щодо професійної діяльності позивача, політичних уподобань - та корисливих мотивів. 24.11.2014 року на сайті Всеукраїнської тижневої газети «Сіверщина» під назвою: «Правління чернігівської "Просвіти" вимагає реформ». Автор наведеної статті [PERSON]. У вказаній статті, поряд з іншим, в абзаці першому було зазначено наступне: «Натомість регіонали, відчувши триваючу безкарність, відвойовують позиції, свідченням чого є ситуація зі звільненням керівника підрозділу охорони культурної спадщини В .[PERSON] та передача відомчого гуртожитку ОНМЦ фактично у приватну власність родині начальника Департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]». 4 грудня 2014 року на сайті Всеукраїнської тижневої газети «Сіверщина», була надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «Яка роль [PERSON] у незаконному звільнення [PERSON]». Автор наведеної статті [PERSON]. У вказаній статті, поряд з іншим, в абзаці першому було зазначено наступне: «Ініціатором подання документів на звільнення [PERSON] з посади директора комунального закладу «Чернігівський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» Чернігівської обласної ради був начальник департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]». В наведеній статті автор зазначає, що позивач особисто був зацікавлений у звільненні керівника. Усі зазначені вище статті було підписано наступним чином: «Повідомляє прес-служба обласного штабу національного спротиву». Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду сповіщалися завчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.03.2015 року надав свої заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки він не є автором вказаних статей, та вважає позов не обґрунтованим, а опубліковану інформацію правдивою. Через канцелярію суду позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. На сайті Всеукраїнської тижневої газети Сіверщина викладена у статті від 25.06.2014 року «Люстрація: прокуратура криво в'яже!» інформація. Зокрема в абзаці третьому статті вказано: «Перше: автобус департаменту «Неоплан» використовувався для поїздок бюджетників на Антимайдан». В абзаці четвертому: «Друге: [PERSON] позачергово отримав квартиру на Масанах, продав її і купив особняк на Олександрівні, який за своєю ціною не відповідає рівню доходів начальника департаменту». «Третє: частину відомчого гуртожитку обласного науково - методичного центру культури і мистецтв, відремонтованого за рахунок бюджету на суму 400 тисяч, надано в приватне володіння синові начальника департаменту культури, що працює рядовим працівником театру». В абзаці сьомому: «Четверте: Черкаською областю місту Батурину було подаровано професійну сцену. чому тепер Департамент культури орендує за бюджетні кошти подаровану сцену?». Теза зі статті: «пан [PERSON] продовжує дерибанити бюджетні кошти». 23.11.2014 року на сайті Всеукраїнській тижневій газети «Сіверщина» надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «Регіонали піднімаються!" - правління чернігівської "Просвіти"». В абзаці четвертому було зазначено наступне: «Недавня сесія обласної ради показала, як регіонали (головний регіонал області. [PERSON], начальник департаменту культури туризму, національностей та релігії ОДА [PERSON]) та їх союзники, що досі прикривалися демократичними брендами ([PERSON], "Фронт змін") пішли в атаку на керівницю підрозділу охорони культурної спадщини [PERSON], щоб усунути останню перешкоду для незаконної приватизації земель, які становлять археологічну цінність». В статті від 24.11.2014 року на сайті Всеукраїнської тижневої газети «Сіверщина» під назвою: «Правління чернігівської "Просвіти" вимагає реформ». В абзаці першому було зазначено наступне: «Натомість регіонали, відчувши триваючу безкарність, відвойовують позиції, свідченням чого є ситуація зі звільненням керівника підрозділу охорони культурної спадщини В .[PERSON] та передача відомчого гуртожитку ОНМЦ фактично у приватну власність родині начальника Департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]». 04.12.2014 на сайті Всеукраїнської тижневої газети «Сіверщина» опублікована стаття під назвою: «Яка роль [PERSON] у незаконному звільнення [PERSON]». В абзаці першому було зазначено наступне: «Ініціатором подання документів на звільнення [PERSON] з посади директора комунального закладу «Чернігівський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» Чернігівської обласної ради був начальник департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої було порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування такої інформації. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справа про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв»язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим способом; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували правдивість поширеної інформації. З матеріалів справи вбачається, що висловлювання в статті від 25.06.2014 року «Люстрація: прокуратура криво в'яже!». Зокрема в абзаці третьому статті вказано: «Перше: автобус департаменту «Неоплан» використовувався для поїздок бюджетників на Антимайдан». В абзаці четвертому: «Друге: [PERSON] позачергово отримав квартиру на Масанах, продав її і купив особняк на Олександрівні, який за своєю ціною не відповідає рівню доходів начальника департаменту». «Третє: частину відомчого гуртожитку обласного науково - методичного центру культури і мистецтв, відремонтованого за рахунок бюджету на суму 400 тисяч, надано в приватне володіння синові начальника департаменту культури, що працює рядовим працівником театру». В абзаці сьомому: «Четверте: Черкаською областю місту Батурину було подаровано професійну сцену. чому тепер Департамент культури орендує за бюджетні кошти подаровану сцену?». Теза зі статті: «пан [PERSON] продовжує дерибанити бюджетні кошти». В статті від 23.11.2014 року «Регіонали піднімаються!" - правління чернігівської "Просвіти"». В абзаці четвертому було зазначено наступне: «Недавня сесія обласної ради показала, як регіонали (головний регіонал області. [PERSON], начальник департаменту культури туризму, національностей та релігії ОДА [PERSON]) та їх союзники, що досі прикривалися демократичними брендами ([PERSON], "Фронт змін") пішли в атаку на керівницю підрозділу охорони культурної спадщини [PERSON], щоб усунути останню перешкоду для незаконної приватизації земель, які становлять археологічну цінність». В статті від 24.11.2014 року «Правління чернігівської "Просвіти" вимагає реформ». В абзаці першому вказаної статті було зазначено наступне: «Натомість регіонали, відчувши триваючу безкарність, відвойовують позиції, свідченням чого є ситуація зі звільненням керівника підрозділу охорони культурної спадщини В .[PERSON] та передача відомчого гуртожитку ОНМЦ фактично у приватну власність родині начальника Департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]» , від 04.12.2014 року «Яка роль [PERSON] у незаконному звільнення [PERSON]». В абзаці першому було зазначено наступне: «Ініціатором подання документів на звільнення [PERSON] з посади директора комунального закладу «Чернігівський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» Чернігівської обласної ради був начальник департаменту культури, туризму, національностей та релігії [PERSON]» є недостовірною інформацією (фактом), яка принижує честь і гідність позивача. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5). Одночасно при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Суд вважає, що внаслідок публікації недостовірної інформації, що принижує честь та гідність, позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, втрати нормальних життєвих звязків, погіршення стану здоровя. Проте, суд не погоджується з розміром відшкодування моральної шкоди. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справа про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначає, що відповідач повинен довести, що поширена інформація є достовірною. На позивача лише поширюється обовязок довести факт поширення інформації, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Звертаючись до суду з позовом, позивач, вказує на те, що внаслідок неправдивої інформації, викладеної у статтях, наведених вище, принижена ділова репутація, заподіяна моральна шкода, не надаючи при цьому достатніх доказів у справі про розмір такої шкоди. Враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обставин конкретної справи, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди на користь позивача слід визначити у розмірі 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї. Відповідно до матеріалів наглядового провадження №07/1-41-14 Прокуратури Чернігівської області, а саме довідки від 30.05.2014 року про результати розгляду колективного звернення щодо можливих порушень вимог житлового законодавства при отриманні у власність квартири директором Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської облдержадміністрації [PERSON] та з інших питань, довідки від 06.10.2014 року про результати розгляду звернення [PERSON] прийнятого на особистому прийомі заступником прокурора області, щодо можливих порушень вимог житлового законодавства при отриманні у власність квартири директором Департаменту куультури і туризму, національностей та релігій Чернігівської облдержадміністрації [PERSON] та з інших питань, розглянуті Прокуратурою Чернігівської області встановлено, що доводи, викладені у зверненні не знайшли свого підтвердження. Так у довідках від 30.05.2014 року та від 06.10.2014 року вказано що на балансі Чернігівського обласного навчально-методичного центру культури і мистецтв перебуває автобус, який у звязку з відсутністю фінансування на пальне та несправністю гальмівної системи з 15.11.2013 не експлуатувався. Квартиру [PERSON] отримано в порядку черговості та приватизовано відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначений у зверненні гуртожиток перебуває на балансі Чернігівського обласного навчально-методичного центру культури і мистецтв. Рішення про надання дозволу на приватизацію [PERSON] та членам його родини не приймалося. Капітальний ремонт всього гуртожитку проводився у 2011 році за кошти обласного бюджету. Під час ремонту встановлено автономне опалення, що передбачено проектом реконструкції. Разом з тим, Черкаською областю місту Батурин професійна сцена подарована не була. При проведенні різноманітних культурно-мистецьких заходів в області, у тому числі і в м. Батурин, сценічне обладнання, звукова, освітлювальна апаратура орендувалася у субєктів господарювання, у тому числі і у фірми «Піромагія». Враховуючи викладене, підстав для вжиття заходів реагування не вбачалося. Отже на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial