Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.06.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. № 913 від 11.09.2020. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням законодавства, зокрема, вважає спірною заборгованість, нараховану у виконавчому написі нотаріуса, також вважає, що відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. В позовній заяві позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом за № 913 від 11.09.2020 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 55507,40 грн. Просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.07.2021 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» 16.08.2021 подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права і обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Вважає, що відповідачем нотаріусу були надані всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач [PERSON] в позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В задоволенні позовної заяви просив відмовити в повному обсязі. Також відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки категорично не погоджується з даною сумою, вказує, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували отримання гонорару адвокатом в сумі 4000 грн. Треті особи письмові пояснення щодо позову не подавали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 15.07.2014 між позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір № 500500980, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в розмірі 16440 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних. Датою остаточного повернення кредиту, яка є і датою припинення нарахування відсотків та комісій, визначено 16.07.2016. Встановлено, що 11.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором №500500980 від 15.07.2014, укладеним між ним із АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», на користь ТОВ « Вердикт Капітал» суми заборгованості в розмірі 55007,40 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16440 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14207,45 грн., строкова заборгованість за комісією 1081,47 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18478,48 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4800 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 600 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, визначена в розмірі 55507,40 грн. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі і не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Дослідженими в справі доказами не встановлено, що при вчиненні виконавчого напису №913 від 11.09.2020 приватним нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем на обґрунтування вимог пакету документів. Матеріали справи не містять даних про те, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача, надав виписку з рахунка. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виконавчий напис, вчинений одинадцятого вересня дві тисячі двадцятого року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. підлягає визнанню таким, що не піддягає виконанню з тих підстав, що не дотримано вимоги щодо безспірності заборгованості, хоча за формою та змістом він відповідає вимогам, встановленим до змісту виконавчого напису. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 4000 грн суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано: копію договору №12/01/21 про надання правової допомоги від 12.01.2021, звіт від 08.06.2021 адвоката Черчик Т.В. стосовно надання правової допомоги в рамках Договору про надання правової допомоги №12/01/21 від 12.01.2021 з детальним описом (наданих послуг), виконаних адвокатом із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, що підтверджується матеріалами справи, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 08.06.2021, копію квитанції №08/21 від 08.06.2021. Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню частково у розмірі 3000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved