Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~06 вересня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовують тим, що близько 21 год. 30 хв. 26 серпня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ауді 100», реєстраційний номер 00547ІВ, рухаючись по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква» від перехрестя автодороги з вул. Сірка в напрямку перехрестя автодороги по бульвару Шевченка в межах м. Нововолинська, допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON], що є матірю позивача і яка рухалася по правій смузі руху у попутному напрямку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована у Нововолинську ЦМЛ. 05 вересня 2016 року [PERSON] померла внаслідок отриманих в ДТП ушкоджень. Цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу «Ауді 100», реєстраційний номер 00547ІВ було застраховано у ПАТ «СК «Провідна» ( договір №АІ/7856969 від 05 жовтня 2015 року). Зазначає, що ним було затрачено 11778,32 грн. на придбання ліків та лікарських препаратів матері відповідно до рецептів лікарів. Крім того, він поніс витрати у звязку з похованням [PERSON], придбання труни, хреста, одягу та інших необхідних предметів для здійснення обряду на загальну суму 2660 грн. На поминальний обід він затратив 4500 грн., а на придбання надмогильного памятника 17400 грн., відтак майнову шкоду, що була йому завдана оцінює у розмірі 34\~368,32 грн. Також, зазначив, що у звязку зі смертю матері він переніс психологічний стрес, душевні страждання, а тому вважає, що йому спричинена моральна шкода у розмірі 5000 грн. Факт відсутності вини водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, не є підставою для звільнення від цивільної відповідальності страховика, а з огляду на те, що в страховому полісі встановлено ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоровю потерпілих в розмірі ста тисяч грн. на одного потерпілого, а майну- пятдесят тисяч грн. на одного потерпілого, просив стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в свою користь 34368,32 грн. на відшкодування майнової шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що покривається страховим полісом, а також 5000 грн. понесених судових витрат у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити. У відповіді на відзив позивач послався на ст.2, ст.3, ст.6 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до приписів ст.ст.1167, 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Крім того, зазначає, що у п.7 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] настає незалежно від його вини, а тому і обовязок відшкодувати збитки у страхової організації настає попри те, що вина останнього не встановлена. Зазначає, що документально підтвердив понесені ним витрати на поховання матері, а тому він є належним позивачем і саме в нього виникає право на відшкодування збитків. Дійсно, ЗУ «Про поховання та похоронну справу» не передбачено відшкодування витрат на поминальний обід, однак, відповідно до ст.7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, тобто правилом поведінки, яке не встановлено актами цивільного законодавства, але є установленим у певній сфері цивільних відносин, а оскільки християнськими обрядами визначено поминальний обід після поховання є звичаєм, який не суперечить цивільному законодавству, а тому і ці витрати слід стягнути зі страховика (а.с. 81-82). Представник ПАТ «СК «Провідна» у судове засідання не зявився, у відзиві, поданому до суду від 25 січня 2018 року представник за довіреністю [PERSON] просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали винні дії пішохода [PERSON], які не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, таким чином подія, що мала місце 26 серпня 2016 року не є страховим випадком і не передбачена договором страхування, а відтак згідно ст.32.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик шкоду не зобовязаний відшкодовувати. Крім того, розмір позовних вимог не обґрунтований позивачем, витрати на лікування [PERSON] не входять до складу спадщини і відшкодовується лише потерпілій особі, яким позивач не є. Крім того, витрати на виготовлення памятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож в даній місцевості, попри це позивач надав докази по оплаті памятника лише на суму 5000 грн. Також, не вважає, що витрати на поминальний обід на суму 4500 грн. є витратами на поховання, оскільки згідно ч.13 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого розуміється комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традиції, що не суперечить законодавству, з огляду на вищевикладене, витрати на поминки померлого не являються витратами на його поховання, а тому згідно ст.14 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також не підлягають відшкодуванню страховиком за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що рахунки та накладні не є належними доказами понесених витрат в розумінні ст.77 ЦПК України, а також не є підтвердження понесених витрат на придбання труни та ритуальних речей на суму 2660 грн. З огляду на вищевикладене, вважає вимоги [PERSON] до [PERSON] «СК «Провідна» безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню (52-65). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні з копії постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2017 року (а.с.10-12) встановлено, що близько 21 год. 30 хв. 26 серпня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ауді 100», реєстраційний номер 00547ІВ, рухаючись по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква» від перехрестя автодороги з вул. Сірка в напрямку перехрестя автодороги з бульваром Шевченка в межах м. Нововолинська, допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON], що є матірю позивача і яка рухалася по правій смузі руху у попутному напрямку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована у Нововолинську ЦМЛ. \~ \~ \~ \~За вищевказаним фактом 26 серпня 2016 року було відкрите кримінальне провадження і внесене до ЄРДР за №12016030050001162 (а.с.8-9). Постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області [PERSON] від 31 березня 2017 року вищевказане кримінальне провадження закрите у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.10-12). У даній постанові зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи №108 від 21 вересня 2016 року [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, що були для неї смертельними. Також, у вищевказаній постанові вказано, що згідно висновку судово-інженерно-транспортної експертизи №67 від 17 березня 2017 року у заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля марки «Ауді 100», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР, а саме з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, однак, при дотриманні вимог ПДР України він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON], шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Тобто, в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали було порушення [PERSON] пункту 10.1 ПДР України. \~ \~ \~ \~Відповідно до страхового поліса №АІ/7856969 від 05 жовтня 2015 року [PERSON] застрахував у [PERSON] «СК «Провідна» свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ауді 100», реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору встановлено з 06 жовтня 2015 року до 05 жовтня 2016 року (а.с.13). Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядаєс прави не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 вказаної норми передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім норм\~Цивільного кодексу України\~до спірних правовідносин повинні бути застосовані положення\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі\~ЗУ № 1961). Згідно положень\~ст.22 вказаного закону\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленомуцим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно\~ст.27 ЗУ №1961, а саме п.п. 27.1. Страхове відшкодування (регламентн авиплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.2 ЗУ №1961 страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.4 ЗУ №1961 страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.5 ЗУ №1961 відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей440\~і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. \~ \~ \~ \~Відтак, суд приходить до висновку, що відповідальність по відшкодування шкоди слід покласти на відповідача [PERSON] «СК «Провідна», як страховика. \~ \~ \~ \~При цьому, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, щодо визнання позивача [PERSON] неналежним позивачем, оскільки останній, будучи сином потерпілої поніс витрати на її лікування, поховання та виготовлення та встановленню надгробного памятника, а тому саме останній судом визнаний належним позивачем і йому на підставі ст.23 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню шкода заподіяна життю та здоровю потерпілої. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2016 року та квітні 2017 року позивач підставно з відповідними заявами звертався до відповідача [PERSON] «СК «Провідна», в яких просив добровільно відшкодувати йому завдано шкоду в межах сум страхового полісу №АІ/7856969 від 05 жовтня 2015 року (а.с.29-32). \~ \~ \~ \~При вирішенні спору, суд бере до уваги те, що на лікування [PERSON] позивачем було всього витрачено 11778,32 грн., що підтверджено фіскальними чеками виданими при придбанні ліків та лікарських препаратів, відповідно до виписаних рецептів лікарів Нововолинської ЦМЛ (а.с.14-24). \~ \~ \~ \~Також, підставними та документально підтвердженими є витрати, понесені позивачем на придбання труни, хреста, одягу та інших необхідних для обряду поховання предметів на загальну суму 2660 грн. (а.с.26). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, вимоги позивача щодо витрат на при дбання надмогильного памятника відповідають ЦК України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України «Про поховання та похоронну справу», оскільки відносяться до витрат облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, а тому суд беручи до уваги ще й те, що відповідною квитанцією документально підтверджені витрати всього на суму 5000 грн. (а.с.28) і ця сума не перевищує розмір граничної вартості стандартного памятника у даній місцевості, тому підлягають до стягнення з відповідача ПАТ СК "Провідна" в користь [PERSON] 5000 грн. для покриття такого виду витрат. \~ \~ \~ \~Довідки видані підприємцем [PERSON] про граничну вартість надмогильного памятника та вартості послуг за встановлення стандартного надмогильного памятника (а.с.27) не є доказами понесення таких витрат позивачем в розумінні ст.95 ЦПК України, а тому братися судом до уваги не можуть. \~ \~ \~ \~Також, суд, приймаючи рішення, бере до уваги заперечення представника відповідача викладені у відзиві щодо безпідставності вимог позивача по виплаті 4500 грн. витрачених останнім на організацію та проведення поминального обіду. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що «поминки» або «поминальний обід» чинним законодавством України не передбачено, крім того поминки здійснюються після поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу та не відносяться до облаштування та утримання місця поховання і суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин звичаєвого права. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, беручи до уваги вимоги ст.14 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають відшкодуванню страховиком 4500 грн. за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. \~ \~ \~ \~Така правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від т29 вересня 2010 року по справі №6-35316св10. \~ \~ \~ \~Крім того, судом встановлено, що внаслідок загибелі [PERSON], позивачу як синові останньої (а.с.6) заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, якімаютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Кожна сторона несеризикнастаннянаслідків, пов'язанихізвчиненнямчиневчиненням нею процесуальнихдій. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеному у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а за наявності вини особи, яка завдала шкоди, - також залежить від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 розяснено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли інше не встановлено законом, розмір відшкодування, належного з володільця джерела підвищеної небезпеки, має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Як грубу необережність, зокрема, може бути враховано нетверезий стан, нехтування правилами безпеки, тощо. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що саме груба необережність потерпілої і порушення [PERSON] п.10.1 ПДР України сприяла виникненню шкоди, у звязку з чим суд, враховуючи обставини справи, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнав позивач, виходячи із меж розумності та справедливості стягує з ПАТ Страхова компанія "Провідна" в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі заявленому позивачем і в межах ліміту страхового полісу, а саме 5000 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з ПАТ Стархова компанія "Провідна" в користь [PERSON], пропорційно до задоволених вимог 3104 (три тисячі сто чотири) грн. на відшкодування витрат повязаних з отриманням правничої допомоги адвоката, а в дохід держави 640 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру та 640 грн. судового збору за вимоги майнового характеру, а всього 1280 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved