Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів Відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, [PERSON] про виключення майна із акту опису та звільнення його з-під арешту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № SАМDN23000005358236 від 17.01.2006 року відповідач [PERSON] 17.01.2006 року отримав кредит у розмірі 29350.00 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.01.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 17.01.2006 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - Договір застави). Згідно з Договором застави відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель; 2107, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (90325, Закарпатська обл., [ADDRESS]), 25.05.2010 року державним виконавцем Винорадівської виконавчої служби, винесено Постанову ВП №15727670 про відкриття виконавчого провадження якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу [PERSON], а саме на: автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску:2005, ТИП ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (90325, Закарпатська обл., [ADDRESS] В даному випадку, право застави у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло, як зазначено вище, - 17.01.2006 року, а постанова про накладення арешту, акт опису та арешту майна були винесені у 2010 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Рішенням Виноградівського районного суду № 299/2347/14 від 30.07.2014 року В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - звернуто стягнення на предмет застави : автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску; 2005, тип ТЗ; легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підцриємств,установ, організацій, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за їх межами. Суд, звернувши стягнення на майно, фактично визначив подальшу долю майна та надав право ПАТ ПриватБанк розпорядитись ним, та за тих обставин наявність арешту перешкоджає виконанню рішення суду, що суперечить діючому законодавству. Таким чином, накладення арешту на автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], який перебуває в заставі ПАТ КБ ПиватБанк згідно договору застави від 17.01.2006 року, порушує права Банку на задоволення вимог позивача з рахунок предмету застави. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник відділу ДВС Виноградівського РУЮ в судове засідання не з»явився, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, тому справа розглянулася на підставі ст. 169 ЦПК України у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладенго договору № SАМDN23000005358236 від 17.01.2006 року відповідач [PERSON] 17.01.2006 року отримав кредит у розмірі 29350.00 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.01.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 17.01.2006 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - Договір застави). Згідно з Договором застави відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель; 2107, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (90325, Закарпатська обл., [ADDRESS]), 25.05.2010 року державним виконавцем Винорадівської виконавчої служби, винесено Постанову ВП №15727670 про відкриття виконавчого провадження якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу [PERSON], а саме на: автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску:2005, ТИП ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (90325, Закарпатська обл., [ADDRESS] В даному випадку, право застави у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло, як зазначено вище, - 17.01.2006 року, а постанова про накладення арешту, акт опису та арешту майна були винесені у 2010 році, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно ст. 1 Закону України „Про Заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім цього, згідно ст. 15 Закону України „ Про Заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього дедавйвру. Згідно ст. 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " прїорітет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріорітетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Рішенням Виноградівського районного суду № 299/2347/14 від 30.07.2014 року В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - звернуто стягнення на предмет застави : автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску; 2005, тип ТЗ; легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підцриємств,установ, організацій, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за їх межами. Суд, звернувши стягнення на майно, фактично визначив подальшу долю майна та надав право ПАТ ПриватБанк розпорядитись ним, та за тих обставин наявність арешту перешкоджає виконанню рішення суду, що суперечить діючому законодавству. Таким чином, накладення арешту на автомобіль ВАЗ, модель: 2107, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], який перебуває в заставі ПАТ КБ ПиватБанк згідно договору застави від 17.01.2006 року, порушує права Банку на задоволення вимог позивача з рахунок предмету застави. Стаття 52 Закону України ..Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно до ст..14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Веховною Радою України,- і за їх межами. Згідно ст..54 ЗУ «Про виконавче провадення», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно до ст..60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з -під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень, які згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України присуджуються зі сторони не на користь якої ухвалено рішення.

Outcome: approved