Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області предмет якого склали такі вимоги: 1. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право користування житловим будинком по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка Дніпропетровської області; 2. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право на реєстрацію місця проживання в житловому будинку по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка Дніпропетровської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст. ст. 3, 118-121 ЦПК України. Як на докази посилається на такі документи: паспорт громадянина України з карткою платника податків на ім'я [PERSON] (а.с. 4-5); свідоцтво про народження серії І-КИ № 358799 (а.с.6); довіреність від 22.09.2016 року (а.с. 7), домова книга (а.с. 8-11); договір № 6222/ІЕ-13 від 15.08.2013 року (а.с. 12); довідка про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.08.2016 року (а.с. 13); акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 14); свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕК № 431977 від 03.07.2002 року (а.с. 15); заповіт серії АЕК № 431918 від 21.06.2002 року (а.с. 16); свідоцтво про смерть серії І-КИ № 447840 (а.с. 17). В обґрунтування позовних вимог вказує на таке. У серпні 2001 року [PERSON] з дружиною [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] з дозволу своєї бабусі [PERSON] оселились проживати на правах членів сім'ї в її житловому будинку по вул. Піонерській,29 (теперішня назва вул. Соборна) смт. Царичанка Дніпропетровської області в якому 30.08.2001 року зареєстрували своє місце проживання, що підтверджується записами в домовій книзі, ксерокопія яких додається. 10 липня 2002 року власник будинку [PERSON] померла. 3а життя вона заповітом від 21.06.2002 року житловий будинок та все інше майно заповіла своєму внуку [PERSON], який прийняв спадщину але через брак коштів будинок на себе не переоформив. 24 листопада 2012 року позивачка [PERSON] отримала паспорт і зареєструвала своє місце проживання в житловому будинку по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка, в якому вона проживала з батьками з дитинства. У 2013 році [PERSON] поступила на навчання до Дніпропетровського національного гірничого університету. На період навчання в університеті тимчасово оселилась на приживання в студентському гуртожитку по пр. Гагаріна, 59, м. Дніпро. 27.08.2013 року [PERSON] була знята з реєстрації попереднього місця проживання і 26.09.2013 року була зареєстрована за новим місцем проживання - в студентському гуртожитку по пр. Гагаріна, 59, м. Дніпро. По причині відсутності коштів на оплату за навчання [PERSON] в 2014 році припинила навчання інституті і повернулась на попереднє місце проживання в будинок по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка, в якому постійно проживає по даний час. Не маючи можливості зареєструвати своє фактичне місце проживання в будинку но вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка відповідно до приписів ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" через відсутність документів, що підтверджує право на проживання в ньому, [PERSON]С зареєструвала своє місце проживання в будинку батька [PERSON] по вул. Комсомольській, 89 смт. Царичанка (теперішня назва вул. Центральна), в якому вона в дійсності ніколи не проживала і не проживає. Відповідно до положень п. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Позивачка [PERSON] не проживала в будинку прабабусі [PERSON] JI.JI. по вул. Соборна, 29 смт. Царичанка з поважних причин, у зв'язку з навчанням в Дніпропетровському національному гірничому університеті, що підтверджується договором з університетом від 15.08.2013 року № 6222/ІЕ-13, про навчання, тому вважають, що вона не втратила право на проживання в її будинку. Наведене випливає зі змісту положень п. 2 ст. 71 ЖК України, якою передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, зокрема у зв'язку з навчанням студентів в навчальних закладах. Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою УМУ від 2 березня 2016 року № 2007 [PERSON] має право на реєстрацію місця проживання в будинку по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка, в якому вона проживала на правах члена сім'ї і проживає по даний час і право на проживання в будинку не втратила, оскільки тимчасово не приживала в ньому з поважних причин. Проживання [PERSON] в будинку по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка не заперечується її батьками. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання передбачено право на реєстрацію місця проживання за рішенням суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду подав клопотання про розгляд справи без їх участі та про визнання позову. Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в судовому процесі, прийнявши визнання зі сторони Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області пред'явленого до неї позову [PERSON], суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, визнавши за нею право користування житловим будинком по вул. Соборна, 29 в смт. Царичанка Дніпропетровської області, а також право на реєстрацію місця проживання за цією адресою. Ухвалюючи рішення суд виходив з такого. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені ним в позовній заяві, були визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права користування житлом та дотримання правил реєстрації місця проживання, затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 року №2007. Судом встановлено, що визнання відповідачем цього позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як [PERSON] проживала в житловому будинку на правах члена сім'ї, право на проживання в будинку не втратила, а інші особи не заявляють своїх вимог на предмет спору. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 405 Цивільного кодексу України, ст. 71 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання". Понесені [PERSON] судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved