Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS], 1954 року побудови, належав до майна колгоспного двору, членами якого на час його припинення 15 квітня 1991 року були [PERSON] та її чоловік [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON]. Остання померла [INFO]. Спадщину за заповітом після її смерті прийняла вона (позивач) та її брат [PERSON]. Торчицька сільська рада свідоцтва про право власності на будинок на ім'я померлих не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Вказаний будинок загальною площею 66,50 кв. метри житловою площею 38,10 кв. метри вартістю 53983 грн. розташований на земельній ділянці, яка не приватизована, і право на спадщину на яку оформила вона (позивач), отримавши відповідне свідоцтво. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача (а.с. 42, 51). Представник відповідача Торчицької сільської ради в судове засідання повторно не прибув, сільська про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 39, 65). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 40, 66). Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Торчицької сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а. с. 11-16) та довідки Торчицької сільської ради від 8 липня 2015 р. (а. с. 8) житловий будинок [ADDRESS], 1954 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні [PERSON] - голова двору та його дружина [PERSON], член двору, які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, в рівних частках, кожен на 1/2 його частину. Відповідно до технічного паспорту (а. с. 17-19) та довідки Торчицької сільської ради від 8 липня 2015 р. (а.с.7) вказаний житловий будинок загальною площею 66,50 кв. метри житловою площею 38,10 кв. метри вартістю 53983 грн. розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці за вказаною адресою крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою „А-1" розташовані погріб з шийкою «В», прибудова „а", сарай «Б». [INFO] помер [PERSON] (а. с. 62), спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала із спадкодавцем до дня смерті і фактично вступила у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. ст. 524 ч. 2, 529 ч. 1, 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963 р.), що підтверджується довідками Торчицької сільської ради від 19.08.2016 року (а.с. 60, 68-70). [INFO] померла [PERSON], після смерті якої спадщину за заповітом, посвідченим 6 лютого 2002 року Торчицькою сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром № 8, прийняли позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], як спадкоємці за вищевказаним заповітом, шляхом подання до Ставищенської районної держнотконтори відповідної заяви у встановлений законодавством строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а. с. 24-30). Торчицька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі (а. с. 9). Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 6) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 48)). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], за життя, набули право власності на вищевказаний будинок, як члени колгоспного двору відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) в рівних частках, кожен на ? його частину. Після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку набула його дружина [PERSON], а після смерті [INFO] останньої право власності в порядку спадкування на вказаний будинок набула позивач, і оскільки представником відповідача Торчицької сільської ради позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Торчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved