Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в якому просить визнати недійсним договір дарування 39/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в м. Харкові, укладений 26.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 39/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в м. Харкові. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її бабуся, [PERSON], яка на день смерті мешкала за адресою [ADDRESS]. На день смерті їй належали 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Сьомою ХДНК р. №2-264 від 16.01.1967 року, що підтверджується документами на житловий будинок та довідкою з КП "ХМБТІ" від 07.03.2014 року. Перед своєю смертю бабуся передала позивачу пакет документів на житловий будинок з оглядом на те, що її спадкоємець - батько позивача, [PERSON], що мешкав разом із нею за адресою будинку [ADDRESS] був психічно хворою людиною, та зловживав спиртними напоями. Після смерті [PERSON] частину житлового будинку в силу ст. 1268 ЦК України успадкував її син - [PERSON] Доказом родинного зв'язку з померлою є свідоцтво про народження [PERSON], доказом проживання з померлою за однією адресою є виписка з домової книги. [PERSON] був самотньою людиною, та з матір'ю позивача він розлучився в 1993 році, що підтверджується свідоцтвом про розлучення. З початку 90-их років [PERSON] страждав на психічне захворювання, та стояв на диспансерному обліку в психдиспансері, був інвалідом 2-ї групи за психічному захворюванням [INFO] року батько позивача - [PERSON] помер, та спадкоємцем першої черги після його смерті є позивач [PERSON] Позивачем було подано до Сьомої ХДНК заяву про прийняття спадщини та отримано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, але при отриманні в березні 2014 року довідки в КП "ХМБТІ" про належність права власності спірного будинку в [ADDRESS], працівники БТІ повідомили, що в вересні 2013 року невідомою особою замовлявся технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок. При отриманні відповіді на запит в Державній реєстраційній службі позивачу стало відомо, що 26.09.2013 році приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було посвідчено договір дарування 39/100 часток житлового будинку в [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] На час укладання 26.09.2013 року угоди власник житла [PERSON] була померлою, а [PERSON] не мав на руках правочинних документів на житловий будинок щоб оформити спадщину, також він був психічно хворою людиною, не розумів своїх дій та не міг подарувати частину житлового будинку незнайомій особі. До того ж, до останньою дня [PERSON] мешкав в житловому будинку, де і помер, інших осіб в будинку зареєстровано не було.. У зв'язку з чим, посилаючись на вказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що проти позову заперечує в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надавала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування частки житлового будинку з прибудовами, реєстраційний №1837, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] передав безоплатно [PERSON] у дар 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS] в м. Харкові (а.с. 98). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2013 року, реєстраційний №1834 [PERSON] отримав право на спадщину після [PERSON], яка складалась з 39/100 часток житлового будинку [ADDRESS] м. Харкові (а.с. 154). Згідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 26 лютого 2014 року [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис 3019 (а.с. 20). Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. З інформації наданої КЗОЗ "Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3" вбачається, що [PERSON], [INFO] багаторазово лікувався в ХОКПЛ №3, та останній раз перебував на лікуванні в 13 п/в з 14.01.2014 року по 24.01.2014 року (а.с. 135). За клопотанням представника позивача у справі було призначено проведення посмертної судово - психіатричної експертизи. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта №992 від 31.10.2014 року [PERSON] за життя на момент укладення договору дарування 26.09.2013 року виявляв ознаки стійко хронічного психічного розладу у формі органічного розладу особистості, синдрому залежності від алкоголю, та по своєму психічному стану [PERSON] в період часту, що відноситься на момент укладення договору дарування 26.09.2013 року був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 232-235). Позивач у позовній заяві посилається на те, що [PERSON] не мав на руках правочинних документів на житловий будинок щоб оформити спадщину, окрім того він був психічно хворою людиною, не розумів своїх дій та не міг подарувати частину житлового будинку незнайомій особі. Договір дарування вважається одностороннім договором. У сторін не виникає взаємних прав та обов`язків, окрім обов`язку дарувальника щодо повідомлення обдарованому про небезпечні властивості дарунку. Під час розгляду справи судом було досліджено докази надані сторонами, матеріали спадкової справи №32/2013 та матеріали справи по укладенню договору дарування частки житлового будинку з прибудовами від 26.09.2013 року, якими спростовуються доводи позивача про те, що [PERSON], на момент укладення спірного договору, не мав правовстановлюючих документів на житловий будинок щоб оформити спадщину, та в силу свого психічного захворювання не розумів своїх дій та не міг керувати ними під час укладення договору дарування від 26.09.2013 року. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та задоволенню не підлягають. Окрім того, за клопотанням позивача ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії по відчуженню 39/100 частки житлового будинку [ADDRESS] м. Харкові, що належить [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Частиною 6 даної статті визначено, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed