Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

В грудні 2016р. [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ "Альфа-Банк". Вказував, що рішенням суду від 07.08.2015 року з нього стягнуто заборгованість за договором про іпотечний борг № 982-04/07 від 03.09.2007 року в сумі 26752,55 дол. США, що еквівалентно 568560,71 грн. та в/лист, відповідно до вказано рішення, перебуває на примусовому виконанні. В той же час він здійснює сплату поточних платежів з часу ухвалення рішення та по цей час, згідно графіку, що є додатком до договору. Згідно умов договору сплата боргу та поточних платежів повинна відбуватись на два окремих рахунка, банк цю умову не виконує, через що зарахування коштів, які він сплачує, відбувається неконтрольовано, заборгованість зростає та нараховуються штрафні санкції. Крім того банк неправомірно визначає щомісячний платіж у розмірі 353,85 дол. США, а не 333,33 дол. США , як це передбачено кредитним договором. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати незаконним нарахування ПАТ "Альфа-Банк" штрафних санкцій до позичальника [PERSON]; розірвати договір про іпотечний борг №982-04/07 від 03.09.2007; визнати розмір грошових зобов'язань позичальника [PERSON] перед ПАТ"Альфа-Банк" по поверненню тіла кредиту в сумі 42332,9 дол. США. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав , посилаючись на правомірність дій банку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 03 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ), назву якого змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 982-04/07, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у сумі 80000,00 дол. США для придбання ним нерухомості зі сплатою за користування кредитом 13% річних строком до 01.09.2027 року (п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5). Погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору. Щомісячна виплата частки кредиту, згідно цього графіку, складає 333, 33 дол. США. 29 січня 2008 року між цими ж сторонами було укладено договір № 107-04/08 про внесення змін до Договору про іпотечний борг № 982-04/07 від 03 вересня 2007р., а саме до п. 3.3 цього договору (нарахування та сплати процентів). 26 липня 2010 року було укладено договір № 983-045/10 про внесення змін до кредитного договору, яким було змінено графік погашення кредиту та зафіксовано залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 26 липня 2010 року в сумі 69000,11 дол. США. Крім того вказаним договором було змінено щомісячну виплату частки кредиту з 333,33 на 353,85 дол. США. п.2 Договору від 26.07.2010 року передбачає, що в разі несвоєчасної сплати Позичальником процентів за користування кредитом даний договір про внесення змін втрачає свою чинність. 12 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» викупило у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитний портфель, що включав в собі вимоги за укладеним кредитним договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2015 року позов Банку до [PERSON] задоволений частково, а саме ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором про іпотечний борг № 982-04/07 від 03 вересня 2007 року у розмірі 26752,55 дол. США, що еквівалентно 568560 грн. 71 коп., яка складається із 10261,65 дол. США заборгованості за тілом кредиту, 16490,90 дол. США заборгованості за відсотками; в іншій частині в позові відмовити. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Отже, судом було встановлено фактнесвоєчасної сплати Позичальником процентів за користування кредитом, через що, згідно п.2 Договору від 26.07.2010 року, Договір від 26 липня 2010 року № 983-045/10 про внесення змін до кредитного договору, яким було змінено графік погашення кредиту, втратив чинність. З того часу почав діяти договір у попередній редакції та графік згідно якого щомісячна виплата частки кредиту складає 333, 33 дол. США. З матеріалів справи вбачається (а.с.23-27), що після винесення судом рішення про стягнення з позивача боргу, він з 21.07.2015 року, щомісячно сплачувати Банку кошти, згідно графіку . Разом з тим, позивач зазначає, що він перераховував кошти для погашення заборгованості по кредиту, однак відповідач не дотримуючись умов Договору про іпотечний борг та замість двох, відкрив позивачу лише один рахунок, чим порушив умови договору. Відповідно до п. 3.3. Договору про іпотечний борг проценти сплачуються позичальником щомісячно на протязі 5 банківських днів з дати їх нарахування на рахунок [NUMBER], готівкою або іншими шляхами передбаченими законодавством. Згідно п. 5.2.1 позичальник зобов'язується погасити заборгованість по кредиту і процентах перед Банком відповідно до розробленого Банком графіку погашення на позичковий рахунок [NUMBER], шляхом переказів через пошту; готівкою, іншими шляхами, передбаченими законодавством. У відповідності до п. 5.2.3 позичальник зобов'язується у випадку прострочення сплати вказаних процентів спрямовувати кошти, що призначені ним для погашення процентів, на рахунок простроченої заборгованості за процентами, номер якого повідомляється Банком позичальнику негайно після його відкриття. З моменту виникнення прострочення і до його закінчення позичальник надає Банку право самостійно зараховувати кошти, що направлені ним на погашення заборгованості по процентам на рахунок простроченої заборгованості за процентами. Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про відкриття йому двох окремих рахунків, передбачених кредитним договором, для надання можливості належним чином виконувати свої кредитні зобов'язання за договором. Проте згідно Повідомлень, які містяться в матеріалах справи (а.с. 19,21) відповідач відмовив позивачу та зазначав, що останньому потрібно сплачувати всі кошти на єдиний рахунок, визначений ПАТ «Альфа-Банк». При придбанні ПАТ «Альфа-Банк» кредитного портфелю за договором, укладеним з позивачем, він перейняв на себе зобов'язання кредитора в повному обсязі. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України). Частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Приписами ч. 3 ст. 652 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Тобто, враховуючи вищенаведене, оцінюючи надані докази у сукупності та межі заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договору про іпотечний борг, оскільки відповідачем не вчинялись дії щодо істотного порушення прав позивача. Сам позивач, незважаючи на наявність судового рішення, сплачував лише поточні платежі. Заборгованість за виконавчим лист ним не сплачується, отже відповідач правомірно проводить перерахунок боргових зобов`язань, відповідно до умов договору, через що також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій банку в частині нарахування штрафних санкцій та визначення остаточного розміру грошового зобов`язання. При цьому посилання позивача на порушення норм ЗУ «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки він не посилається на порушення умов договору при його укладанні, а лише оскаржує неправомірність дій нового кредитора під час виниклих між сторонами договірних кредитних правовідносин.

Outcome: dismissed