Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач ТОВ "Українська боргова компанія" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 липня 2005 року між ЗАТ "Агробанк", правонаступником якого є ЗАТ "Хоум кредит банк", правонаступником якого є ВАТ "Хоум кредіт банк", правонаступником якого є ПАТ "Хоум кредіт банк", правонаступником якого є ПАТ "Банк Восток", та [PERSON] укладено кредитний договір №23/18-05/в, відповідно до умов якого банком надано відповідачеві кредит на придбання рухомого майна у сумі 33600,00 доларів США на строк з 15 липня 2005 року до 14 липня 2010 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 12% річних, комісія за розрахункове обслуговування кредиту становила 0,2% від суми кредиту щомісячно. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 560,00 доларів США та в порядку, визначеному кредитним договором. На даний час право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в належить ТОВ "Українська боргова компанія". П. 4.2. кредитного договору від 15 липня 2005 року №23/18-05/в передбачено, обов'язок позичальника повертати одержаний кредит, сплачувати проценти за його користування та інші платежі за цим договором в порядку та строки, передбачені цим договором. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи відсотків за його користування та/чи комісії відповідач зобов'язався сплачувати банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Проте позичальник за час дії кредитного договору від 15 липня 2005 року №23/18-05/в не дотримувався його умов, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував кредит і проценти за його користування Станом на 09 липня 2013 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становила 214899,19 грн, в тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 8469,02 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 09 липня 2013 року становило 67692,88 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 2927,53 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 09 липня 2013 року становило 23399,75 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту (основного боргу) та процентів за користування кредитом у сумі 123539,50 грн, трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 267,06 грн. З цих підстав ТОВ "Українська боргова компанія" просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в у сумі 214899,19 грн. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що у матеріалах справи відсутні докази надання його довірителеві кредитних коштів за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в. Крім того, представник відповідача звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. З цих підстав просив суд відмовити ТОВ "Українська боргова компанія" у задоволенні його позову. Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Кредитний договір, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору (зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року №6-63цс12). ТОВ "Українська боргова компанія" у своєму позові зазначило, що між ЗАТ "Агробанк", та [PERSON] укладено кредитний договір від 15 липня 2005 року №23/18-05/в, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит для придбання нерухомого майна у сумі 33600,00 доларів США на строк з 15 липня 2005 року до 14 липня 2010 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 12% річних. Процентна ставка за користування кредитом становила 12% річних, комісія за розрахункове обслуговування кредиту становила 0,2% від суми кредиту щомісячно. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 560,00 доларів США та в порядку, визначеному кредитним договором. 29 вересня 2011 року між ПАТ "Банк Восток" та ТОВ "УкрКредит" було укладено договір №8, за умовами якого ПАТ "Банк Восток" відступило на користь ТОВ "УкрКредит", зокрема, право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в (а. с. 57-60). У цей же день ТОВ "УкрКредит" за договором відступлення права вимоги №20110929-Г відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ "Фінансова компанія "Фемілі Кредіт", яке згодом було переіменоване в ТОВ "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" (а. с. 53-56). На підставі договору факторингу від 22 травня 2013 року №05/13-1 ТОВ "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" відступлено право вимоги за за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в фактору ТОВ "АНСУ" (а. с. 66-71). У свою чергу, 22 травня 2013 року між ТОВ "АНСУ" та ТОВ "Українська боргова компанія" було укладено договір про відступлення права вимоги №22/05-2, за умовами якого ТОВ "АНСУ" відступило ТОВ "Українська боргова компанія", зокрема, право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в (а. с. 7-12). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач стверджував, що ЗАТ "Агробанк" належним чином виконало взяті на себе за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в зобов'язання, надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 33600,00 доларів США, посилаючись при цьому на заяву про видачу готівки від 18 липня 2005 року №255016 (а. с. 45). Позаяк цей касовий документ не підписаний ні посадовою особою кредитодавця, ні позичальником, він не відповідає вимогам, встановленим для цього виду документів Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року №337 (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), а тому не може вважатись належним та допустимим доказом на підтвердження надання банком позичальнику кредитних коштів. За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2011 року у справі №2-671/11 за позовом ПАТ "Хоум кредіт банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено позивачеві у стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в у зв'язку з тим, що банком не доведено факту надання позичальнику кредитних коштів за згаданим договором. Це рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили (а. с. 40-41). Позаяк ТОВ "Українська боргова компанія" є сингулярним правонаступником ПАТ "Хоум кредіт банк" у зобов'язанні, яке виникло на підставі кредитного договору від 15 липня 2005 року №23/18-05/в, обставини, встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2011 року у справі №2-671/11, не доказуються при розгляді даної справи. Зважаючи на те, що згаданим судовим рішення встановлено, що кредитні кошти за кредитним договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в не надавались позичальнику [PERSON], суд відмовляє ТОВ "Українська боргова компанія" у стягненні з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Поряд з цим суд роз'яснює ТОВ "Українська боргова компанія" право оскаржити у встановленому порядку рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2011 року у справі №2-671/11 як правонаступник ПАТ "Хоум кредіт банк" у зобов'язанні, яке виникло на підставі кредитного договору від 15 липня 2005 року №23/18-05/в. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed