Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просив поділити майно, набуте під час шлюбу, між ним та [PERSON], а саме: [ADDRESS], визнати за ним право власності на ? частину вказаного будинку, усунути йому перешкоди у користуванні ? частиною будинку шляхом зобов'язання відповідача не чинити зазначених перешкод та надати йому ключі від будинку, провести реальний виділ частки із спільної сумісної власності та визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: З 03.09.1976 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З 21.07.2011 року сторони припинили шлюбні відносини, після чого через створені відповідачем умови він змушений був залишити місце їх спільного проживання у будинку [ADDRESS], який належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки був викуплений в Учгоспі в 1991році. Всі документи на будинок зберігаються у відповідача. Вжитими заходами отримати документи на будинок позивач не зміг. На даний час сторони розірвали шлюб. Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спільним будинком, чим порушує його права власника. Позовні вимоги про виділ частки із спільної сумісної власності, визначення порядку користування земельною ділянкою за заявою позивача залишені судом без розгляду, інші позовні вимоги позивач та його представник підтримали, просили їх задовільнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, інвентарної справи, суд встановив, що сторони з 03 вересня 1976 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відміткою у паспорті позивача (а.с.9). За час перебування у шлюбі сторонами придбано житловий будинок за адресою: м. Херсон, сел. Приозерне, м. Херсон. Позивач пояснював, що вказаний будинок він отримав від учгоспу «Приозерний», як переселенець, мав переселенський квиток, який на даний час утримується відповідачкою. Перебування будинку у користуванні позивача підтверджується Актом від 1989 року про передачу [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS], наказом №16 по учгоспу «Приозерному» від 12 березня 1991року про закріплення земельної ділянки, рішенням виконавчого комітету Камишанської селищної ради №72 від 04.07.2000 року про надання у користування [PERSON] земельної ділянки площе. 0,125 га під розширення раніше наданої земельної ділянки площею 0,06га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] а.с. 40, 44, 45). Позивач пояснював, що кошти за будинок учгоспу «Приозерний» він сплатив, і ця обставина ніким не оспорюється, а всі обставин вказують на те, що позивач користувався будинком, як власник. Відповідно до п.7 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 30.08.1973 року № 400 "Про пільги по переселенню" будинки, отримані для переселенців, переходять у їх особисту власність після погашення ними своєї частки кредиту. На час придбання будинку позивач перебував у шлюбі з відповідачкою. Відповідно до ст.60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. Аналогічне положення містилося у ч.2 ст.22 КпШС 1969 року, який був чинний на час реєстрації шлюбу, та придбання будинку. У вказаній нормі зазначалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Ні статті в ст. 60 СК України, ні в ст 22 КпШС не розрито зміст терміну "придбане " і "нажите" подружжям в період шлюбу". Проте за змістом вказаних статей слід розуміти, що будь-яке майне, придбане у будь-який спосіб, передбачений законом, у період шлюбу є їх спільним сумісним майном. Згідно ст.69 СК України чоловік та дружина мають право на розподіл майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України при розподілі майна, що є об"єктом спільної сумісної власності, долі чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суду не було надано доказів наявності такої домовленості між подружжям , а тому частки сторін у спірному будинку є рівними, а тому за кожним із них має бути визнано право власності на ? частину будинку, яка була передана учгоспом «Приозерним». Право власності на прибудови та добудови до будинку, які є самочинними, визнано не може бути (а.с. 41, 42). Суду не було надано доказів, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні спірним будинком. Позивач пояснював, що після сімейної сварки для уникнення скандалів він залишив будинок. За вказаних обставин вимога про усунення перешкод у користуванні будинком задоволенню не підлягає. Вартість житлового будинку та господарських споруд, на яке визнається право власності згідно оцінки БТІ складає 27270гривень( а.с.39)., а тому з позивача на користь спеціального фонду державного бюджету має бути стягнено недоплачену сумі судового збору - 68,72грн.

Outcome: dismissed