Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

22.02.2019р. до суду з заявою про видачу обмежувального припису звернулася [PERSON] , просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити останьому наступні тимчасові обмеження відносно [PERSON] , а саме:1) заборонити наближення на 100 метрів: до місця фактичного проживання: [ADDRESS] , до місця реєстрації - [ADDRESS] , до місця роботи - м.Харків, пр-т Науки, буд.5; 2) заборонити вести листування, телефонні розмови з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При цьому заявник посилалась на те, що є фахівцем в галузі права, адвокатом і працює на посаді юриста у ТОВ «Інком ЮРЕК». З [PERSON] вона знайома з грудня 2015 року, оскільки раніше той був клієнтом компанії, в якій вона працює. Протягом усього часу з [PERSON] у неї були робочі, ділові стосунки. [PERSON] періодично користувався послугами у сфері права, які йому надавала компанія ТОВ «Інком ЮРЕК», а за більшістю замовлень заявник була безпосереднім виконавцем. Через деякий час співробітництва, [PERSON] почав дозволяти собі застосування в адресу заявника «секстистських» висловлювань, на кштальк, «маленька звірушка», «цілую», «хочеться маленьку звірушку..» тощо. [PERSON] неодноразово повідомляв, що хоче «викрасти» та забрати до себе заявницю. З часом [PERSON] почав телефонувати заявниці не лише в робочий час, але й пізно ввечері, коли вона була уже вдома з родиною, що безперечно дратувало чоловіка, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Одного разу [PERSON] чекав на неї біля роботи близько 00 години ночі, що викликало у неї занепокоєння. В подальшому, [PERSON] супроводив її додому і деякий час розмовляв з нею на вулиці, запропонував навіть отримувати гроші від нього за кожен день спілкування, що здивувало та образило її як жінку. [PERSON] запропонував заявнику звільнитися з ТОВ «Інком ЮРЕК», де вона працювала і перейти працювати до нього. При цьому висловлювання [PERSON] мали прихований підтекст «він буде про неї піклуватися, як ніхто не піклувався», і що «з ним їй буде добре, він буде її берегти,оскільки розуміє як вона йому дісталась», також зазначав, що вона все одно не буде працювати у компанії. Апогеєм історії стало 17 лютого 2019 р., коли [PERSON] у вихідний день прийшов до офісу компанії та напав на її керівника, почав йому погрожувати, штовхати в обличчя та тулуб, лаятися на його адресу та адресу компанії, і усіма способами намагався розпочати бійку. Враховуючи події, що відбулися 17 лютого 2019 року вона очікує на хвилю агресії та рішучих дій з боку [PERSON] , оскільки той обіцяв, що не зупиниться на цьому. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019р. в задоволенні заяви [PERSON] , зацікавлена особа [PERSON] про видачу обмежувального припису відмовлено в повному обсязі. Постановою судової палати з розгляду цивільних справ Харківського апеляційного суду від 15 травня 2019р. апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019р. залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020р. касаційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019р. та Постанову Харківського апеляційного суду від 15 травня 2019р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Як вбачається з Постанови Верховного суду від 07 жовтня 2020р. суд першої інстанції протокольними ухвалами відмовив у задоволенні вимог заявниці про розгляд справи у закритому судовому засіданні, не оцінив підстав для закриття судового засідання повністю або в частині для реалізації заявником процесуальних прав, на які вказувала заявниця, зокрема, для допиту свідка. Апеляційний суд ухвалою від 14 травня 2019р. заяву [PERSON] про закритий розгляд справи задовольнив, проте відмовляючи у задоволенні клопотання про виклик свідка, не звернув уваги на доводи заявниці, що свідок [PERSON] у суді першої інстанції відмовився від участі у справі саме у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні. Суди не зважили на особливості розгляду справ зазначеної категорії, метою якої є дієвий, ефективний та невідкладний захист особи в разі вчинення насильства, недопущення повторних випадків насильства; уважне та гуманне ставлення до осіб які заявили про факт (факти) насильства за ознакою статі, не надали належної оцінки відповідно до Закону доводам заявниці щодо наявності ризиків вчинення насильства щодо неї. Суди не врахували, що відповідні діяння можуть виражатися у формі психологічного або економічного впливу, словесно (погрози залякування, непристойні зауваження). Для усунення зазначеної неповноти, ухвалою суду від 23 жовтня 2020р. заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису призначено до розгляду у закритому судовому засіданні. У судовому\~засіданні заявницязаяву підтримала в повному обсязі, зазначила, що спілкувалася на протязі п`яти років з [PERSON] , який користувався послугами юридичної компанії, де вона працювала і виконавцем юридичних послуг була вона. Від [PERSON] в подальшому стали поступати висловлювання в її адресу, що він хоче «маленьку звірушку», а також її викрасти, або «цілую в обидва вушка». Крім того, [PERSON] зазначав, що з ним їй буде гарно. Вона не знає, як трактувати ці фрази, але зазначення про поцілунки в ушка для неї були неприємними. Про своє незадоволення вона [PERSON] не зазначала, своєму керівництву про таку поведінку [PERSON] також не повідомляла, в зв`язку з службовою субординацією, оскільки займалася на той час своєю кар`єрою. Вона відносилась до висловлювань толерантно, оскільки не могла нічого негативного зазначити про клієнта, який користувався послугами компанії. В січні 2019 року [PERSON] запропонував їй звільнитися та перейти працювати до нього, на що вона відповіла, що це є неетичним. В один з днів січня 2019 року вона затрималася на роботі до 24.00 години, і коли виходила з офісу, побачила на вулиці [PERSON] та була здивована. При цьому, телефонуючи [PERSON] , вона не думала, що той може приїхати до неї до офісу. [PERSON] супроводив її додому, та умовляв перейти до нього на роботу, а також пропонував гроші за спілкування. В подальшому [PERSON] неодноразово дзвонив їй, і її цивільний чоловікбув цим незадоволений. Крім того, 17.02.2019р. у вихідний день [PERSON] прийшов до їх офісу та накинувся на її колегу, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, і з приводу цього на даний час розглядається кримінальне провадження у Дзержинському райсуді м.Харкова. 17.02.2019р. у неї не було можливості викликати поліцію, оскільки вона була у стресовому стані, також вона не могла вийти з офісу, оскільки не могла залишити [PERSON] . Вона подала заяву в поліцію, а на наступний день, коли її не було на роботі [PERSON] знов прийшов до них до офісу, де погрожував. Після того, [PERSON] зустрів її після роботи біля метро, зазначаючи, що вона може позбутися адвокатського свідоцтва. При цьому вона з приводу погроз [PERSON] до правоохоронних органів не зверталася. На засіданні щодо припису в Харківському апеляційному суді [PERSON] не заперечував, що називав її звірушкою, оскільки він є біологом, та вказував, що знаходився біля її роботи, оскільки поряд був магазин. В лютому 2020 року, до того, як вона давала покази в Дзержинському райсуді м.Харкова, вона бачила [PERSON] біля свого будинку по [ADDRESS] , який до неї не підходив, але, дивлячись на неї, посміхався. Вона бачить погрозу для себе, яка не проявляється у фізичному насиллі, а є психологічним насиллям щодо неї. З лютого 2020 року по час розгляду справи, вона не спілкується з [PERSON] ні по телефону, ні у соціальних мережах чи месенджерах, ні вербально. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечував та зазначив, що в кінці 2018 року він обслуговувався у юридичній компанії, де працює заявниця [PERSON] і яка надавала йому юридичну допомогу. Наприкінці 2018 року у нього виник конфлікт з керівництвом компанії в зв`язку з подорожчанням послуг компанії в два рази. В компанії за 4 роки він отримував юридичні послуги лише від [PERSON] , і після повідомлення щодо подорожчання оплати повідомив, що згоден на почасову оплату послуг, які буде здійснювати [PERSON] . Однак керівник компанії [PERSON] зазначив йому, що він не буде спілкуватися з [PERSON] , а спілкування буде лише з менеджерами компанії. [PERSON] у 2018 році допомогла йому у вирішенні питань в судах з приводу охорони лісу, боротьби з браконьєрством та наркоманією, а тому він, будучи задоволений результатами роботи, на емоціях зазначав про неї, що хоче «обійняти маленьку звірушку», на що вона позитивно реагувала і не сприймала його фрази як образу. Він пропонував [PERSON] роботу у нього, оскільки та збиралася звільнятися. В подальшому, в Новий рік 2019р. на Різдво, [PERSON] запропонувала узгодити умови роботи у нього, але він наполягав, щоб узгодження проходило з її родиною. Він був у [PERSON] вдома, і її чоловік, який є військовим, був присутнім при обговореннях зазначеного питання. Він зазначав, що [PERSON] може працювати адвокатом, та у неї буде чіткий графік роботи і заробітна платня не менше 15000 грн. В подальшому [PERSON] вказала, що її керівник про її звільнення нічого не зазначив, і вона це може вирішити сама. Однак, з боку [PERSON] будь-яких пропозицій не надійшло. Після цього він щодо працевлаштування до [PERSON] не звертався. 17.02.2019р. до нього зателефонував [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] знаходиться поряд і погрожуючи вимагав, щоб він більше не спілкувався з [PERSON] та не переманював її до себе. Після п`ятого телефонного дзвінка [PERSON] , він приїхав до їх компанії, де сталася сварка з [PERSON] , який його провокував на бійку. Ніяких насильницьких дій ні до кого він не застосовував, тілесних ушкоджень будь кому не спричиняв, нікого не ображав і не погрожував, однак [PERSON] викликав поліцію. Він лише пропонував [PERSON] кращі трудові умови. Відносини з нею будувалися лише як з адвокатом, яка знає всі тонкощі його справ, і оплата їй буде здійснюватися лише за адвокатськудіяльність. Він ніколи не підкараулював [PERSON] допізна під її офісом. Він мешкає у центрі міста, і ходить пішки на відстань до 10 кілометрів. А тому, коли одного разу йшов пізно по центру міста, зателефонував [PERSON] , яка зазначила що ще працює, і він її зачекав біля офісу та проводив додому, бо вже було пізно, і [PERSON] не була проти цього. При цьому він до [PERSON] будь яким чином не чіплявся. Він готовий вибачитися у разі, якщо заявниця побачила у спілкуванні з ним інший, неприємний для себе підтекст. Усі телефонні дзвінки носили суто робочий характер і він телефонував після робочого часу тільки за домовленістю з [PERSON] . Їх робочі відносини закінчилися, коли [PERSON] , зазначила, що її не цікавить робота у нього. Під висловлюванням, що з ним буде гарно, він мав на увазі сприятливий режим у себе на роботі та вигідну оплату праці. З 03.02.2020 року по даний час він не спілкувався з заявницею. 20.02.2019р. він приходив до офісу юридичної компанії, де не було ані заявниці, ані її керівника. В цей день він попрощався з працівниками і зазначив, що не буде в них обслуговуватися в зв`язку з конфліктом з їх керівником. Біля метро він не погрожував [PERSON] . Він дійсно проводжав [PERSON] додому і там з [PERSON] і її чоловіком спілкувався щодо умов роботи. Щодо висловлювань «звірушка» та «поцілунки у вушка» це є метафорами. Представник заінтересованої\~особи [PERSON] \~проти задоволення\~заяви заперечувала,\~зазначила,\~шо в\~матеріалах справи\~є скріншоти\~з «Вайберу»\~якими спростовуються\~доводи заявниці.\~Навпаки [PERSON] на підтвердження заяви надано лише скріншот переписки датований 01.05.2018р. Також заявником надана переписка з [PERSON] датована жовтнем 2019р. щодо подій в лютому 2019р., що є явною підтасовкою фактів. [PERSON] на протязі трьох років влаштовувало таке спілкування, заявниця дозволяла себе так називати, а конфлікт зводився до трудових відносин, оскільки [PERSON] не сподобалася пропозиція [PERSON] про звільнення [PERSON] . В відео та аудіо файлах, що були досліджені в судовому засіданні чітко просліджується домінуючий вплив [PERSON] на [PERSON] і заява до суду [PERSON] написана під тиском [PERSON] [PERSON] телефонував [PERSON] виключно у час, який призначала сама заявниця. В його висловлюваннях не було жодної загрози, а конфлікт 17.02.2019р. з керівником [PERSON] , в діях якого є чітка провокація, і про що знала [PERSON] , став приводом для написання заяви до поліції. Жодних доказів психологічного тиску на заявницю не надано. Щодо доводів заявниці про необхідність проведення судових засідань в закритому режимі, то жодних обставин, які б вказували на інтимні подробиці чи особисте життя не оголошувалося. Висловлювання заявниці про те, що вона боїться не підтверджена жодною фізичною або психологічною погрозою чи іншими доказами, якими [PERSON] повинна обґрунтовувати свою позицію відповідно до ЦПК України. [PERSON] з лютого 2020р. по цей час жодним чином не спілкується з [PERSON] і в чому сенс обмежувального заходу на які наполягає заявниця не зрозуміло. Свідок [PERSON] , зазначив що працює юристом разом з [PERSON] в юридичній компанії і не є її керівником. Юридична компанія обслуговувала [PERSON] і [PERSON] йому розповідала, що [PERSON] дозволяє собі образливі висловлювання на її адресу: «звірушка», «цілую звірушку». Одного разу [PERSON] чекав [PERSON] до опівночі біля офісу. [PERSON] бажав забрати [PERSON] з компанії до себе, а також пропонував їй спілкування за гроші поза роботою, зазначаючи, що все одно в компанії вона працювати не буде. [PERSON] зазначала [PERSON] , що така поведінка з його боку неетична. [PERSON] 17.02.2019р. в черговий раз поскаржилася йому на поведінку [PERSON] , і він зателефонував останньомута вимагав припинити чіпляння до неї. Після його дзвінків [PERSON] з`явився до їх офісу де в них стався конфлікт, в результаті чого керівництво звернулося до поліції і було відкрито кримінальне провадження, а компанія відмовилася надавати [PERSON] юридичні послуги [PERSON] йому розповідала, що [PERSON] зустрів її біля метро та погрожував позбавленням адвокатського свідоцтва усіма можливими способами. Також, [PERSON] повідомила, що вранці, по дорозі на роботу вона бачила біля свого під`їзду [PERSON] , який її не чіпав, але посміхався. Він вважає [PERSON] небезпечною людиною, яка може завдати фізичної шкоди [PERSON] . На даний час в Дзержинському райсуді розглядається кримінальне провадження за ст.125 КК України щодо [PERSON] , де він є потерпілим, за наслідками сварки, що відбулася в їх офісі. Про спілкування [PERSON] та [PERSON] після лютого 2020 року йому не відомо. Про всі зустрічі та факти спілкування [PERSON] та [PERSON] він знає лише зі слів [PERSON] . Його особисте ставлення до [PERSON] є негативним. Суд, вислухавши заявницю, заінтересовану особу та його представника, свідка [PERSON] , дослідивши подані сторонами докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно до п.2 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Відповідно до положень статті 1 Закону України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків" (надалі Закон № 2866-IV), сексуальні домагання - дії сексуального характеру, виражені словесно (погрози, залякування, непристойні зауваження) або фізично (доторкання, поплескування), що принижують чи ображають осіб, які перебувають у відносинах трудового, службового, матеріального чи іншого підпорядкування; насильство за ознакою статі - діяння, спрямовані проти осіб через їхню стать, або поширені в суспільстві звичаї чи традиції (стереотипні уявлення про соціальні функції (становище, обов`язки тощо) жінок і чоловіків), або діяння, що стосуються переважно осіб певної статі чи зачіпають їх непропорційно, які завдають фізичної, сексуальної, психологічної або економічної шкоди чи страждань, включаючи погрози таких дій, у публічному або приватному житті; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення насильства за ознакою статі, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи накладення обов`язків на кривдника, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; За ст.21-4 Закону України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", постраждалі особи мають право на:дієвий, ефективний та невідкладний захист у разі вчинення насильства, недопущення повторних випадків насильства;звернення особисто або через свого представника до суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі;повагу до честі та гідності, уважне та гуманне ставлення з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі;конфіденційність інформації особистого характеру, що стала відома під час роботи з такими особами;звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника в порядку, передбаченому законом;інші права, передбачені законодавством у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі. За положеннями ст.21-5 Закону України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих заявницею до її заяви роздруківок листування з месенджеру «Viber» з [PERSON] , вбачається повідомлення за 01.05.2018 року де [PERSON] зазначає: «а если хочется маленькую зверушку… шучу. [PERSON] , написал и как-то звучит не так». Хоча заявниця й посилалася на таке повідомлення у своїй заяві як неетичну поведінку, його можливо трактувати і як невдалий жарт з боку [PERSON] . З інші повідомлень від [PERSON] не вбачається будь-якого неетичного ставлення до [PERSON] . Заявницею було надано також роздруківку листування з месенджеру «Viber» з [PERSON] за 21 жовтень (без зазначення року), де йде мова про події, що сталися в лютому 2019р. і [PERSON] скаржиться на поведінку [PERSON] , з підстав, про які йдеться в даній заяві, а також зазначає, що боїться [PERSON] . Суд не приймає цю роздруківку в якості належного доказу, оскільки хоча дана переписка і не має точної дати, вона відбулася у жовтні, через значний строк після подій лютого 2019р., і не містить посилань на будь-які нові протиправні дії у відношенні [PERSON] з боку [PERSON] . З наданого [PERSON] аудіозапису подій 17.02.2019р., а також наданого [PERSON] відеозапису подій за цю ж саму дату вбачається, що в офісі, де вона працює дійсно стався конфлікт між [PERSON] і [PERSON] , які на підвищених тонах з`ясовували стосунки щодо надання послуг юридичною компанією, якою [PERSON] був не задоволений, а [PERSON] дорікав йому, щоб той не переманював співробітника. Під час цієї сварки, серед іншого, [PERSON] висловив, що отримає у суді заборону [PERSON] наближатися до їх офісу та до [PERSON] . Заявниця звернулася до суду з заявою відповідно до п.2 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України, як особа, яка постраждала від насильства за ознакою статі - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Як вбачається з досліджених доказів [PERSON] не знаходилась у відносинах трудового, службового, матеріального чи іншого підпорядкування з [PERSON] , будь-яких даних про протиправні дії зі сторони [PERSON] по відношенню безпосередньо до [PERSON] судом не встановлено. Разом із цим, судом встановлено, що 17.02.2019р. між [PERSON] та [PERSON] стався конфлікт, що перейшов у відкриту сварку з приводу висловлювань щододіяльності юридичної компанії, а також «переманювання» [PERSON] на іншу роботу, під час якого, серед іншого, [PERSON] висловив, що отримає у суді заборону [PERSON] наближатися до їх офісу та до [PERSON] . Після цього, 22.02.2019р. [PERSON] подала до суду дану заяву про видачу обмежувального напису. На момент розгляду справи, судом не встановлено ризиків, визначених ст.1 Закону України№\~2866-IV,\~томубудь-яких підстав для застосування обмежувального напису не вбачається. Єдиною підставою для скасування Верховним судом рішень першої та апеляційної інстанції, слугувало неповне встановлення обставин справи, а саме: відсутність допиту свідка [PERSON] , (який відмовися давати показання не у закритому судовому засіданні).На даний час така неповнота була усунута, розгляд справи проведено у закритому судовому засіданні та був допитаний свідок [PERSON] , який зазначив, що про всі факти спілкування [PERSON] з [PERSON] , йому відомо зі слів самої заявниці. Тобто безпосередньо він не був присутній при їх спілкуванні один на один, і доводів заявниці підтвердити не зміг. Крім того, зазначений свідок повідомив, що між ним та [PERSON] був конфлікт і він є потерпілим від дій [PERSON] , а також до [PERSON] він ставиться виключно негативно. Наявність неприязних відносин і конфлікту між [PERSON] та [PERSON] підтверджується також оглянутими в суді аудіо та відеозаписами. Зазначені обставини свідчать про відсутність безсторонності з боку [PERSON] . З показань [PERSON] та [PERSON] на час нового розгляду справи вбачається, що тривалий час, а саме більше ніж вісім місяців, вони не спілкуються і [PERSON] не вчиняє будь яких дій щодо контакту з нею у тому числі шляхом спілкування, переписки чи побачень. Відповідно до вимог ст. 350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням обставин, викладених в заяві про видачу обмежувального припису, пояснень заявниці, заінтересованої особи та свідка, а також доказів, що були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed