Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 08 серпня 2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Надра") та відповідачами було укладено кредитний договір № 408/П27/2008-840, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 38 274,25 доларів США, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 15,3% на рік. Згідно п. 3.1.1 Кредитного договору в якості забезпечення виконання зобов'язання відповідач [PERSON] передав в заставу автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, який належить заставодавцю на праві приватної власності. Згідно п. 3.2.2 вказаного кредитного договору поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 08 червня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 75 613 доларів США 54 центи, що складає із суми непогашеного кредиту у розмірі 37 732,63 доларів США, суми несплачених відсотків у розмірі 37880,91 доларів США та 586 903 грн. 31 коп., що складає із суми несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язання у розмірі 506 428,61 грн., суми штрафу за порушення умов договору у розмірі 80 474,70 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів загальну заборгованість у розмірі 75 613 доларів США 54 центи, що складає із суми непогашеного кредиту у розмірі 37 732,63 доларів США, суми несплачених відсотків у розмірі 37880,91 доларів США та 586 903 грн. 31 коп., що складає із суми несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язання у розмірі 506 428,61 грн., суми штрафу за порушення умов договору у розмірі 80 474,70 грн. та судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту нарахована за період з 08 червня 2014 року по 08 червня 2015 року. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що при обчисленні пені неправильно зазначений розмір заборгованості, пеня обчислена не за кожний день, а по періодам. З розрахунку також вбачається, що додається до суми заборгованості, на яку обчислена пеня, заборгованість, яка виникає у наступному періоді. Сума штрафу необхідно обчислювати, виходячи із суми заборгованості, а не з суми кредиту. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що порука припинена, оскільки вимоги до поручителя було пред»явлено 16 серпня 2012 року шляхом подачі позову до суду, 18 червня 2014 року цей позов залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 23 червня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 0806-23021 (К), відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця новий автомобіль, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість. 02 липня 2008 року Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ніко-Україна» гарантійний лист про прийняття рішення про надання [PERSON] кредиту в розмірі 38 274,25 доларів США (а.с. 240 том 1). 08 серпня 2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" (правонаступником всіх прав та обов'язків, якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Надра") та відповідачами було укладено кредитний договір №408/П27/2008-840, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 38 274,25 доларів США, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 15,3% на рік. Згідно п. 3.1.1 Кредитного договору в якості забезпечення виконання зобов'язання позичальник передав в заставу автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, який належить заставодавцю на праві приватної власності. Згідно п. 3.2.2 вказаного кредитного договору поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором (а.с. 4-6, 10-12, том 1). Згідно меморіального ордеру № 771/1 від 08 серпня 2008 року [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 185 588,00 грн. (а.с.11, 244, 245 том 1). Відповідно до розрахунку станом на 08 червня 2015 року заборгованість складає в сумі 75 613 доларів США 54 центи, що складає із суми непогашеного кредиту у розмірі 37 732,63 доларів США, суми несплачених відсотків у розмірі 37880,91 доларів США та 586 903 грн. 31 коп., що складає із суми несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язання у розмірі 506 428,61 грн., суми штрафу за порушення умов договору у розмірі 80 474,70 грн. (а.с.3 том 1). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. 23 серпня 2002 року Національним банком України видано Відкритому акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» ліцензію № 21 (а.с. 12, том 1) та дозвіл (а.с. 13-14, том 1), якими позивач уповноважений здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем [PERSON] не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Судом встановлено, що 10 червня 2009 року позичальником внесено останній платіж (а.с.78-238, том 1). Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позивної давності укладається у письмовій формі. Згідно п. 7.2 Кредитного договору сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до десяти років. Тому вимоги про стягнення непогашеного кредиту та відсотків подано в межах позовної давності. Твердження представника відповідача [PERSON]- [PERSON] про неправильне нарахування пені та штрафу спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно п. 5.1 договору «Автопакет» у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Згідно п.5.2 договору «Автопакет» у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок. Згідно п.5.4 сторони встановлюють, що поручитель у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов»язань по цьому договору, виплачує банку пеню від загальної суми заборгованості позичальника по договору в розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення з дня виникнення зобов»язання поручителя погасити заборгованість позичальника. Представником позивача надано детальний розрахунок суми заборгованості, виходячи з якої обчислена пеня (а.с.11-12, том 2). Судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту, штрафу та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору. Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). Згідно п. 1.1.4 договору «Автопакет», який підписаний позичальником та поручителем, банк надав позичальнику кредитні кошти з терміном погашення до 07 серпня 2015 року та згідно п. 3.2.5 зазначеного договору банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Отже, строк виконання основного зобов»язання та строк поруки встановлений договором 07 серпня 2015 року, позивач звернувся до суду 01 липня 2015 року. Підставою для припинення поруки представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зазначає пропущення строку пред»явлення вимог до поручителя, оскільки 16 серпня 2012 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 18 червня 2014 року ухвалою суду залишено без розгляду (а.с. 73,74, том 1). Згідно п. 3.2.1 кредитного договору № 408/П27/2008-840 від 08 серпня 2008 року поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед банком за належне виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. Згідно п. 3.2.2 Кредитного договору позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язання повність як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з наведеного, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання було пред'явлено в межах строку дії договору поруки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" (код ЄДРПОУ 20025456, МФО 380764, рахунок № 29094292108077, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Артема, 15) заборгованість за кредитним договором № 408/П/27/2008-840 від 08 серпня 2008 року станом на 08 червня 2015 року у розмірі 75 613 (сімдесят п'ять тисяч шістсот тринадцять) доларів США 54 центи, що складає із суми непогашеного кредиту у розмірі 37 732,63 доларів США, суми несплачених відсотків у розмірі 37880,91 доларів США та 586 903 (п'ятсот вісімдесят шість тисяч дев'ятсот три) грн. 31 коп., що складає із суми несплаченої пені за прострочення строків виконання зобов'язання у розмірі 506 428,61 грн., суми штрафу за порушення умов договору у розмірі 80 474,70 грн. солідарно. На підставі п.22 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі по 3045 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved