Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 травня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ПАТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В своїй позовній заяві посилалася на те, що 19 червня 2017 року приватним нотаріусом були вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № GP-5841354 від 16 січня 2014 року, що був укладений нею з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» на загальну суму 22523,28 грн, з яких: 9246,49 грн заборгованість за сумою кредиту, 9675,87 грн прострочена заборгованість за комісією, 258,23 грн прострочена заборгованість за процентами, 2522,28 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 22,89 грн строкова заборгованість за процентами, 600 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконання з тих підстав, що нотаріус не перевірив наявності спору за заборгованістю, нотаріусом не перевірено факт того, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Окрім того, стягувач не надав нотаріусу повного оригіналу договору із усіма його додатками. Також позивач зазначала, що не була належним чином повідомлена про заміну первісного кредитора, отже, стягувач допустив прострочення кредитора, що також свідчить про спірність заборгованості за договором. В своїй позовній заяві [PERSON] просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3037, вчинений 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про стягнення грошових коштів в розмірі 21923,28 грн. з неї на користь ПАТ «ПУМБ». Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2019 року в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 травня 2019 року, яка оскаржена в апеляційному порядку позивачем, в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. В силу норм п. 15.11) Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Третя особа приватний нотаріус подала до суду свої письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідний виконавчий напис було вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року між позивачем [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк», укладено кредитний договір № GP-5841354 в письмовій формі на суму 12160 грн на загальні споживчі цілі строком 48 місяців по 16 січня 2018 року. Станом на 09 червня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № GP-5841354 складає 21923,28 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 9246,49 грн, прострочена заборгованість за комісією 9675,87 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 258,23 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 2522,28 грн, строкова заборгованість за комісією 197,52 грн, строкова заборгованість по процентам 22,89 грн. 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за заявою «ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» на загальну суму 21923,28 грн. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Дослідженими в справі доказами встановлено, що при вчиненні виконавчого напису від 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем ПАТ «ПУМБ» на обґрунтування вимог пакету документів. А саме, стягувачем було надано оригінал кредитного договору. Окрім того, із встановлених судом обставин справи вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості [PERSON] , надав лише інформацію щодо розміру заборгованості станом на час вчинення виконавчого напису (а.с. 67), хоча і зазначив, що це є виписка з рахунка. З урахуванням положень Переліку документів, зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Той факт, що розрахунок заборгованості оформлений під назвою «виписка з рахунка» не може бути оцінено судом як надання первинного документа. Окрім того, матеріали справи не містять даних того, що [PERSON] надсилалася письмова вимога про усунення порушень, а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Виходячи із вищевикладеного,\~суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виконавчий напис, вчинений 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, підлягає визнанню таким, що не піддягає виконанню з тих підстав, що не дотримано вимоги щодо безспірності заборгованості, хоча за формою та змістом він в повній мірі відповідає вимогам, встановленим до змісту виконавчого напису. При вирішенні позовних вимог [PERSON] судом не приймаються до уваги твердження позивача про те, що мав місце перехід прав вимог до іншого кредитора, оскільки даними Статуту ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 69) підтверджено ту обставину, що ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Банк Ренесанс Капітал». Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються:\~ \~ у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який у зв`язку з задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Окрім того, позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2800 грн. Із зазначеної суми не підлягають відшкодуванню витрати в частині підготовки та написання зави про забезпечення позову на суму 400 грн. та 150 грн., яка є невідпрацьованою. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Витрати відповідача в розмірі 2250 грн. (2800 грн 400 грн 150 грн) підтверджені документально та пов`язані з розглядом справи. Разом з тим, при вирішенні питання щодо відшкодування відповідачу таких витрат, судом враховується, що розмір таких витрат позивача на суму 2250 грн. не є пропорційним до предмета спору. Тому суд, враховуючи межі заявлених позовних вимог та принцип пропорційності, приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «ПУМБ» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved