Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування, зазначивши в обґрунтування позову наступне. 05.05.1998 року відповідач [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну часткову власність у рівних частках квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстровано на Запорізькій Товарній біржі „Титан-Інвест" 05.05.1998 року за р. № Н-2742, та не було посвідчено нотаріально. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 29.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Голуб В.В., померлий [PERSON] все своє майно заповів [PERSON], яка є його донькою. Крім того, спадкоємцем після померлого є його непрацездатна дружина, якій за законом належить право на обов'язкову частку у спадщині - на 1/8 частину квартири [ADDRESS], відповідно до ст. 1241 ЦК України. Державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольською К.К. було відмовлено позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не посвідчений нотаріально. За вказаних обставин позивач [PERSON] просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 05.05.1998 року, зареєстрований на Запорізькій Товарній біржі „Титан-Інвест" на р. № Н-2742, дійсним. Позивачі [PERSON] і [PERSON] просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивачів не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяву про розгляд справи у їх відсутність суду не надали, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Представник Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 05.05.1998 року між відповідачем [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстровано на Запорізькій Товарній біржі „Титан-Інвест" 05.05.1998 року за р. № Н-2742. На правовідносини, яки виникли з укладення даного договору поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення, та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ „Про товарну біржу" від 10.12.1991 року N 1956-XII, із змінами та доповненнями N 2932-XII від 26.01.1993 року, яка була чинна на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради № 365 від 30.04.1998 року відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від свого імені та імені її неповнолітньої доньки [PERSON] Враховуючи, що вищевказаний договір купівлі-продажу квартири не оспорювався та його умови сторонами виконані у повному обсязі, з урахуванням того, що на момент його укладення чинним законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого виду угод, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2009 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Голуб В.В., відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON]. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 20518338 від 08.07.2009 року заповіт, складений [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Голуб В.В від 29.06.1999 року року, реєстровий номер № 1862 є чинним. За життя [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Запорізькій Товарній біржі „Титан-Інвест" від 05.05.1998 року за р. № Н-2742. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач [PERSON], [INFO], є дружиною померлого спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським р/б ЗАГС м. Запоріжжя від 09.01.1964 року. У відповідності до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач [PERSON] є непрацездатною особою, яка досягла встановленого законом пенсійного віку, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], тому має право на спадкування за законом після померлого [PERSON] на належне йому майно, а саме на 1/8 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], а [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], та вони прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк 08.07.2009 року після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. від 24.05.2014 року № 1029/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а [PERSON] - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з цим їх права підлягають захисту у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] підлягають задоволенню та за [PERSON] слід визнати право власності на 1/8 частину квартири, а за [PERSON] - на 3/8 частини квартири.

Outcome: approved