Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування - Селецька сільська рада в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування - Дубровицької районної державної адміністрації та просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; - передати дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] для подальшого влаштування третій стороні, що не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування - Дубровицькій районній державній адміністрації. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю 5 дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батько малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] рішенням Дубровицького районного суду від 11.06.2015 року позбавлений батьківських прав відносно синів. У свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON] відомості про батька внесені відповідно до ст.135 СК України. З інформації, наданої Службою у справах дітей Дубровицької РДА та Трипутнянською сільською радою встановлено, що з дня народження і по сьогоднішній день старший син відповідачки [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] в с.Залішани Дубровицького району. Матір за дитиною не доглядає, нічого не купує, не цікавиться її здоров'ям, ухиляється від виховання дитини тривалий час. Вироком Дубровицького районного суду від 15.07.2011 року [PERSON] була засуджена за ст.166 КК України за злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню сина [PERSON]. Орган опіки та піклування Дубровицької РДА звертався до Дубровицького районного суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], однак рішенням суду від 11.06.2015 року батьківських прав було позбавлено лише [PERSON], а щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області своєю ухвалою від 13.08.2015 року зазначене рішення Дубровицького районного суду залишила без змін. Малолітніх дітей було повернуто на виховання матері. 03 січня 2016 року близько 17 год. працівниками Дубровицького відділення поліції на підставі повідомлення місцевих жителів було виявлено, що в будинку, де проживає відповідачка в с.Селець Дубровицького району, перебували троє малолітніх дітей без нагляду дорослих. У будинку було холодно, а діти мали хворобливий вигляд. Працівники поліції, які прибули на місце події, відразу викликали швидку допомогу. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей, госпіталізовано через приймальне відділення в дитяче відділення КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" з діагнозом загальне переохолодження та з підозрою на обмороження нижніх кінцівок у [PERSON] та [PERSON]. Четверта дитина [PERSON] в цей час перебував у сусіда [PERSON] та 04 січня 2016 року теж був доставлений до дитячого відділення КЗОЗ "Дубровицька центральна районна лікарня" з підвищеною температурою тіла. У зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дітей, виконкомом Селецької сільської ради 04 січня 2016 року прийнято рішення "Про негайне відібрання дітей від матері [PERSON].". Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] 04 січня 2016 року встановлено, що в будинку дуже холодно, хоча на подвір'ї лежали рубані нескладені дрова. В кімнатах було брудно, невипраний одяг валявся по підлозі, дитяче харчування відсутнє. [PERSON] вдома не було. За час проживання в с.Селець з 2014 року [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вона не користується авторитетом серед односельців, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, часто свідомо залишає дітей без нагляду та зникає в невідомому напрямку. На зауваження працівників державних органів щодо належного виховання її малолітніх дітей, виконання рекомендацій по догляду за дітьми, відповідачка реагувала агресивно. Сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. [PERSON] легко викликає до себе довіру сторонніх людей, використовує їх допомогу, а саме отримувала безкоштовно дитячий одяг, продукти харчування. Релігійна громада с.Селець придбала для неї плиту, замінили електропроводку, посприяли у привезенні дров на зиму та постійно упродовж 2015 року опікувалися цією сім'єю. Сусіди [PERSON] допомагали їй у придбанні одягу для дітей, постільної білизни, продуктів харчування. Виконком Селецької сільської ради допомагав матері у влаштуванні дітей до дошкільного закладу, допомагав у вирішенні господарських питань. Однак, незважаючи на все це, відповідачка своєї поведінки не змінила, не цінувала допомогу інших, розчарувала своєю бездіяльністю, свідомим безвідповідальним ставленням до виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить задоволити у повному обсязі. В обґрунтування надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Прокурор та представник третьої особи - [PERSON] просили суд задоволити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що 03 січня 2016 року нею була натоплена груба, а діти були нагодовані та просить не позбавляти її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з рішення Дубровицького районного суду від 11.06.2015 року (а.с.18-19) у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей було відмовлено за безпідставністю. Вказане рішення набрало законної сили. Частиною 1 ст.57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зважаючи на дану норму, позивачем, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, були додані як докази вирок Дубровицького районного суду від 15.07.2011 року, акти обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.10 - 13, 16, 17, 21). Однак, слід звернути увагу на те, що вказані докази були предметом дослідження при розгляді цивільної справи №560/2119/14-ц за позовом Органу опіки та піклування - Дубровицька районна державна адміністрація в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав і як уже зазначалося вище 11.06.2015 року рішенням суду у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей було відмовлено за безпідставністю. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів вищевказаної цивільної справи вбачається, що 13 серпня 2015 року колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області рішення Дубровицького районного суду від 11.06.2015 року залишено без змін. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, зважаючи на наведене, обставини, які зазначені у позовній заяві до 03 січня 2016 року та докази, які стосуються даного періоду, вже були предметом розгляду, відносно яких ухвалено рішення суду, а тому, на вимогу ч.3 ст.58 ЦПК України не беруться до розгляду як належні докази та як такі, що вже встановлені іншим судовим рішенням. Що стосується обставин справи 03 січня 2016 року, то слід вказати слідуюче. У судовому засіданні позивачем було зазначено, що у будинку по [ADDRESS] 03 січня 2016 року було виявлено без нагляду дорослих троє малолітніх дітей відповідачки. Останньої вдома не було. У даному будинку було дуже холодно, а тому діти були доставлені в дитяче відділення КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" з діагнозом загальне переохолодження та з підозрою на обмороження нижніх кінцівок. На підтвердження зазначеного, позивачем додано як доказ акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.01.2016 року (а.с.27), акт доставки до приймального відділення Дубровицького КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" (а.с.28) та акт доставки дитини до дитячого відділення (а.с.29). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається лише те, що на час обстеження матері вдома не було, в будинку було холодно, одяг розкидано по підлозі, на ліжках, який потребує прання. На вулиці знаходяться дрова. Однак, при складанні даного акту, комісія при цьому не зазначає яка саме температура повітря була у будинку, оскільки поняття "у будинку холодно" для кожної окремо особи, може мати різне значення. Крім того, акт складався тоді, коли діти знаходилися в лікарні, а 03 січня 2016 року акт обстеження матеріально-побутових умов проживання не складався, температурний режим в будинку не вимірювався. До того ж, обставини, які зазначені в акті доставки до приймального відділення Дубровицького КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" ґрунтуються на припущеннях членів комісії, які даний акт складали. Вказані особи не є фахівцями в галузі медицини, які наділені правом робити медичні висновки щодо тих чи інших захворювань. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона, як лікар-педіатр проводила огляд вилучених дітей [PERSON] і підозра на діагноз обмороження, при огляді дітей, не підтвердився. У матеріалах справи відсутні будь-які медичні висновки, які б підтвердили факт обмороження дітей. З висновку органу опіки і піклування - Дубровицької райдержадміністрації "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]" (а.с.68-69) вбачається, що думка органу опіки та піклування Дубровицької райдержадміністрації щодо позбавлення батьківських прав матері не змінилася. [PERSON] і надалі продовжує свідомо наражати на небезпеку життя та здоров'я своїх дітей, ухиляється від їх виховання. Тому, діючи в інтересах дітей, вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Частина 6 ст.19 СК України передбачає, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Слід зазначити, що висновок органу опіки та піклування має базуватися на ретельному з'ясуванні обставин справи та має лише рекомендаційний характер. Так, в актах обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.22, 23) відсутній підпис [PERSON] і взагалі остання заперечувала факт складання в її присутності даних актів. Крім того, суд не бере до уваги інформацію КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" від 06.04.2016 року та заяву [PERSON] від 12.05.2016 року (а.с.112) про те, що [PERSON] не відвідує дітей, оскільки зазначена інформація спростовується тим що [PERSON] з 17 січня 2016 року по даний час проходить курс психо-соціальної реабілітації закритого типу, розрахований на строк від 6 до 12 місяців (а.с.56, 59). Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у пункті 15 зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка [PERSON] пояснила своє ставлення до дітей, яке є позитивним. Слід зазначити, що свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали на той факт, що 03 січня 2016 року в будинку [PERSON] груба була тепла, а на плиті стояла повна каструля з їжею, хліб лежав на столі. Крім того, свідок [PERSON] ствердила, що [PERSON], як мати, не нехтує своїми обов'язками, своїх дітей любить. В будинку у неї завжди тепло. Одяг для дітей [PERSON] прала через день. Це вона знає достовірно, оскільки вони є сусідами і вона бере у них з колодязя воду. Завжди готувала їжу, так як несвіжу їжу приносила їй для собаки. В стані алкогольного сп'яніння [PERSON] вона ніколи не бачила. Отже, суд рахує доведеним факт, що 03 січня 2016 року діти були нагодовані. Однак, у судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначила, що їй тяжко утримувати дітей, але вона, в силу своїх можливостей, здійснює свої обов'язки по їх утриманню. У судовому засіданні не встановлено, що після 13 серпня 2015 року [PERSON] ухилялась від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя її неповнолітніх дітей. Закон чітко визначив підстави позбавлення батька, матір батьківських прав, які закріплені у ст.164 СК України. У судовому засіданні представник позивача наголошувала на тому, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Однак, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що недостатність засобів для виховання та утримання дитини не може свідчити про винну, усвідомлену, протиправну поведінку батьків, що призводить до ухилення останніх від виконання своїх обов'язків з виховання та утримання дитини. У даному випадку, захист прав та інтересів дитини може відбутися таким правовим засобом, як відібрання дитини в батьків без позбавлення їх батьківських прав. Зазначений правовий засіб - відібрання дитини приведений в дію, про що свідчить рішення виконавчого комітету Селецької сільської ради від 04.01.2016 року "Про негайне відібрання дітей від матері [PERSON]". Суд до вказаного вище рішення ставиться критично, оскільки правових підстав для відібрання дітей 04 січня 2016 року не було. Крім того, слід зазначити, що доводи представника позивача про те, що діти проживають в інших сім'ях та знаходяться в будинку дитини а також те, що [PERSON] не піклується про дітей, участі у вихованні не бере, не відвідує дітей та не цікавиться їх життям, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зі змісту ст.ст.10, 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в позбавленні батьківських прав [PERSON] та стягненні з неї аліментів на утримання дітей слід відмовити.

Outcome: dismissed