Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач, [PERSON].), в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2007 року у розмірі 13153,06 грн. (353,13 грн. - заборгованість за кредитом; 7455,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4242,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 602,53 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.08.2017 року має заборгованість 13153,06 грн., яка складається з: 353,13 грн. - заборгованість за кредитом; 7455,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4242,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 602,53 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач надала заперечення проти позову, в яких просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що позов поданий з порушенням строків позовної давності, в зв'язку з чим просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності. Представник відповідача, повідомлена належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не прибула. Причине неприбуття суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2007 року [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", з заявою про одержання кредитної картки "Універсальна" (а.с. 7). Згідно заяви [PERSON] їй надано кредит з лімітом в сумі 2000,00 грн. Таким чином, між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] виникли договірні відносини з приводу надання останній кредитних коштів. Договір від 27.07.2007 року складається з Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 31.08.2017 року склалась заборгованість: 13153,06 грн., а саме: 353,13 грн. - заборгованість за кредитом; 7455,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4242,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В зв'язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нараховано штрафні санкції, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 602,53 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також а умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Відповідно до змісту позову відповідач отримав кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З наданої позивачем довідки, вбачається, що за кредитним договором № б/н відповідачу було надано кредитну картку № 5457082970081688 зі строком дії до липень 2011 року. Враховуючи вищенаведене, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору 01.08.2011 року. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.07.2017 року, [PERSON] останній платіж з погашення заборгованості здійснено 30.07.2008 року у сумі 1318,89 грн. Проте, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось 04.10.2017 року. У відповідності до приписів ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed