Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області, в якому просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0962 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Згідно даних технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну, встановлено наступний опис меж суміжних землекористувачів: від А до Б - землі [PERSON] ; від Б до В - землі загального користування; від В до Г - землі [PERSON] ; від Г до Д - землі [PERSON] ; від Д до А - землі [PERSON] . В матеріалах технічної документації наявний акт погодження меж суміжними користувачами (землевласниками), який підписаний всіма користувачами, окрім [PERSON] . Однак, згідно протоколу засідання комісії з питань планування, обліку та бюджету, фінансів та цін, сільського господарства, соціального відродження села, регулювання земельних відносин та екології від 07.09.2009 року, який є складовою частиною технічної документації, встановлено, що [PERSON] відмовляється погодити межі земельної ділянки наданої для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , власнику [PERSON] безпідставно. 28.08.2014 року відділом містобудування та архітектури Ковельської райдержадміністрації видано на ім`я позивача будівельний паспорт на нове будівництво житлового будинку з літньою кухнею та гаражем по [ADDRESS] , а інспекцією ДАБК у Волинській області зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт за № ВЛ 062143360915. 31.07.2018 року позивач письмово звернулася до селищного голови Сіховської Н.М. з проханням вирішити спір, що склався між нею та суміжними землекористувачами - відповідачами у справі. В поданій заяві зазначено, що земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться в заниженому стані, а для того, щоб вимостити земельну ділянку, потрібно підняти огорожу з обох сторін, тобто зі сторони відповідачів. Підняття огорожі позивач пропонувала сусідам за власний рахунок, проте від обох отримала відмову. Згідно протоколу засідання комісії з питань сільського господарства, соціального відродження села, регулювання земельних відносин, екології, раціонального використання природних ресурсів від 15.08.2018 року встановлено, зокрема, що [PERSON] за власний рахунок пропонує сусідам [PERSON] та [PERSON] підняти фундамент орієнтовно на 20 см. та встановити нову огорожу по існуючій межі, що не спричинить незручностей у користуванні земельними ділянками. Однак, [PERSON] та [PERSON] категорично відмовляються дозволити [PERSON] виконати роботи по підняттю фундаменту та встановлення нової огорожі. Таким чином, комісією рекомендовано [PERSON] для вирішення даного спору звернутися до суду. Крім цього, 22.08.2018 року інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] , за наслідками топографо-геодезичних робіт по [ADDRESS] , складено план-схему накладення земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно якої встановлено, що суміжна земельна ділянка з кадастровим номером 0722155700:01:001:0662 (по [ADDRESS] , землекористувач - [PERSON] ) заходить на земельну ділянку огорожею на площу 5,14 кв.м. Інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] не складено плану-схеми щодо накладення земельних ділянок в натурі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] (власником якої є позивач) та по [ADDRESS] (якою користується відповідач [PERSON] ), так як, згідно відомостей публічної кадастрової карти, права власності чи права користування земельної ділянкою, якою користується відповідач [PERSON] не зареєстровано, а дана земельна ділянка по [ADDRESS] не сформована. Крім цього, згідно відомостей публічної кадастрової карти, земельна ділянка, якою користується відповідач [PERSON] з кадастровим № 0722155700:01:001:0662 по [ADDRESS] , знаходиться в приватній власності з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Позивач стверджувала позовній заяві, що в порушення правил добросусідства, відповідачі по межі суміжних з її земельною ділянкою залили фундамент, вирили вигрібні ями та побудували капітальні споруди - вуличні вбиральні. Відносно побудованих ними вбиралень та вигрібних ям у них існує невирішений спір, оскільки такі споруди побудовані з істотним порушенням будівельних та санітарних норм. Також розміщення будівлі [PERSON] по [ADDRESS] , до якої добудована вказана вище вулична вбиральня, порушує вимоги п. 3.17 Б.2.4.-1-94 "Планування та забудова міських та сільських поселень". Відповідно до вказаного нормативно-правового акту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш вступної конструкції стіни мас бути не меншою ніж 1,0 метр. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Ухил даху відповідача [PERSON] спрямований в сторону будівлі позивача та заходить на її земельну ділянку. Оскільки відстань між будівлями становить менше 3-х метрів, стічні води з даху будівлі відповідача стікають на земельну ділянку позивача, тим самим підтоплюючи її будівлю, наносять їй шкоду руйнуючого характеру. В будівлі руйнуються стіни та заводяться грибки внаслідок постійної сирості. Позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з пропозицією встановити ринву для водовідведення, але відповідач на таке прохання не відреагував. Таким чином позивач вважає, що, будучи власником земельної ділянки, вона обмежена у здійсненні права користування вказаною ділянкою, оскільки на ній знаходяться належні відповідачам огорожі, а розміщення по межі земельних ділянок вуличних вбиралень та господарських будівель і споруд входить у протиріччя із змістом добросусідства, якого зобов`язані дотримуватися власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок. Враховуючи викладене, покликаючись на відповідні норми чинного законодавства, позивач просила суд усунути перешкоди в користуванні власною земельною ділянкою шляхом: зобов`язання [PERSON] демонтувати (знести) капітальну огорожу з конструктивними елементами, що розділяє земельні ділянки з кадастровим № 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] та кадастровим № 0722155700:01:001:0662 по [ADDRESS] ; знести самочинно побудовану вуличну вбиральню та вигрібну яму під нею, як такі, що збудовані з порушенням нормативно-правових актів у галузі будівництва, санітарних норм та правил добросусідства та відновити межу земельної ділянки з кадастровим номером 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] у відповідності до плану земельної ділянки, зазначеному в технічній документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; зобов`язання [PERSON] демонтувати (знести) капітальну огорожу з конструктивними елементами, що розділяє земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] ; знести частину ухилу даху будівлі, що спрямована та заходить на земельну ділянку позивача; знести самочинно побудовану вуличну вбиральню та вигрібну яму під нею, як такі, що збудовані з порушенням нормативно-правових актів у галузі будівництва, санітарних норм та правил добросусідства та відновити межу земельної ділянки з кадастровим номером 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] у відповідності до плану земельної ділянки, зазначеному в технічній документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Крім цього, позивач просила вирішити питання розподілу судових витрат /т. 1 а.с. 3-10/. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження /т. 1 а.с. 74-75/. 11.02.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема зазначив, що рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району від 30.07.2003 року № 7/10, з земель селищної ради, під індивідуальне житлове будівництво йому надано земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] . 22.07.2003 року ним було розроблено проект забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком, за адресою: [ADDRESS] . Жилий будинок за вказаною адресою на даний час не побудований, збудована лише літня кухня та господарські споруди. Згідно матеріалів, які надані в додатках до позовної заяви позивачем, попередній власник земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] в 2010 році розпочала виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Протягом 2010 - 2011 років [PERSON] технічну документацію виготовлено та рішенням Люблинецької селищної ради від 25.07.2011 року №8-11/2011 дану технічну документацію затверджено та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 962 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Під час виготовлення технічної документації з усіма суміжними землекористувачами погоджувались межі земельної ділянки, в тому числі з ним. На час виготовлення технічної документації, належна йому земельна ділянка вже була огороджена існуючою на даний час огорожею. У зв`язку з тим, що належна йому земельна ділянка вже була огороджена, виникли певні непорозуміння з [PERSON] , а тому межа між належною йому земельною ділянкою та ділянкою [PERSON] була дещо змінена та набула іншої конфігурації. Під час розробки технічної документації та винесені меж земельної ділянки [PERSON] в натурі на місцевості, були зазначені нині існуючі межі між відповідачем та позивачем. В подальшому такі межі земельної ділянки [PERSON] зафіксовано при розробці технічної документації із питань землеустрою. Акт погодження меж з суміжними землекористувачами знаходиться в технічній документації із землеустрою. 16.09.2011 року позивач, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки укладеного між [PERSON] та [PERSON] , набула у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . У договорі купівлі - продажу земельної ділянки вказано, що [PERSON] належить земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №301602 виданого 09.09.2011 року, а підставою для видачі державного акту є технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Межі земельної ділянки в державному акті відповідають існуючим межам. Вимоги позивача щодо знесення самочинно побудованої вуличної вбиральні та вигрібної ями під нею, не базуються на вимогах діючого законодавства та нічим не обґрунтовані. Також не відповідають обставинам справи вимоги позивача про знесення частини даху, оскільки стікання стічних вод з даху шляхом водовідведення здійснюється на належну йому земельну ділянку, а не на земельну ділянку позивача. Доказів, що позивачу таким чином підтоплюється будинок та спричиняються руйнування не надано. Натомість, з даху збудованого позивачем з порушенням будівельних норм жилого будинку, постійно на подвір`я відповідача попадають стічні води. Крім цього, самим позивачем, як забудовником, всупереч вимогам схеми забудови її земельної ділянки, будівництво жилого будинку та господарської споруди проведено з порушенням діючого містобудівного законодавства, зокрема самовільно підвищено вертикальні відмітки земельної ділянки, внаслідок чого вода стікає на його двір. Також відповідач вказує, що рішенням Люблинецької селищної ради від 21.11.2011 року № 22-39/2018 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по [ADDRESS] [PERSON] . Таким чином, враховуючи викладене, відповідач вважає, що у позові [PERSON] слід відмовити повністю /т. 1 а.с. 93-95/. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2020 року до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] /т.1. а.с. 148/. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, відзив на пред`явлений позов не подав. 11.02.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема зазначив, що рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району від 25.01.2002 року № 21/10 з земель селищної ради, під індивідуальне житлове будівництво йому надано земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] . На забудову даної земельної ділянки в травні 2002 року ним було виготовлено будівельний паспорт та розроблено проект забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком. В подальшому, у 2010 році, він звернувся в ТзОВ «Технічне бюро кадастру» з приводу виготовлення технічної документації із землеустрою зі складання Державного акту на право власності на земельну ділянку яка знаходиться в [ADDRESS] . ТзОВ «Технічне бюро кадастру» виконало технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на його земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Люблинецької селищної ради від 11.01.2011 року №3-10/2011 дану технічну документацію затверджено та надано йому у власність земельну ділянку площею 994 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Під час виготовлення технічної документації з усіма суміжними землекористувачами погоджувались межі земельної ділянки, в тому числі з [PERSON] (попереднім власником земельної ділянки, яка в подальшому придбана позивачем). При цьому будь-яких зауважень не було в жодної із сторін. На час виготовлення технічної документації належна [PERSON] земельна ділянка вже була огороджена існуючою на даний час огорожею. Згідно виготовленої технічної документації, між належною йому земельною ділянкою та ділянкою позивача знаходиться земельна ділянка розміром 0.18 м./ 0.59 м./ 51,90 м. (загальною площею 5,51кв.м), яка належить Люблинецькій селищній раді. Враховуючи технічну документацію із землеустрою належної йому земельної ділянки, яка була виготовлена раніше, відповідач вважає, що жодного накладення його земельної ділянки на земельну ділянку позивача немає, а план - схема від 22.08.2018 року, на яку посилається позивач, не може бути об`єктивною в зв`язку з відсутністю в інженера - землевпорядника [PERSON] технічної документації із землеустрою належної [PERSON] земельної ділянки. Вимоги позивача щодо знесення самочинно побудованої вуличної вбиральні та вигрібної ями під нею, не базуються на вимогах діючого законодавства та нічим не обґрунтовані. Крім цього, самим позивачем, як забудовником, всупереч вимогам схеми забудови її земельної ділянки, будівництво жилого будинку та господарської споруди, проведено з порушенням діючого містобудівного законодавства, зокрема самовільно підвищено вертикальні відмітки земельної ділянки, внаслідок чого вода стікає на його двір. Таким чином, враховуючи викладені обставини, зокрема відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можна зробити висновок про самовільне зайняття відповідачем частини земельної ділянки позивача, самовільного будівництва вбиральні та вигрібної ями під нею, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю /т. 1 а.с. 101-103/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області письмових пояснень з приводу позову не подав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю. Крім цього, просили стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважає, що будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу не чинить. Зазначив, що конфігурація його земельної ділянки відповідає плану в технічній документації на земельну ділянку. В той же час визнав, що вулична вбиральня на його земельній ділянці побудована з порушенням чинних норм, а тому висловив готовність знести її. Відповідач [PERSON] , будучи присутнім в судовому засіданні 26.11.2020 року, позовні вимоги позивача не визнав повністю та вказував на те, що межі земельних ділянок були погоджені з власником земельної ділянки по [ADDRESS] . Пізніше виявилось, що він не є власником цієї земельної ділянки, а власником є його дочка. Позивача при придбанні земельної ділянки все влаштовувало, в тому числі й встановлені межі земельних ділянок. В той же час визнав, що ухил даху його допоміжної споруди заходить на територію земельної ділянки позивача на відстань близько 15 см. Проте він зробив відвід атмосферних опадів на свою земельну ділянку. В ході будівництва дійсно були порушення чинних будівельних норм, за що він сплатив відповідний штраф. Право власності на його житловий будинок (тимчасову споруду) дійсно не зареєстровано, оскільки після побудови цієї споруди він відмовився від цієї земельної ділянки та передав її своєму сину - [PERSON] . Представник відповідачів - адвокат Хомич Ю.В. заперечував проти задоволення даного позову з підстав, викладених у відзивах відповідачів, а тому вважав, що відповідачі будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу не чинять. Відповідач [PERSON] в неодноразові судові засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області - [PERSON] , будучи присутньою в судовому засіданні 04.03.2021 року, суду пояснила про те, що [PERSON] дійсно зверталась до Люблинецької селищної ради з приводу земельного спору із суміжними землекористувачами. Її заява була розглянута у встановленому порядку, а відповідь надана у вигляді протоколу засідання комісії. Підтвердила, що земельна ділянка, належна [PERSON] , має цільове призначення ведення особистого селянського господарства. Однак, дана земельна ділянка виділялась йому для будівництва житлового будинку, а при присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці виникла технічна помилка щодо її цільового призначення. По земельній ділянці відповідачів [PERSON] на даний час розробляється проект землеустрою з 2019 року. В подальшому до суду надійшли клопотання за підписом селищного голови Люблинецької селищної ради Сіховської Н. від 25.06.2021 року та від 23.09.2021 року про розгляд справи у відсутності представника селищної ради. Позов визнають та просять розгляд справи проводити за наявними у ній матеріалами. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, пояснення експерта та спеціаліста, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, наявні серед матеріалів справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки (кадастровий № 0722155700:01:001:0653), що розташована по [ADDRESS] . Зазначена обставина сторонами не оспорюється та підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 16.09.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2463, витягом з Державного реєстру правочинів від 16.09.2011 року /т. 1 а.с. 13-14, 15/. Рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району № 7/10 від 30.07.2003 року відповідачу [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку у власність /т. 1 а.с. 98/. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 1113, наданої на вимогу суду КП "Волинське ОБТІ", будинку по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , присвоєно адресний номер 48. Згідно матеріалів цієї ж інвентаризаційної справи, на вказаній земельній ділянці відповідачем [PERSON] побудовано житловий будинок та інші господарські споруди, в тому числі хлів "Б-1" - побудовано самовільно (станом на 19.09.2018 року). Право власності на вказані будівлі не зареєстровано, що визнав відповідач [PERSON] та підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] . Рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району № 22-39/2018 від 21.11.2018 року, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 96/. Таким чином, на даний час відповідач [PERSON] є суміжним користувачем земельної ділянки, що належить позивачу. Представник відповідача [PERSON] визнав дану обставину в судовому засіданні. Вказана земельна ділянка на даний час не приватизована, технічна документація на вказану земельну ділянку на даний час не виготовлена, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. Не оспорюється дана обставина і відповідачем [PERSON] . Рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району № 3-10/2011 від 11.01.2011 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] . Цим же рішенням надано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 994 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 108/. Таким чином, на даний час відповідач [PERSON] є суміжним землевласником земельної ділянки, що належить позивачу. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 3613759, наданої на вимогу суду КП "Волинське ОБТІ", відповідач [PERSON] є забудовником на вказаній земельній ділянці та власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. Зазначені обставини сторонами не оспорюються, а тому додатковому доказуванню не підлягають. Ухвалою суду від 08.05.2019 року в даній справі призначено комплексну судову будівельно-технічну експертизу та судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено відповідні питання /т. 1 а.с. 162-164/. Згідно висновку експерта № 116, складеного 30.06.2020 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної та судової земельно-технічної експертизи, встановлено, що розташування житлового будинку (літ. КЖ), площею забудови 131,87 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] за кадастровим номером: 0722155700:01:001:0662, що розташований вздовж межі земельної ділянки з кадастровим номером: 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] , не суперечить вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Розташування господарських будівель (КН1 та КН2) площами забудови 127,88 кв.м. та 3,02 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] за кадастровим номером: 0722155700:01:001:0662, що розташовані вздовж межі ділянки з кадастровим номером: 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва в частині п. 3.25* ДБН 360,92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями, за ступенем їх вогнестійкості, відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1), повинні становити не менше 8м. Фактична відстань від господарської будівлі (КН1), площею забудови 127,88 кв.м. ( [ADDRESS] ) та господарської будівлі (КН2), площею забудови 3,02кв,м. ( [ADDRESS] ) - до господарської будівлі (КН), площею забудови 94,16 кв.м., що розташована на суміжній земельній ділянці ( [ADDRESS] ), наступна: КН1 - 4,95 - 4,98 м.п. та 3,84 - 5,70 м.п. Крім цього, відповідно до вказаного висновку експерта, розташування житлового буднику (літ. КЖ), площею забудови 106,58 кв.м. та прибудованої зблокованої господарської будівлі (КН), площею забудови 40,95 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , що розташовані вздовж межі земельної ділянки з кадастровим номером: 0722155700:01:001:0653 по [ADDRESS] , не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва в частині п. 3.25* ДБН 360.92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями, за ступенем їх вогнестійкості, відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1), повинні становити не менше 8 м. Фактична відстань від житлового будинку (КН), площею забудови 106,58 кв.м. ( [ADDRESS] ) до житлового будинку (КЖ), площею забудови 143,53 кв.м., що розташований на суміжній земельній ділянці ( [ADDRESS] ), наступна: 4,64-11,87 м.п. Фактична відстань від господарської будівлі (КН), площею забудови 40,95кв.м, ( [ADDRESS] ) - до господарської будівлі (КН), площею забудови 94,16 кв.м,, що розташована на суміжній земельній ділянці ( [ADDRESS] ), наступна: 1,99-4,31 м.п. Використання земельних ділянок за кадастровими номерами: 0722155700:01:001:0653, площею 0,0962 га., яка розташована по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , та за кадастровим номером 0722155700:01:001:0662, площею 0,0994 га, яка розташована по [ADDRESS] , власником якої [PERSON] , відбуваються з порушенням землекористування, оскільки координати по фактичному місцю розташуванню вищевказаних земельних ділянок не відповідають координатам, що нанесені, відповідно до даних у Державному земельному кадастрі, яка виконана ТОВ «Центр Ковельгеодезія». Фактичне розташування житлового будинку (КЖ), площею забудови 131,87 кв.м, та господарської будівлі (КН), площею забудови 127,88 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , відносно меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , не суперечить існуючим вимогам щодо землекористування на ці земельні ділянки. Фактичне розташування господарської будівлі (КН), площею забудови 3,02 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , відносно меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , не відповідає вимогам, щодо відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни, яка повинна становити не менше 1,0 м., що зазначено в частині п. 3.25* ДБН 360.92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та яка становить 0,33-0,33м.п. Існуючі межі та площа земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] , мають розбіжності з межами та площею, вищенаведеної земельної ділянки згідно технічної документації. Крім цього, координати по фактичному місцю розташування даної земельної ділянки не відповідають координатам, що нанесені, відповідно до даних у Державному земельному кадастрі, яка виконана ТОВ «Центр Ковельгеодезія». Встановлення факту порушення землекористування в частині накладання (не накладання) земельних ділянок, що розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів, не представляється можливим через відсутність технічної та правовстановлюючої документації на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] . Однак, враховуючи межі земельної ділянки за кадастровим номером 0722155700;01:001:0662, відповідно до даних у Державному земельному кадастрі, належної [PERSON] , вбачається порушення землекористування з боку суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , в частині зведення будівлі та огорожі по межі суміжної земельної ділянки, виконаної ТОВ «Центр Ковельгеодезія». Фактичне розташування житлового будинку (КЖ), площею забудови 106,58 кв.м. та прибудованої господарської будівлі (КН), площею забудови 40,95 кв.м. на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , відносно меж суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , не відповідають нормам щодо відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни яка повинна становити не менше 1,0 м., що зазначено в частині п. 3.25* ДБН 360.92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та яка становить - 0,41-0,55м.п. Через відсутність графічної (технічної) документації, а саме топографічної зйомки з вертикальними відмітками земельної ділянки, що належить [PERSON] та знаходиться по [ADDRESS] , станом на час набуття права власності, встановити чи мала місце зміна вертикального планування вищевказаної земельної ділянки не представляється можливим. В додатках до висновку експерта № 116 в частині топографо-геодезичних вишукувань, виконаних ТзОВ «Центр Ковельгеодезія», зображено схему розташування поперечних профілів та поперечні профіля 1-4 щодо відмітки поверхні землі земельної ділянки, що належить [PERSON] та знаходиться по [ADDRESS] , по відношенню до верхньої відмітки поверхні землі суміжних земельних ділянок, що належать [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , станом на момент проведення дослідження /т. 2 а.с. 2-39/. Зазначений висновок експерта в сукупності із додатком до нього - топографо-геодезичною зйомкою /т. 2 а.с. 33/ дають підстави суду прийти до таких висновків: -межа земельної ділянки, належної позивачу, знаходиться поза межами капітальної огорожі земельної ділянки, що належить [PERSON] , і будь-яких накладень земельних ділянок немає (капітальна огорожа земельної ділянки знаходиться поза земельною ділянкою позивача), що, в свою чергу, повністю спростовує доводи позивача про накладення цих земельних ділянок і про порушення [PERSON] прав позивача, як суміжного землекористувача; -вулична вбиральня та вигрібна яма під нею на земельній ділянці, що належить [PERSON] , самочинно побудована останнім з порушенням чинних будівельно - санітарних норм, що спростовує доводи цього відповідача про відсутність перешкод в користуванні позивачем власною земельною ділянкою; -межа земельної ділянки, належної позивачу, знаходиться поза межами капітальної огорожі земельної ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] . При цьому, капітальна огорожа з конструктивними елементами, що розділяє земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , знаходиться на території земельної ділянки, належної позивачу, що, в свою чергу, спростовує доводи відповідача [PERSON] про належне погодження меж земельних ділянок з попереднім власником суміжної земельної ділянки; -прибудована до житлового будинку господарська будівля, що розміщені на території земельної ділянки користувача [PERSON] , та самочинно побудована вулична вбиральня та вигрібна яма під нею побудовані відповідачем [PERSON] з порушенням чинних будівельно - санітарних норм, що спростовує доводи останнього про відсутність перешкод в користуванні позивачем власною земельною ділянкою. За вказаних обставин суд прийшов до переконливого висновку про те, що позивачу дійсно чиняться певні перешкоди з боку обох суміжних землекористувачів (землевласників), що порушує законні права та інтереси позивача, як власника земельної ділянки. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно положень ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 4 ст. 376 ЦК України передбачено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно вимог п.п. г), е) ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч.ч.1, 2 ст. 103 ЗК України). Згідно вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З урахуванням встановлених в справі обставин та наведених вище правових норм, суд констатує, що відповідачами чиняться відповідні перешкоди позивачу, як власнику земельної ділянки, чим порушуються законні права останньої, а тому такі права підлягають судовому захисту. При цьому, суд вважає за необхідне зобов`язати як відповідача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] усунути відповідні перешкоди позивачу, оскільки перший є забудовником земельної ділянки, а другий - її користувачем. Решта доводів відповідачів та їх представника не спростовують зазначених висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю. Крім цього, в ході судових дебатів представником відповідачів - адвокатом Хомич Ю.В. заявлено про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин, внаслідок чого просив відмовити в задоволенні даного позову. Проте така його заява не підлягає задоволенню. До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. На цьому наголосив і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 648/533/16-ц. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені останньою судові витрати в сумі 1536,80 грн. в рівних долях з кожного.

Outcome: partial