Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.07.2015 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Садова,3 в селі Катеринівка Сарненського району Рівненської області, яку вона за відсутності спадкоємців першої черги як спадкоємець другої черги за законом прийняла, подавши заяву до нотаріуса у встанолений законом строк. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, проте постановою нотаріуса від 14.06.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя спадкодавця [PERSON], який дійсно за життя не реєстрував право власності на будинок, який був збудований в 1962 році та знаходиться в сільській місцевості і відповідно до діючого на той момент законодавства державна реєстрація права власності на нерухоме майно не передбачалась, оскільки [PERSON] мав право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку не має змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно, в звязку з чим просить визнати за нею право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями по вул.Садова,3 в селі Катеринівка Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер 13.07.2015 року. Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримала позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада письмовою заявою позов визнала повністю та не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер 13.07.2015 року (актовий запис № 23) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 177270. Згідно оглянутих свідоцтв про народження серія ІІ-АВ №239222, серія VІІ-УР №1171343, свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ГЮ №323806 встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер 13.07.2015 року, є рідними сестрою та братом по матері. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом спадкодавця брата [PERSON], який помер 13.07.2015 року. Довідка [PERSON] сільської ради №3705 від 07.09.2016 року підтверджує, що [PERSON], який помер 13.07.2015 року, проживав [INFO], на день його смерті з ним був зареєстрований син співмешканки [PERSON] Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.01.2016 року підтверджує факт заведення спадкової справи після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Сарненського РНО від 14.06.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно по вул.Садова,3 в селі Катеринівка Сарненського району Рівненської області. Згідно виписки з погосподарської книги №1 с.Катеринівка Сарненського району Рівненської області вбачається, що особовий рахунок №1085 на будинок №3 по вул.Садова в селі Катеринівка рахується за [PERSON] Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13.05.2016 року вбачається, що будинок №3 по вул.Садова в селі Катеринівка Сарненського району Рівненської області, 1962 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] Згідно роз"яснень п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться в сільській місцевості в селі Катеринівка Сарненського району, то згідно діючого на той час в 1962 році законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] та входить до спадкової маси після його смерті. Також судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець другої черги за законом дійсно прийняла спадщину у виді будинковолодіння після смерті брата [PERSON], подавши заяву до нотаріуса у встановлений законом строк, спадкодавець фактично мав у власності спірне нерухоме майно, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved