Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0618 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та визнати за кожним із них право власності на ? частку цього майна, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя, набутим сторонами за час перебування у шлюбі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суд не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов [PERSON] він визнає, проти його задоволення та визнання за кожним із них права власності на ? частку спірного нерухомого майна не заперечує, оскільки дане майно набуте у шлюбі. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз'яснивши наслідки визнання позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 19. Від шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано. За змістом ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у п. п. 23, 24 постанови № 11 від 27 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд встановив, що у період перебування у шлюбі сторонами набуте наступне спірне нерухоме майно, наявне на час розгляду справи: - житловий будинок - "А-1" з мансардою і погребом загальною площею 160,2 м2, житловою площею 76,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: огорожа, ворота, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22 липня 2015 року на ім'я відповідача [PERSON]; - земельну ділянку площею 0,0618 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 25 лютого 2010 року на ім'я відповідача [PERSON] Зазначене спірне нерухоме майно набуте сторонами за час шлюбу, воно є спільним сумісним майном подружжя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], тому кожному із них належить по ? частки цього майна. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - інваліди ІІ групи від сплати судового збору звільняються. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 09 серпня 2013 року, тому від сплати судового збору законом вона звільнена. Виходячи з наведеного, розміру задоволених позовних вимог, із відповідача [PERSON] на користь держави відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2759 грн. 13 коп. (1 % вартості від ? частки спірного майна). На підставі викладеного,

Outcome: approved