Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просять в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №6470 від 25 грудня 2007 року, Договором про надання траншу №2.24897/6470 від 25 грудня 2007 року в розмірі 1 784 657,00 грн. звернути стягнення на рухоме майно, що перебуває у заставі Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" відповідно до Договору застави рухомого майна №6470-ДЗ-2 від 25 грудня 2007 року, укладеного із [PERSON], а саме на сідловий тягач-Е, МАN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області, шляхом надання Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк" права продажу предмету застави від власного імені будь-якій особі-покупцю за ціною, що буде визначена суб"єктом оціночної діяльності - суб"єктом господарювання, залученим позивачем на договірній основі; передати на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк"або іншій визначеній банком особі шляхом вилучення відповідною державною виконавчою службою у [PERSON] транспортного засобу - сідлового тягачу-Е, МАN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області; зобов"язати [PERSON] передати Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк" ключі та інші прилади, необхідні для належного використання предмету застави, а також оригінали правовстановлюючих документів, технічної документації; надати Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк"право на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області, крім цього, надати право зняття заставного транспортного засобу з реєстраціного обліку в УДАІ ГУМВС України в Харківській області, а також вчиняти інші юридично значимі діїі, необхідні для продажу предмету застави від власного імені будь-якій особі-покупцю. В подальшому позивач змінив позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], просив в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №6470 від 25 грудня 2007 року, Договором про надання траншу №2.24897/6470 від 25 грудня 2007 року в розмірі 1 600 702,21 грн. звернути стягнення на рухоме майно, що перебуває у заставі Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" відповідно до Договору застави рухомого майна №6470-ДЗ-2 від 25 грудня 2007 року, укладеного із [PERSON], а саме на сідловий тягач-Е, МАN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області, шляхом надання Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк" права продажу предмету застави від власного імені будь-якій особі-покупцю за ціною, що буде визначена суб"єктом оціночної діяльності - суб"єктом господарювання, залученим позивачем на договірній основі; передати на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк"або іншій визначеній банком особі шляхом вилучення відповідною державною виконавчою службою у [PERSON] транспортного засобу - сідлового тягачу-Е, МАN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області; зобов"язати [PERSON] передати Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк" ключі та інші прилади, необхідні для належного використання предмету застави, а також оригінали правовстановлюючих документів, технічної документації; надати Публічному акціонерному товариству "ПроКредит Банк"право на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР №6 ГУМВС України в Харківській області, крім цього, надати право зняття заставного транспортного засобу з реєстраціного обліку в УДАІ ГУМВС України в Харківській області, а також вчиняти інші юридично значимі діїі, необхідні для продажу предмету застави від власного імені будь-якій особі-покупцю. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про розгялд справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили, заперечення проти позову не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлене наступне. 25 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», повним правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», та [PERSON] було укладено Рамкову угоду № 6470, відповідно до якої, позивач зобов'язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами. Пункт 2.2. Рамкової угоди встановлює наступні ліміти кредитування: 1) ліміт суми кредитування 100 000,00 доларів США; 2) ліміт строку кредитування 120 місяців; 3) максимальний розмір процентів 40 % річних. Відповідно до п. 2.1. Рамкової угоди, кредитор на підставі Угоди зобов'язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов'язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами. На підставі та в межах Рамкової угоди між тими ж сторонами було укладено Договір про надання траншу № 2.24897/5281 від 25 грудня 2007 року, відповідно до якого, позичальнику було надано кредит 92 000,00 доларів США на строк користування 120 календарних місяців зі сплатою 13 відсотків річних, за яким позичальник зобов'язався своєчасно погашати кредит та відсотки за користування ним в порядку та строки, вказані в Договорі про надання траншу. Пунктом 9.2.2. Рамкової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Відповідно до умов Договору про надання траншу, відповідач, як позичальник, зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у визначеному Кредитними договорами порядку. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Однак, відповідачем порушено умови Рамкової угоди, Договору про надання траншу та вимог законодавства, не забезпечено своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем з тривалою затримкою у погашенні. Отже, зобов'язання відповідача перед позивачем, що виникли із Договору про надання траншу, залишаються невиконаними. Згідно ч. 2. ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зобов'язання (у тому числі - сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, п. 4.4. Рамкової угоди передбачено, що у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними Кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з моменту виникнення заборгованості до дати повного її погашення, включно. Договором про надання траншу визначено розмір відсотків за користування кредитом, а отже ці проценти повинні сплачуватися за весь час прострочення. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п. 2. ст. 551 ЦК України). Відповідно до п. 10.2 Рамкової угоди передбачено, що при порушенні встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню в розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, якщо погашено не менше ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менше ніж 30% від суми заборгованості. Відповідно до п. 8.6. Рамкової угоди, у випадку існування заборгованості позичальника тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів, позичальник зобов'язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту, виданого на підставі Кредитного договору, по якому існує прострочення не пізніше ніж через 3 банківські дні з моменту настання тридцятого календарного дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. Згідно п. 10.4. Рамкової угоди, нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Відповідно до п. 8.2. Рамкової угоди, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у наступних випадках: - 8.2.1. прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківські дні. Враховуючи все вищенаведене, у відповідача утворився та існує перед позивачем борг, розмір, структура і порядок обчислення якого вказано у розрахунку заборгованості, який наданий позивачем. Зокрема, станом на 15 жовтня 2013 року заборгованість відповідача за Договором про надання траншу становить 1 600 702,21 грн., з якої - заборгованість по капіталу 363 893,15 грн., заборгованість за процентами 0,00 грн., заборгованість по фактичних відсотках 71 325,18 грн., пеня 1 165 483,88 грн. Ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України закріплює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 526 ЦК України дефініціює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України регламентує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання вищевказаних зобов'язань забезпечено Договором застави рухомого майна № 6470-ДЗ-2 від 25 грудня 2007 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк». Згідно п. 2.2. Договору застави, відповідач передав в заставу - сідловий тягач-Е, MAN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Стаття 1 Закону України «Про заставу» встановлює, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено ст. 590 ЦК України та ст. 20 Закону "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. В рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2103/11 від 21 вересня 2012 року, виданого за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2012 року по справі № 2-2103/2011, 27 грудня 2011 року відбулася перереєстрація предмету застави, здійснена ВРЕР № 6 ГУМВС України в Харківській області, номерний знак автотранспортного засобу було змінено на [NUMBER], при цьому відбулася зміна його власника. Таким чином, станом на теперішній час власником сідлового тягача-Е, MAN 19.414, номер шасі [NUMBER], 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Стаття 27 Закону України «Про заставу» передбачає, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Пунктом 3.1. Договору застави встановлено, що право застави виникає з моменту укладення Договору та у повному обсязі діє до моменту припинення його дії. При цьому втрата застрахованого предмета застави не тягне за собою припинення застави. У свою чергу п. 8.1. Договору застави встановлює, що договір вступає в силу з моменту його укладення і діє протягом усього часу дії ліміту строку кредитування та до моменту, який наступить пізніше: припинення дії Рамкової угоди, належного виконання основних зобов'язань, задоволення вимог заставодержателя. Протягом усього часу дії ліміту строку кредитування виконання усіх чи частини основних зобов'язань не тягне за собою припинення договору. При цьому п. 4.1.1. Договору застави дозволяє заставодавцеві лише виключно на підставі та умовах письмової згоди заставодержателя передавати предмет застави у власність, оренду, управління тощо іншим особам, а також здійснювати інші дії, що можуть призвести до виникнення у інших осіб будь-яких прав та/чи обтяжень на предмет застави та/або обмеження або припинення заставодавця та/чи заставодержателя на предмет застави. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до п. 6.1. Договору застави, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави у випадку порушення позичальником або заставодавцем умов договорів, укладених із заставодержателем. На підставі п. 6.3.3. Договору застави, звернення стягнення здійснюється за вибором заставодержателя шляхом реалізації предмета застави згідно з рішенням суду. Стаття 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. У свою чергу п. 6.2.6. Договору застави передбачає, що процедура звернення стягнення вважається такою, що розпочалася з моменту який наступив раніше: реєстрації відомостей про звернення стягнення у Реєстрі обтяжень або вручення заставодавцю повідомлення про звернення стягнення або закінчення 5 календарних днів з моменту відправлення заставодавцю такого повідомлення. На виконання вимог вказаної норми закону та умов Договору, 29 липня 2013 року АТ «ПроКредит Банк» було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави за Договором застави рухомого майна № 6470-ДЗ-2 від 25.12.2007 р. Таким чином, у зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Договором про надання траншу, Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» набуло право звернення стягнення на предмети застави, який на теперішній час належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до п. 4.2. Договору застави, у випадку початку процедури звернення стягнення на предмет застави, порушення Кредитних договорів, заставодержатель вправі: 4.2.1. обмежити користування заставодавцем предметом застави. У такому разі заставодавець зобов'язаний здійснювати користування предметом застави з врахуванням обмежень, що встановлені у відповідному повідомленні заставодержателя, з моменту отримання такого повідомлення. 4.2.2 вилучити предмет застави у заставодавця. У цьому випадку, заставодавець протягом 5 днів з дати отримання повідомлення заставодержателя повинен за власний рахунок доставити предмет застави до місця зберігання визначеного заставодержателем. Згідно п. 6.1. Договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку порушення позичальником або заставодавцем умов договорів, укладених із заставодержателем. Пункт 6.2. Договору застави встановлює, якщо заставодержателем не буде встановлено інше, то з моменту початку процедури звернення стягнення на предмет застави заставодавець зобов'язаний належно виконувати умови Договору та вимоги заставодержателя, пов'язані із забезпеченням звернення стягнення на предмет застави у строк, формі та спосіб, що визначені заставодержателем, а також всебічно сприяти і не перешкоджати заставодержателю у здійсненні звернення стягнення на предмет застави та протягом 5 банківських днів з моменту відправлення заставодавцю відповідної вимоги заставодержателя надати заставодержателю оригінали усіх документів щодо предмета застави, які необхідні для його реалізації. Відповідно до п. 6. Постанови КМ України, від 07.09.1998, № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Пункт 11 Порядку встановлює, що державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності) з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. N 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., N 29, ст. 1371), про передачу цих транспортних засобів у разі конфіскації у власність держави. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" цілком обґрунтованими, такими, що не суперечать матеріалам справи і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 114,70 грн. з відповідачів.

Outcome: approved