Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: Визнати недостовірними та такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] відомості, опубліковані 17.08.2017року в статті «Экс-начальник Николаевской налоговой милиции [PERSON] снова стал фигурантом уголовного производства» на сайті «Преступности Нет» (TOB ІА «[PERSON] медіа група»), а саме «Экс-заместитель начальника Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства. ...По имеющейся информации, его увольнение связано с ситуацией вокруг задержания при получении взятки в размере 2 тысяч дол. США начальника отдела управления милиции Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON]. Как известно, по материалам следствия, он вымогал деньги для [PERSON]....», а також відомості «...Фигурантами данного уголовного производства являются начальник налоговой милиции ГУ ГФС в Херсонской области [PERSON], которому следствие отводит роль организатора схемы, начальник следствия налоговой милиции ГУ ГФС в Николаевской области [PERSON], которую две недели назад перевели в Черкассы, а также следователь оперативного управления налоговой милиции ГУ ГФС в Николаевской области, по решению которого кукуруза была продана. Во время обыска по месту жительства [PERSON] было изъято 90 тысяч гривен, происхождение которых он не смог объяснить. Также во время обыска нашли пистолет с патронами...» о 13.55 годині. Зобов'язати спростувати відомості, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], шляхом публікації резолютивної частини рішення суду на сайті «Преступности Нет» (TOB ІА «[PERSON] медіа група») у строк протягом одного тижня з моменту вступу рішення суду по даній справі в законну силу. Стягнути з TOB «ІА Українська медіа група» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,0 (десять тисяч грн. 00 коп.) гривень та судові витрати. У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив: Визнати недостовірними та такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] відомості, опубліковані 17.08.2017року в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Преступности.НЕТ», власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство [PERSON] медіа група», в статті «Экс-начальник Николаевской налоговой милиции [PERSON] снова стал фигурантом уголовного производства», зокрема висловлювання «Экс-заместитель начальника Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства. ...По имеющейся информации, его увольнение связано с ситуацией вокруг задержания при получении взятки в размере $2 тысяч начальника отдела управления налоговой милиции Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON]. Как известно, по материалам следствия, он вымогал деньги для [PERSON]....», а також висловлювання «В этот раз речь идет о незаконной продаже 2,2 тонн арестованной кукурузы, попытка незаконного экспорта которой была пресечена в Николаеве налоговой милицией и пограничниками в феврале текущего года. ...Фигурантами данного уголовного производства являются начальник налоговой милиции ГУ ГФС в Херсонской области [PERSON], которому следствие отводит роль организатора схемы...». Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство [PERSON] медіа група» (код ЄДРПОУ 35834750), » не пізніше 5 днів з дня набрання судовим рішенням у справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену 17.08.2017 у мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Преступности.НЕТ», а саме у статті під назвою: «Экс-начальник Николаевской налоговой милиции [PERSON] снова стал фигурантом уголовного производства», зокрема висловлювання «Экс-заместитель начальника Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства. ...По имеющейся информации, его увольнение связано с ситуацией вокруг задержания при получении взятки в размере $2 тысяч начальника отдела управления налоговой милиции Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON]. Как известно, по материалам следствия, он вымогал деньги для [PERSON]....», а також висловлювання «В этот раз речь идет о незаконной продаже 2,2 тонн арестованной кукурузы, попытка незаконного экспорта которой была пресечена в Николаеве налоговой милицией и пограничниками в феврале текущего года. ...Фигурантами данного уголовного производства являются начальник налоговой милиции ГУ ГФС в Херсонской области [PERSON], которому следствие отводит роль организатора схемы...», шляхом здійснення публікації тексту резолютивної частини рішення суду у цій справі в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Преступности.НЕТ», за адресою інтернет-ресурсу https://news.pn/ru. В частині стягнення моральної шкоди та судових витрат позовні вимоги залишились без змін. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вказані твердження є неправдивими, та такими, що не відповідають дійсності. Так, підставою для призначення на нову посаду стало подання ГУ ДФС у Херсонській області та його рапорт, що підтверджується наказом від 04.07.2017 року. Жодної кримінальної справи по факту вказаного відносно нього немає, тому така інформація є образливою, нічим не підтвердженою та безпідставно надуманою. Поширена відповідачем інформація на сайті, яка не відповідає дійсності, є твердженням про факти, які не мають підґрунтя, оскільки мова йде про нібито кримінальні злочини позивача [PERSON], а саме вчинення ним злочинів, повёязаних з "отриманням хабаря" та "організація ним злочинної схеми щодо незаконного продажу арештованої кукурудзи", які він не вчиняв, проте отожнюються з особою злочинця, що порушує його права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, сприяє формуванню негативної громадської думки серед широкого кола громадян і в суспільстві в цілому відносно нього, як посадової особи ГУ ДФС України. Посилаючись на вимоги ст.ст. 3, 55 Конституції України, вимоги ст. 297 ЦК України, розёяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", позивач і просив про задоволення своїх вимог. У підтвердження вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10\~000 грн., позивач вказав наступне. Поширення відповідачем завідомо неправдивої інформації потягло за собою низку негативних наслідків, завдало значної шкоди престижу позивача як державного службовця, принизило честь та гідність, ділову репутацію, нанесло велику образу, як людині та особистості, спряло дискредитації в суспільстві, створенню серед слухачів, читачів негативного іміджу та репутації, порушило відносини з оточуючими людьми, навіть з дуже близькими. Позивач до судового засідання не з'явився, направив свого представника, яка вимоги позову підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та просила про їх задоволення у повному обсязі. Представник ТОВ "[PERSON] Група- УМГ" позов вважав таким, що не підлягає задоволенню, та надав свої заперечення, які полягають у наступному. Відповідно до ЗУ "Про інформацію" від 02.10.1992 р., ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, які не містять фактичних даних, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. За роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції, зокрема у справі "Лінгенс проти Австрії", "Укрпресгрупа проти України". При цьому, суд повинен враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, рекомендації Резолюції Парламентської [PERSON] [PERSON] про право на недоторканість приватного життя. Виходячи з цього, межа допустимості критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. При цьому, на підставі вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, цитата "Экс-заместитель начальника Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства", засвідчено ухвалою Херсонського міського суду від 14.08.2017 року та 17.08.2017 року, які є дозволом на проведення обшуків за місцем проживання та роботи [PERSON] Оскільки закон не містить поняття "фігурант", це слово не можна вважати обвинуваченням у здійсненні кримінального правопорушення. Окрім того, в ухвалі суду чітко зазначено "з метою фіксування злочинних дій у фігурантів…". На думку відповідача, інші вислови статті також підтверджені Ухвалами Херсонського міського суду від 14.08.2017 року, 17.08.2017 року, 07.09.2017 року. Видання "Преступности Нет" в особі головного редактора [PERSON] заперечень проти позову не надало, до судового засідання вказана особа не з'явилась. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності осіб, які не з'явились, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. 17.08.2017 року о 13 год.55 хв. на сайті "Преступности Нет" була розміщена стаття під назвою Экс-начальник Николаевской налоговой милиции [PERSON] снова стал фигурантом уголовного производства» наступного змісту: Экс-начальника Главного управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства. Об этом «Преступности.НЕТ» сообщил источник в Генеральной прокуратуре Украины. Напомним, в июле текущего года [PERSON] был переведен на аналогичную должность в ГУ ГФС в Херсонской области. По имеющейся информации, его увольнение связано с ситуацией вокруг задержания при получении взятки в размере $2 тысяч начальника отдела управления налоговой милиции Главного ГФС в Николаевской области [PERSON]. Как известно, по материалам следствия, он вымогал деньги для [PERSON]. В этот раз речь идет о незаконной продаже 2,2 тонн арестованной кукурузы, попытка незаконного экспорта которой была пресечена в Николаеве налоговой милицией и пограничниками в феврале текущего года. Тогда 1,2 тысячи тонн кукурузы общей ориентировочной стоимостью 4,7 миллиона гривен были переданы на ответственное хранение. Однако, как оказалось, на данный момент кукуруза уже продана. Решение о продаже было принято следователем оперативного управления налоговой милиции ГУ ГФС в Николаевской области, который распорядился отдать арестованную кукурузу фирме, которая вообще не имеет никакого отношения к данному делу. Эта фирма впоследствии продала кукурузу другой фирме, зарегистрированной в Очакове. После чего арестованное имущество было еще раз продано и отгружено через один из зерновых терминалов Николаева. От этой сделки государство получило 1 миллион гривен, в то время, как стоимость кукурузы колеблется в пределах 4 миллионов гривен. В итоге государству был нанесен ущерб в 3 миллиона гривен. - Управление внутренней безопасности совместно с управлением защиты экономики в Николаевской области Департамента ЗЭ Нацполиции совместно с прокуратурами Николаевской и Херсонской областей провели 14 обысков по местам жительства и работы фигурантов данного дела в Николаеве, Очакове и Херсоне. При этом, что примечательно, прокуратуре Николаевской области пришлось обращаться к своим коллегам в Херсон, чтобы получить санкции на обыски в Херсонском суде, так как ни один из Николаевских следственных судей не захотел рассматривать ходатайства прокуратуры о проведении обысков, - рассказал собеседник издания. Фигурантами \~ \~ \~ \~данного уголовного \~ \~ \~ \~производства являются начальник налоговой милиции ГУ ГФС в Херсонской области [PERSON], которому следствие отводит роль организатора схемы, начальник \~ \~ \~ \~следствия налоговой милиции ГУ ГФС в Николаевской области [PERSON], которую две недели назад перевели в Черкассы, а также следователь оперативного управления налоговой милиции ГУ ГФС в Николаевской области, по решению которого кукуруза была продана. Во время обыска по месту жительства [PERSON] было изъято 90 тысяч гривен, происхождение которых он не смог объяснить. Также во время обыска нашли пистолет с патронами. У [PERSON] дома следователи изъяли гербовую печать налоговой милиции, а также документы, имеющие интерес для следствия. - Также у следствия есть вопросы к сотрудникам прокуратуры Николаевской области, а именно к процессуальному руководителю данного уголовного производства, резюмировал собеседник издания. На данный момент продолжаются первоочередные следственные действия в рамках данного уголовного производства». За наказом № 1550-о від 04 липня 2017 року Державної фіскальної служби, [PERSON] на підставі свого рапорту та подання Головного Управління ДФС у Херсонській області призначений на посаду першого заступника начальника Головного управління ДФС у Херсонській області, зі звільненням з посади першого заступника начальника Головного управління ДФС у Миколаївській області. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2017 року надано дозвіл слідчій групі та групі прокурорів на проведення обшуку іншого володіння [PERSON] та [PERSON] з можливістю подальшого доручення оперативному підрозділу проведення цього обшуку з метою фіксування злочинних дій фігурантів виявлення та вилучення у останніх рукописних записів, графічних зображень та інших матеріальних носіїв інформації, що підтверджують вчинення кримінального правопорушення, документів, у тому числі електронних, які стосуються останніх з учасниками цього провадження, мобільних телефонів та інших засобів зв'язку, якими вони користуються, грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом, а також документів та інших матеріальних носіїв інформації, що підтверджують здійснення фігурантами витрат, які перевищують їх легальні доходи. Відповідно до ухвали від 14.08.2017 року слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області, надано дозвіл слідчим прокуратури Херсонської області на проведення обшуку за місцем фактичного мешкання [PERSON] з метою виявлення та фіксації відомостей вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей та документів- матеріалів кримінального провадження № 32017150000000023 від 15.03.2017 року за ч.1ст.382 КК Укроаїни, документів бухгалтерського та податкового обліків ТОВ "Базука", "Вікос ЮГ", "Содіс Груп", "[PERSON] Груп", та інших, щодо купівлі-продажу майна-кукурудзи українського походження, врожаю 2016 року, а також документів, чорнових записів, електронних носіїв інформації, на яких може міститись інформація щодо транспортування, зберігання, перевалки даного товару та інші речі, що мають суттєве значення для виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, та можуть бути використані для призначення експертиз та визнання речовими доказами, які мають значення для кримінального провадження № 42017150000000092. За ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2017 року, наданий дозвіл слідчим прокуратури Херсонської області на проведення обшуку в кабінеті 206, першого заступника ГУ ДФС в Херсонській області [PERSON], з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення за кримінальними провадженнями №№ 32017150000000023 та 42017150000000092. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2017 року зобов'язано слідчих прокуратури Херсонської області повернути [PERSON] тимчасово вилучене майно, в тому числі грошові кошти в сумі 91\~800 грн., та 97 доларів США та інше. Ухвалою від 07.09.2017 року усунено описку в даній ухвалі, де вказано про повернення [PERSON], серед іншого, смартфон чорного кольору. 29.05.2018 року адвокату [PERSON]А. Прокуратурою Миколаївської області направлена відповідь на її звернення наступного змісту. В зв'язку із визначенням Генеральною прокуратурою України підслідності у кримінальному провадженні за слідчими слідчого відділу прокуратури Херсонської області, протягом з 20.07.2017р. по 30.08.2017 року ними здійснювалось досудове розслідування. Слідчим відділом прокуратури Миколаївської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017150000000092, зареєстрованому 05.04.2017 року за фактом зловживання службовим становищем особами ГУ ДФС у Миколаївській області, за ст.364 ч.2 КК України. Жодній особі у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялось. За результатами проведення досудового розслідування причетність [PERSON] до скоєння будь-якого кримінального правопорушення не встановлено, жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні він не має. За повідомленням прокуратури Херсонської області від 12.09.2018 року, наданого адвокату [PERSON] вбачається, що 30.08.2017 року підслідність у кримінальних провадженнях 42017150000000092 та 32017150000000023 визначена за слідчім підрозділом прокуратури Миколаївської області. За повідомленням адвокату [PERSON] ГУ Національної поліції в Миколаївській області, Заводського відділу від 14.09.2018 року, слідчим відділу здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 32017150000000023 від 15.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.1 КК України. [PERSON] не являється будь-якою стороною вказаного кримінального провадження. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до частини другої статті 9 ЗУ "Про інформацію", реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права. свободи і законні інтереси громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. В параграфах 40 - 42 рішення у справі "[PERSON] Прес-Група" проти України" від 29 березня 2005 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що журналістська свобода передбачає використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства". Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції (рішення у справі Lingens v. Austria, стор. 28, параграф 46). Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про телекомунікації»\~Інтернет - це всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно пов'язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. ТОВ "Інформаційне агентство [PERSON] Група" є засобом масової інформації ( № КВ 268-131Р). Відповідно до ст.ст. 6, 24 ЗУ "Про Інформаційні Агенства", його суб'єктом може бути як саме агентство, так і суб'єкт підприємництва - власник ( користувач) засобу комунікації, через який він розповсюджує продукцію інформаційного агентства в порядку і на умовах, визначених законодавством та укладеною між ними угодою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право предявити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження субєктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Відповідно до роз'яснень, які містяться в ч. 1 п. 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності і ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як слідує з роз'яснень, наданих в п. 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності і ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво (неповна або перекручена). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської [PERSON] [PERSON] про право на недоторканність особистого життя (далі Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У звязку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з частиною другою статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обгрунтовуватии свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимогає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.( "Серявін та інші проти України" № 4909/04, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010). У відповідності до ч.4 статті 296 ЦК України, ім'я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане ( обнародуване ) лише у разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. За приписами ст.ст.297,299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5). Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, судам слід ураховувати, що вона оплачується окремо від інших заявлених вимог, а розмір судового збору визначено відповідним законодавством і обмеження його максимального розміру не встановлено. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі поширенням відомостей, які не відповідають дійсності і порочать її честь, гідність та ділову репутацію, необхідно враховувати роз'яснення, які дав Пленум Верховного Суду України в постанові від 28 вересня 1990 року N 7 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" (зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 4 червня 1993 р. N 3, від 31 березня 1995 р. N 4, від 25 грудня 1996 р. N 14 та від 3 грудня 1997 р. N 12. Зокрема, судам слід мати на увазі, що у справах про спростування відомостей, поширених засобами масової інформації (в пресі, по радіо і телебаченню), як відповідачі до участі притягаються автор, орган засобу масової інформації, що їх поширив, а у передбачених законом випадках, і відповідна службова особа цього органу, які й несуть обов'язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди відповідно до ступеня вини кожного з них. Якщо позивач не бажає притягати когось з них до відповідальності, на решту заподіювачів моральної шкоди покладається обов'язок по відшкодуванню тієї її частини, яка відповідає ступеню їх вини. В разі, коли орган масової інформації не називає автора, суд виходить з того, що вину за поширення зазначених відомостей цей орган взяв на себе. На відповідача може бути покладено обов'язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди, не тільки тоді, коли суд задовольнив вимоги позивача про спростування поширених відомостей, а й тоді, коли відповідач спростував їх добровільно. Відповідно до ст.42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" і ст.48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", на органи масової інформації, їх працівників і автора не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за публікацію чи поширення відомостей, які не відповідають дійсності, якщо вони містились в офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств чи прес-служб державних органів та органів об'єднань громадян або є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом інформації (з посиланням на нього), офіційних виступів посадових осіб державних органів, виступів народних депутатів, або містилися у авторських виступах, які передаються в ефір без попереднього запису. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак якщо при цьому допускаються образа чи порушення інших захищених законом прав особи (розголошення без її згоди конфіденційної інформації, втручання в приватне життя тощо), то це може тягти за собою відшкодування моральної шкоди. (Абзац четвертий пункту 11 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001). Звернути увагу судів на те, що ст. 17 Закону "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" передбачено певні особливості їх відповідальності за заподіяну моральну (немайнову) шкоду. ( Пункт 11 доповнено абзацом п'ятим згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 ). При вирішенні спорів про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за позовами органів державної влади, місцевого самоврядування, офіційних осіб (наприклад, зареєстрований кандидат у депутати) чи посадових осіб до засобів масової інформації судам слід мати на увазі, що за змістом ч. 4 ст. 17 зазначеного Закону з'ясуванню підлягають наявність злого умислу журналіста або засобу масової інформації, а також наслідки використання потерпілим можливостей позасудового (досудового) спростування неправдивих відомостей, відстоювання його честі й гідності та врегулювання конфлікту в цілому. ( Пункт 11 доповнено абзацом шостим згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 ) Під злим умислом журналіста чи засобу масової інформації необхідно розуміти такі їх дії, коли вони перед поширенням інформації усвідомлювали її неправдивість (недостовірність) або неправомірність інших дій (поширення конфіденційної інформації щодо особи без згоди останньої тощо). Вирішуючи питання про можливість покладення на журналіста і засіб масової інформації солідарної відповідальності та міру вини кожного, суд має виходити із загальних засад ЦК. ( Пункт 11 доповнено абзацом восьмим згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 ). Ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі та ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з частиною другої статі 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Враховуючи вище виписане, матеріали справи, джерела права та їх застосування, суд приходить до висновку, що інформація викладена у статті від 17.08.2017 року, як "экс-заместитель начальника Главного Управления ГФС в Николаевской области [PERSON], который курировал налоговую милицию, вновь оказался фигурантом уголовного производства", "по имеющейся информации, увольнение [PERSON], связано с ситуацией вокруг задержания при получении взятки в размере 2 тысяч долларов начальника отдела управления налоговой милиции Главного Управления ГФС в Николаевской области [PERSON] Краснобаева.Как известно, по материалам следствия, он вымогал деньги для [PERSON]" , та "в этот раз речь идет о незаконной продаже 2,2 тонн арестованной кукурузы, попытка незаконного экспорта которой была пресечена в Николаеве налоговой милицией и пограничниками в феврале текущего года. … Фигурантами данного уголовного производства являються начальник налоговой милиции ГУ ГФС в Херсонской области [PERSON], которому следствие отводит роль организатора схемы…" є фактичним твердженням, інформація недостовірною, негативною, такою, що принижує та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах оточуючих- громадськості та читачів соціальних мереж, а за такого, суд вважає що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародних рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорення і потенційно можуть зазнавати гострої та сильної критики у засобах масової інформації з приводу своєї діяльності, та у зв'язку з цим межа допустимості висловлювань є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, які відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків, та повинні усвідомлювати це, суд вважає достатнім спростування інформації для захисту честі та гідності [PERSON] без стягнення моральної шкоди. Таке узгоджується з виписаним вище та позицією ВСУ по справі № 6-639 цс17. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: на професійну правничу допомогу, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, та проведення експертизи, пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів, та пов'язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За такого, на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з оплати судового збору в сумі 704, 80 грн.

Outcome: partial