Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ.-КООП" (далі АТ "СГ"Ю.БІ.АЙ.-КООП", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу та просило стягнути з [PERSON] на користь АТ "СГ"Ю.БІ.АЙ.-КООП" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 35 278 грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АМ/0243750 (далі - Поліс), у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля ДЕУ, д.н. [NUMBER] , була застрахована AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). 17.08.2018 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі забезпеченого автомобіля ДЕУ, д.н. [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , та автомобіля Тойота, д.н. [NUMBER] . Згідно Постанови Черняхівського районного суду Житомирської області по справі № 293/1497/18 [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП. З метою відшкодування понесених збитків, пов`язаних із пошкодженням автомобіля Тойота, д.н. [NUMBER] , власник даного транспортного засобу, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі Полісу та вимог Закону. AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» в свою чергу виплатило потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 35 278,50 грн. Відтак, у разі настання ДТП, за участі забезпеченого транспортного засобу, водій такого транспортного засобу зобов`язаний діяти у відповідності до положень ст. 33 Закону, в тому числі письмово повідомити страховика з яким укладено поліс протягом трьох робочих днів і надати письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Всупереч зазначеним нормам законодавства відповідачем не було виконано обов`язку своєчасного письмового повідомлення про настання страхового випадку та взагалі не надано AT «СГ «Ю.БІ.АИ-КООП» письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Статтею 38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону. Враховуючи таке грубе нехтування обов`язками під час користування джерелом підвищеної небезпеки, визначених Законом, Цивільним кодексом України, відповідач у порядку регресу має понести відповідальність перед позивачем в розмірі сплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/0243750 в розмірі сплаченого страхового відшкодування - 35 278,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце заява позивача про розгляд справи у відсутності його представника. Позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що є винуватцем ДТП, однак вважає вимоги позивача про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування незаконними. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АМ/0243750, у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DАEWOO SENS, д.н. [NUMBER] , була застрахована AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Строк дії Поліса з 00:00 год 22.04.2018 до 21.04.2019. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 17.08.2018 року о 15:56 год., [PERSON] , відповідач по справі, в м. Києві шосе Брест Литовське 6-А, керуючи атомобілем DАEWOO SENS, д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. Тойота, чим порушив вимоги п.12.1,13.1,2,3б Правил дорожнього руху. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 28.09.2018 року у справі №293/1497/18 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка вступила в законну силу 09.10.2018 року. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З метою відшкодування понесених збитків, пов`язаних із пошкодженням автомобіля Тойота, д.н. [NUMBER] , власник даного транспортного засобу, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі Полісу №АМ/0243750. AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» в свою чергу виплатило потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 35 278,50 грн, що стверджується заявою потерпілої особи на виплату страхового відшкодування, страховим актом від 11.10.2018, аварійним сертифікатом №01/09/18 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), договором про врегулювання страхового випадку №0538/18 від 19.09.2018, платіжним дорученням від 12.10.2018 року про сплату страхового відшкодування в розмірі 35278,50 грн. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Так, згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). У відповідності до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі № 6-2011цс16. Суду не надано доказів того, що відсутність письмового повідомлення відповідача про ДТП призвело до необґрунтованих виплат позивачем. З урахуванням того, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не тягне за собою стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу, а відтак позовні вимоги не підлягають до задоволення. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 208/7291/13-ц. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed