Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на будинок №33 по пров. Красноводському м. Краматорська в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що після смерті її дідуся - [PERSON], який помер 02 серпня 1997 року, відкрилася спадщина у вигляду житлового будинку №33 по пров. Красноводському у м. Краматорську (раніше був будинок № 29 пров. Шевченко). Спадщину прийняла її бабуся - [PERSON], яка проживала разом з дідусем, доглядала та поховала його. 25 квітня 2011 року померла її мати - [PERSON]. З боку матері залишилась сестра - [PERSON], але вона на спадщину не претендує, про що склала відмову. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Вислухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню Представник позивачка [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 10.12.2013 року (а.с.23), у судовому засіданні позов підтримала повністю та послалася на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] селищної ради (а.с.48), у судове засідання не зявився, але надіслав електронною поштою, заяву про слухання справи за його відсутності. У судовому засіданні встановлено, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~що 02 серпня 1997 року помер дідусь позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть ( а.с.4). Відповідно до свідоцтва про одруження від 13.05.1949 року. [PERSON] та бабуся позивачки [PERSON] були одружені з 13.05.1949 року.(а.с.6), та остання мешкала разом з [PERSON] за адресою: м. Краматорськ пров. Красноводський, 33, що підтверджується [PERSON] селищної ради від 23.12.2013 року. (а.с.14).Згідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 692674, [PERSON] померла 29.03.2013 року ( а.с.5). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З договору № 25 від 04.02.1957року, вбачається, що відділ комунального господарства виконкому Краматорської міської ради надає [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку у с. Шабельковка пров. Шевченко, 29, загальною площею 750 кв.м.( а.с.20-21). З дозволу № 1165 на провадження робот по будівництву вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку з надвірними добудовами у м. Краматорську с. Шабельківка по пров. Шевченко, 29 на підставі рішення виконкому Краматорської міської ради від 24.11.1955 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З довідки БТІ м. Краматорська № 1035 від 23.12.2013 року, вбачається що відбулося перенумерація провулка Шевченко (с. Шабельківка) на провулок Красноводський з перенумерацією житлового будинку № 29 на №33( а.с.19). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до [PERSON] прийомки індивідуального домоволодіння № 467 від 03.09.1986 року, міська приймальна комісія постановила, що домоволодіння [PERSON] по провулку Красноводському, 33 вважати прийнятим. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.01.2014 року, вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] - відмовлено. В вищенаведеного вбачається, що майно [PERSON] фактично успадкувала його дружина та бабуся позивачки - [PERSON], яка проживала у вказаному домоволодінні. Згідно з частиною 1 ст. 549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] не оспорюється відповідачем у справі. Згідно із ст. 548 ЦК України 1963р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, оскільки [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема, не отримала правовстановлюючого документу про право власності на спірний житловий будинок та нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім'я померлої, позивачка правомірно звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок на земельній ділянці, яка перебуває у їх законному користуванні або у приватній власності. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Так, позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на спірний будинок. Позивачка має право на успадкування житлового будинку, але таке її право не визнане державним нотаріусом через відсутність правовстановлюючого документу на будинок № 33 по пров. Красноводському у м. Краматорську. Між тим, зазначеними вище доказами підтверджено, що після смерті [PERSON] позивачка спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом подачі заяви у нотаріальну контору відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, та є підстави для визнання права власності на житловим будинок № 33 з прибудовами, згідно до акту прийомки № 467 від 03.09.1986року по пров. Красноводському у м. Краматорську . Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved