Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] . Відповідно до записів у по господарській книзі Серафинецької сільської ради житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку - "колгоспний двір". Станом на 15.04.1991 у господарстві була зареєстрована та проживала лише власниця [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,24 га. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої ОКП "Коломийське МБТІ" № 9167 від 11.11.2019 за архівними даними ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не було зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, оформленого ОКП "Коломийське МБТІ" житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літ. "А" загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 19,7 кв.м., літньої кухні, комори, чотирьох сараїв, двох навісів, гаража, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1935 році. [INFO] [PERSON] померла. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа № 21/12. Однак, нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавця, що стверджується письмовою постановою від 14.11.2019. Житлове господарство по [ADDRESS] побудоване до серпня 1992 року. коли виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Спадкодавець склала на користь позивачки заповіт. Позивачка проводила її поховання та після смерті [PERSON] , своєчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та фактично вступила в управління спадковим майном - користується ним на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на житлове господарство у спадкодавця. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО "Придністров`я" ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 58 920 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Серафинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради. Одночасно зазначено, що сільська рада не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом в [ADDRESS] за [PERSON] . Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За заповітом, посвідченим 24.03.2009 секретарем Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , народилася [INFO] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, паспорт [NUMBER] , виданий Городенківським РВ УМВС 10.07.2001, Код [NUMBER] , на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 10. [PERSON] померла [INFO] у віці 91 років в с. Серафинці, актовий запис № 23 від 05.10.2011, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.10.2011 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 295, виданою 13.11.2019 Серафинецькою сільською радою підтверджується, що на час смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку по [ADDRESS] - одна. Поховання її проводила [PERSON] . З довідки № 28, виданої 20.01.2020 Серафинецькою сільською радою слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала в [ADDRESS] була одинокою, сім`ї та рідних (чоловіка, дітей, братів та сестер) не мала. Копією спадкової справи № 21/12, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., стверджено, що позивачка [PERSON] 04 квітня 2012 року подала до приватному нотаріусу Городенківського РНО Стефурак Н.Я. заяву про прийняття після смерті [PERSON] . Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом виданих 07.08.2012 приватним нотаріусом Городенківського РНО, зареєстрованих в реєстрі за № 1394, № 1395, спадкова справа № 21/12 доводиться, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка складається із двох земельних ділянок, згідно двох Державних актів серії ІФ № 055821 та серії ІФ № 057269. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31300667 та № 31300744, виданих 07.08.2012 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємець [PERSON] . Отже, [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . З довідки № 297, виданої 13.11.2019 Серафинецькою сільською радою Городенківського району слідує, що будинок, який належав [PERSON], розташований в [ADDRESS] . За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 294, виданою 13.11.2019 Серафинецькою сільською радою стверджується, що будинок, в якому проживала станом на 15.04.1991 року [PERSON] , в [ADDRESS] - колгоспний двір . Згідно виписки з по господарської книги № 1 Серафинецької сільської ради Городенківського району в будинку в [ADDRESS] з 1985 року і до дня смерті проживала та була зареєстрована [PERSON] одна. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 14.11.2019 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок, а подані [PERSON] документи не підтверджують права власності померлої на зазначений житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 9167 виданою 11.11.2019 ОКП "Коломийське МБТІ" стверджується, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. Згідно даної виписки до майна належить житловий будинок під літ. «А» житловою площею 19,7 кв.м, загальною площею 49,1 кв.м. Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовленого 11.11.2019 ОКП "Коломийське МБТІ", встановлено, що житловий будинок позначений літ. «А» збудований в 1935 році, інших господарських будівель та споруд немає. Згідно Звіту житлового будинку, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 236 від 12.11.2019, ринкова вартість житлового будинку літ. А, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 13.11.2019 - становить 58 920 грн. Довідкою № 296, виданою 13.11.2019 Серафинецькою сільською радою стверджується, що земельна ділянка на якій розташований будинок в [ADDRESS] , який належав [PERSON], становить 0,24 га. Після смерті [PERSON] , позивачка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , права власності на житловий будинок по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення у зв`язку з тим, що по [ADDRESS] згідно технічного паспорта, виписки з інвентаризаційних матеріалів та звіту ЕТВО «Придністров`я» знаходиться тільки житловий будинок позначений літ. «А», інших господарських будівель та споруд немає. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1221- 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial