Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] 12.06.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] із вимогами щодо зміни розміру аліментів на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн. на обох дітей разом згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2017 року, на частку від заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. Вона разом із позивачем мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стосовно яких заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Віннницької області від 19.04.2017 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] присуджено стягнення аліментів в розмірі 1200 гривень щомісячно на обох дітей разом, починаючи з 01.02.2017 року. Однак цей розмір аліментів не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На разі діти ходять до школи, відвідують гуртки та репетиторів, аби підтягнути рівень знань, також діти потребують належного харчування відповідно до вікових норм, гардеробу, вона купує різні канцтовари для навчання тощо, усі витрати є чималими, а сума аліментів мізерною. Вона чим може допомагає дітям, працює офіційно та отримує мізерну заробітну плату, окрім того, в неї є ще один син [PERSON], [INFO], таким чином утримувати трьох дітей самостійно їй важко. За її обізнаністю відповідач довгий час працював за кордоном, аліменти нікому іншому не платить, стягнень по виконавчим документам з останнього не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають, стан його здоров'я дозволяє працювати, та їй від спільних знайомих стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований на території України, де саме та який у нього розмір доходів їй невідомо. Таким чином вважає, що розмір аліментів, що присудженні до стягнення на її користь на утримання двох синів в розмірі 1200 гривень щомісячно, враховуючи її матеріальне становище, зміни до законодавства, інфляції далеко не відповідає ситуації, яка склалась в теперішній час. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.06.2018 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про розгляд справи судом за зареєстрованим місцем його проживання згідно положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с.3,4) [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.5) батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та позивач [PERSON] Згідно заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2017 року (а.с.8,9) змінено розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 09.10.2009 року аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, а надалі у розмірі, що припадав у рівній частці на іншу дитину, до [INFO] року, із визначенням їх в розмірі 1200 гривень щомісячно на обох дітей разом, починаючи з 01.02.2017 року. Згідно довідки Квартального комітету "Корчовка" від 29.05.2018 року №416 (а.с.10) позивач [PERSON], 1983 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: син [PERSON], 2005 року народження, та [PERSON], 2008 року народження, які проживають разом з матір'ю. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Разом з тим, суд при вирішенні вимог позивача про зміну розміру аліментів враховує те, що позивачем не доведено обставин того, що після ухвалення попереднього рішення Жмеринського міськрайонного суду від 19.04.2017 року про зміну розміру аліментів, що присуджені до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] змінився матеріальний чи сімейний стан боржника або отримувача вказаних аліментів, оскільки відомостей про визнання цих обставин відповідачем останнім у встановленому порядку не надано, а позивачем всупереч власного обов'язку доказування не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених особисто нею обставин. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за ставкою вимог майнового характеру на час пред'явлення позову. Отже, заявлена позивачем вимога про зміну розміру аліментів саме до частки заробітку відповідача, як платника аліментів, не є належно обґрунтованою та аргументованою, оскільки жодних відомостей стосовно отримання останнім певного заробітку, з якого згідно заявлених вимог перебчається стягнення аліментів, позивачем суду не представлено. Також стосовно відповідача наразі не підлягає застосуванню порядок примусового стягнення аліментів, виходячи із середнього заробітку заробітку по місцевості, де він проживає, оскільки його застосування передбаченно за умови лише нарахування аліментів, первісно присуджених у частці від заробіної плати (доходу), та подальшої втрати божником цього заробітку, чого у даному конкретному випадку не мало місця. Суд не приймає до уваги доводів позивача стосовно необхідності збільшеного обсягу утримання неповнолітніх дітей з підстав відвідувань ними гуртків та репетиторів задля покращення рівня знань, а також щодо підвищення цін на продукти та предмети вжитку, оскільки витрати на розвиток здібностей дітей належать до визначеного законом смостійного виду додаткових витрат, що не визначає підстав для включення їх до складу аліментних зобов'язань, а компенсація збільшення споживчих цін достатньою мірою охоплюється положеннями ч.2 ст.184 СК України стосовно індексації аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, реалізація чого за відповідним зверненням стягувача не виключається, проте позивачем не здійснена. Відтак з наведених підстав позовні вимоги щодо зміни розміру оспорюваних аліментів із визначенням їх у виді 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача задоволенню не підлянають. Разом з тим, з урахуванням змін, що відбулись у національному законодавстві з часу ухвалення заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 19.04.2017 року в справі за участі сторін даного цивільного спору, стосовно визначення мінімального гарантованого мінімуму аліментів на одну дитину, позов в частині вимог стосовно відповідного обмеження стягуваних за рішенням суду аліментів слід задоволити Також суд визначає за необхідне віднести на рахунок держави судові витрати із сплати судового збору, звільнивши від них відповідача, оскільки відповідна зміна аліментів визначається вимогами закону, а не волевиявленням відповідного учасника справи. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed