Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просить стягнути з Служби автомобільних доріг у Закарпатській області завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 5541,21 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрат на проведення звіту оцінки у розмірі 800 грн., всього - 16341,21 грн. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] на підставі ст. 35 ЦПК України залучена до участі у справі ухвалою суду 21.09.2017 року (а.с.94). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.02.2017 р. на автомобільній дорозі М-23 біля санаторію "Теплиця" по вул. Копанській м. Виноградів, внаслідок наїзду на вибоїну на проїзній частині дороги, яку позивач намагався об'їхати, транспортний засіб останнього VOLKSWAGEN, д.н.з.[NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Загальна вартість завданих матеріальних збитків становить 5541,21 грн. Вартість послуг оцінювача - авто товарознавця становить 800 грн. Тому просить такі витрати також стягнути з відповідача. Також вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди порушився його звичайний режим життя та робочий графік, відчував душевний дискомфорт, витрачав багато вільного часу для ремонту автомобіля, при підготовці скарг, запитів, до судового процесу, тому просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У судове засідання позивач та його представник не з"явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Третя особа у судове засіданні не з"явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання без поважних причин не з'явився. Наведені у ним заяві обставини про відкладення розгляду справи, судом визнані не поважними. Враховуючи викладене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми, з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оскаржуваних прав. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач 10.02.2017 р. на автомобільній дорозі М-23 біля санаторію "Теплиця" по вул. Копанській м. Виноградів, внаслідок наїзду на вибоїну на проїзній частині дороги, яку позивач намагався об'їхати, його транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. З матеріалів справи вбачається, що ділянка автомобільної дороги Берегово- Виноградово-В.Копаня (М-23) є автомобільною дорогою державного значення і є на державному балансі Служби автомобільних доріг в Закарпатській області, що стверджується приписом від 13.02.2017 року (а.с.17). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з постанови від 13.03.2017 року № 299/448/17, протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2017 року серії АП2 № 528490, [PERSON] будучи посадовою особою відповідальним за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями довжиною 90 см, шириною 70 см та глибиною 15 см на проїзній частині вулиці Копанській в м. Виноградів, чим порушив правила норм і стандартів утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, що стало супутнім ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Зазначеною постановою встановлено, що у діянні [PERSON] є склад правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП і таке слід кваліфікувати як порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинили пошкодження транспортних засобів, а вина [PERSON] у вчиненні правопорушення є доведеною. Дана постанова вступила у законну силу (а.с.12-12 зв.). При наїзді на вибоїну пошкоджено транспортний засіб позивача, VOLKSWAGEN, д.н.з. [NUMBER]. Сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля згідно звіту (висновоку) №3108 про вартість матеріального збитку становить 5541, 21 гривень (а.с.13-15). Згідно Постанови Кабінету України від 16 вересня 2015 р. № 712 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» дорога Київ-Чоп М-06, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода належить до автомобільних доріг загального користування державного значення. Відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439 «Про затвердження Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом також встановлено, що винною особою у настанні дорожнього-транспортної пригоди, яка сталась за участю позивача 10 лютого 2017 є [PERSON], який будучи посадовою особою відповідальним за експлуатаційний стан ділянка автомобільної дороги Берегово- Виноградово - В.Копаня (М-23), що стверджується постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2017 року (справа № 299/448/17). Учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. (ч. 3 ст.14, ч. 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух»). Згідно зі ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня1994 року № 198 власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів. Згідно пп. «в» п. 2.12 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки дорожнього руху. Зазначена правова позиція викладена також в ухвалі ВССУ від 07.11.2016 р. у справі № 760/8191/15-ц. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що саме Служба автомобільних доріг у Закарпатській області є відповідальним за шкоду, заподіяну [PERSON] 10 лютого 2017 року ділянці автомобільної дороги Берегово - Виноградово - В.Копаня (М-23), внаслідок наїзду на вибоїну на проїзній частині дороги, яку позивач намагався об'їхати, оскільки відповідальність за шкоду, завдану внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги на себе взяла Служба автомобільних доріг у Закарпатській області. Щодо заявленої майнової шкоди, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача Служби автомобільних доріг у Закарпатській області майнової шкоди в розмірі 5541,21 грн. та 800,00 грн. витрат за проведення звіту(висновку) про вартість матеріальних збитків завданого власнику транспортного засобу марки"Фольсваген Пасат", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Крім цього, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральних страждань, порушився його звичайний режим життя та робочий графік, відчував душевний дискомфорт, витрачав багато вільного часу для ремонту автомобіля, при підготовці скарг, запитів, до судового процесу. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням ст. 23 ЦК України, ст. 1167 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», суд вважає, що вимоги позивача щодо розміру відшкодування моральної шкоди не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в розмірі 5000грн., оскільки така сума є достатньою для поновлення прав позивача, а тому слід стягнути з відповідача Служби автомобільних доріг у Закарпатській області в користь позивача 5000 грн. моральної шкоди. У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного з відповідача слід стягнути не сплачений судовий збір за позовні вимоги майнового характеру та вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial