Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

у серпні 2017 р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням вимог уточненої заяви від 30.11.2020 (а.с. 120-124 т. 3), просить зобов`язати відповідача внести виправлення до трудової книжки у записі №16, виклавши його графу "3" у редакції: "Підприємства об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" запис за 15 є недійсним, поновлена на попередній роботі", поновити позивача на попередній роботі в Підприємстві об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" Київської міської громадської організації інвалідів "Фонд Святого Пантелеймона Цілителя" на посаді продавця, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 10.07.2017, стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп., судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2013 позивач влаштувалася на роботу до Підприємства об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" на посаду продавця в магазин продажу непродовольчої групи товарів ритуального призначення. 22.05.2014 працівник звернулася до роботодавця іх заявою про звільнення із займаної посади через невиконання підприємством умов законодавства про працю України та систематичним порушенням трудових прав працівника. Проте, роботодавець вимоги заяви не виконав, 10.04.2014 позивача було звільнено за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КпП України, видано трудову книжку та проведено не повний розрахунок. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.05.2017, [PERSON] поновлено на роботі, роботодавцем видано відповідний наказ. 10.07.2017 позивач подала заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням, проте дану заяву підприємством було відхилено. Після цього позивач вдруге подала заяву про звільнення за згодою сторін, проте заяву повторно не було прийнято. При цьому, роботодавець надав позивачу на ознайомлення наказ про її звільнення у зв`язку із вчиненням дисциплінарного проступку, а саме, вчинення винних дій, які дають підстави для втрати до неї довіри. При цьому, повного розрахунку із працівником проведене не було. З даним рішенням позивач не згодна, рішення про її звільнення із зазначених підстав є незаконним, дисциплінарних проступків не вчиняла, рішення спрямоване на тривале, умисне порушення її прав. Крім того, відповідачем пропущено місячний та шестимісячний строк притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що поновлюючи позивача на посаді продавця на підставі рішення суду, роботодавець здійснив запис у трудовій книжці позивача, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993, а саме, після зазначення порядкового номеру «16», дати внесення запису «27.06.2017» в графі зазначено: ПОГ «Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя» відновлена на попередній роботі», чим порушено п. 2.10 Інструкції. Вказані дії позивач вважає умисними, такими, що порушують трудові права та підлягають судовому захисту. Крім того, незаконними діями підприємства, пов`язаними з незаконним звільненням, порушенням права на отримання своєчасної заробітної плати, позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої оцінює в сумі 50000 грн 00 коп. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 10.08.2017 відкрито провадження по справі, призначено судове засідання (а.с. 70 т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2017 задоволено клопотання про витребування у Підприємства об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" документів (а.с. 95 т. 1). 11.12.2017 представник відповідача подав письмові заперечення, вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, зазначив, що за період роботи позивача на посаді продавця ритуальних товарів, а саме, з 09.01.2013 по 09.05.2014 адміністрацією підприємства виявлено факти порушення роботи [PERSON] , неналежної поведінки, зловживання службовим становищем, які унеможливили її подальшу роботу на підприємстві, оскільки вона здійснювала господарську діяльність для власного збагачення, отримуючи матеріальну вигоду, здійснювала продаж товарів без видачі товарного чеку. 12.05.2014 [PERSON] , не повідомивши роботодавця, не вийшла на роботу, магазин кілька днів не працював. Щодо відсутності на роботі позивач надала лікарняний, який був оформлений з порушенням законодавства щодо порядку його видачі та визнаний таким, що не підлягає оплаті. У визначений листком непрацездатності день, позивач на роботу не вийшла, відправила засобами поштового зв`язку заяву про звільнення. Підприємство втратило до неї довіру. Крім того, вказані дії позивача свідчать про її небажання працювати, а тому вимога про поновлення на роботі суперечить заяві про звільнення. Звільнення позивача здійснено у відповідності з нормами КЗпП України (а.с. 101-104 т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2018 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з набранням 15.12.2017 року чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції (а.с. 141-142 т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2018 продовжено розгляд справи у зв`язку з усуненням недоліків (а.с. 233 т. 1). Ухвалою Святшинського районного суду м. Києва від 22.08.2018 провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Окружного адміністраивного суду м. Києва (а.с. 31 т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.08.2019 провадження по справі поновлено (а.с. 50 т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.10.2019 провадження по справі зупинено (а.с. 99 т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2019 провадження по справі поновлено (а.с. 100 т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2019 провадження по справі закрито (а.с. 125-126 т. 2). Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2020 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2019 залишено без змін (а.с. 180-183 т. 2). Постановою Верховного суду від 10.06.2020 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 04.02.2020 скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 215-218 т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2020 справу прийнято до провадженні судді Ул`яновської О.В. (а.с. 3 т. 3). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 18 т. 3). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2020 замінено неналежного відповідача Підприємства об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя", на належного відповідача - Київську міську організації інвалідів "Фонд Святого Пантелеймона Цілителя" (а.с. 135-136 т.3). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 21.01.2021 подала через канцелярію суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухваленя заочного рішення не заперечує (а.с. 162). Представник відповідача у судове засідання не з`явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 5, 6, 113-118, 143-145 т. 3). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016, [PERSON] поновлено на посаді продавця на Підприємстві об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" Київської міської громадської організації інвалідів «Фонд Святого Пантелеймона Цілителя" з 22.05.2014. Стягнуто з підприємства середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.05.2014 по 06.06.2016 в розмірі 32531 грн 66 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп., вирішено питання судових витрат (а.с. 36-43 т. 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2017 рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.06.2016 залишено без змін (а.с. 44-50 т. 1). Наказом №17-к від 26.06.2017 [PERSON] поновлено на посаді продавця (а.с. 55 т. 1). У трудовій книжці позивача серії [NUMBER] в записі №16 зроблено позначення наступного змісту "Відновлена на попередній роботі" на підставі наказу №17-к від 26.06.2017 (а.с. 59 т.1). 10.07.2017 наказом №21-к [PERSON] звільнено з роботи у зв`язку з втратою довіри (п.2 ч. 1 ст.41 КЗпП України). У наказі зазначено, що власником та виконавчим оганом Підприємства втрачено довіру, що полягає в порушенні порядку ведення книги обліку розрахункових операцій, не інформування керівництво про порушення, не забезпечення передачі керівництву книг обліку, не повернення ключів від магазину на період відсутності продавця на роботі, зловживання службовим становищем, продаж товарів без касового чеку (а.с. 58, 62 т. 1). Рішенням Підприємства об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" Київської міської громадської організації інвалідів «Фонд Святого Пантелеймона Цілителя" №30/08 від 30.08.2017 вирішено припинити діяльність підприємства шляхом його ліквідації у добровільному порядку, ліквідатором підприємтва призначено Пошка А. (а.с. 83 т.3). 05.12.2017 державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Сотніковою Т.О. проведено реєстраційну дію за №10701110010040729 - припинення юридичної особи в результаті ліквідації (а.с. 37-39 т. 2). Щодо вимог позивача про поновлення на посаді, стягнення серенього заробітку а час вимушеного прогулу, поновлення на роботі, суд зазначає наступне. За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Згідно з ст.ст. 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Cуду України від 23.12.2015 у справі №6- 1093цс15, від 20.04.2016 у справі №6-100цс16. Позивач працювала продавцем, обслуговувала грошові цінності, виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей. Посадовою інструкцією продавця непродовольчих товарів (ритуального призначення) в Підприємстві об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" визначено завдання та обов`язки, права, відповідальність. До завдань та обоязвків працівника відноситься: одержання товаріві складу, вивчення та узагальнення даних про попит споживачів, складання заявок на ремонт торгово-технологічного обладнання та електронних контрольно-касових апаратів, проведення інвентаризації, виконування належним чином обов`язків, в частині захисту прав споживачів. Інструкцією визначено відповідальність продавця за неналежне виконання або невиконання посадових обов`язків, за правопорушення, скоєні в процесі здійснення діяльності, за завдання матеріальної шкоди (а.с. 105-106 т. 1). Вчинення позивачем дій для втрати довіри підтверджені належними доказами (а.с. 108-110, 112-113) та в ході судового розгляду позивачем не спростовані. За таких обставин підстави для звільнення [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є обгрунтованими. Також суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації. Аналогічна норма міститься у ст. 240-1 КЗпП України, у якій зазначено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». З аналізу наведених норм та правил очевидним є висновок про те, що неможливість поновлення працівника на попередній посаді може бути пов`язано виключно з однією обставиною - ліквідацією підприємства. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Судом встановлено, що позивач працювала на посаді продавця в Підприємстві об`єднання громадян "Інваліди Фонду Святого Пантелеймона Цілителя" Київської міської громадської організації інвалідів «Фонд Святого Пантелеймона Цілителя". Наказом від 10.07.2017 працівника звільнено. Порушення підстав звільнення судом не встановлено, а позивачем належними доказами не доведено. Рішенням державного реєстратора від 05.12.2017 підприємство роботодавця ліквідоване. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені положення закону, позивач не підлягає поновленню на попередній посаді, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні, та, як наслідок відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, які є похідними від попередніх вимог. Щодо вимог позивача про внесення виправлень до трудової книжки, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок затверджено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58. Пунктом 2.4 глави 2 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, визнається і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення (п. 2.10 Інструкції). Встановлено, що наказом від 26.06.2017 позивача поновлено на посаді продавця. У трудовій книжці працівника з даного приводу зроблено наступний запис: «відновлена на попередній роботі». Враховуючи наявні невідповідності в наказі про поновлення та записі в трудовій книжці, які повинні точно відповідати наказу, вимога про внесення виправлення до трудової книжки підлягає задоволенню. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial