Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Затишна, буд. 42 в с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.12.2015 померла [PERSON], мама позивача, яка постійно проживала за адресою: [INFO]. [PERSON] мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Затишна, буд. 42, с. Ясенів Пільний, Городенківський район, Івано-Франківська область. Згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та довідки Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами вцілому належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого була мати позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Покійна [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно із яким, на випадок своєї смерті заповіла все своє майно синові - [PERSON]. Рішенням Городенківського районного суду Івано- Франківської області від 16.03.2016 по справі № 342/191/16-ц, встановлено факт родинних відносин між позивачем та його мамою - [PERSON]. Після смерті матері в термін до шести місяців, позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Тобто, позивач спадщину прийняв. Проте, згідно постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, позивачу відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки документи, які підтверджують право власності на житловий будинок видані на ім'я спадкодавця, як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Ухвалою суду від 20.09.2016 року до участі в справі як співвідповідача залучено [PERSON]. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача - [PERSON] позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повністю визнають заявлені до них вимоги. Ясеневопільнівська сільська рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 06.09.1988 року, виданого на основі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 173 від 12.08.1987 року слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, який розташований в с. Ясенів-Пільний по вулиці 17-го вересня за № 46 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки № 378 від 01.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради встановлено, що житловий будинок, який до смерті належав [PERSON], [INFO], яка померла а/з № 42 від 28.12.2015 року, знаходиться в селі Ясенів-Пільний вулиця Затишна, 42 (колишня вулиця 17 вересня, 46). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Ясенів-Пільний по вул. 17 вересня, 46 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1967 р., загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 45,4 кв.м., комори, стодоли, сараю, вбиральні, колодязя, воріт, огорожі. Згідно звіту про оцінку майна, складеного ТзОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна" встановлено, що ринкова вартість станом на 08.04.2016 року становить 64921,18 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Згідно виписки з погосподарської книги № 14 за 1991-1995 роки, виданої 01.04.2016 р. Ясеневопільнівською сільською радою встановлено, що в господарстві в селі Ясенів-Пільний вул. 17 вересня, 46 особовий рахунок 669 зареєстровані станом на 15.04.1991 року: голова сім'ї - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO] У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повністю визнають заявлені до них вимоги, просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Затишна, 42 с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданими до суду заявами. За заповітом від 14.11.1996 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок, який належить на правах особистої власності їй і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла сину [PERSON]. [PERSON] померла 26.12.2015 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 220614. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Ч.3\~\~ст. 61\~\~ЦПК\~\~України\~\~ визначено, що\~\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Рішенням Городенківського районного суду\~\~ від\~\~16.03.2016 р.\~\~по справі № 342/191/16-ц\~\~встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка померла 26.12.2015 року, як сином та матір'ю відповідно. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши в строк у шість місяців заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Городенківського РНО [PERSON], свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.06.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 22.06.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за № 42 по вул. Затишна в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок видані на ім'я спадкодавця [PERSON], як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити його частку в житловому будинку. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 377 від 01.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради слідує, що за домогосподарством в селі Ясенів-Пільний вул. Затишна, 42 закріплена земельна ділянка 1,35 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Затишна, буд. 42 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Затишна, буд. 42 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України,

Outcome: approved