Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно державного акту про право приватної власності на землю ДП ВС №17452 вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку вона, згідно договору оренди землі укладеного "18" листопада 2010 року та зареєстрованого "24" грудня 2011 року у відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства центр державного земельного кадастру за № 122078884000782, передав в оренду строком на десять років ТОВ Дніпроагропрогрес. Відповідно до Договору оренди землі від 18.11.2010 року відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату, не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження орендаря. Однак орендна плата орендарем не сплачена за два роки: 2013 та 2014р. Своїми діями ТОВ "Дніпроагропрогрес" порушило істотну умову договору. Для нього (позивача), як мешканця сільської місцевості та пенсіонера, орендна плата за користування земельною ділянкою є одними із основни джерел прибутку, з якого в зимовий період ним сплачуються комунальні послуги за електроенергію та газопостачання. Крім того, відповідач внаслідок недбайливого ставлення до своїх обов"язків, по виконанню умов договору оренди землі, порушив свої зобов"язання, допустивши забруднення та засмічення земельної ділянки, яка належить позивачу, карантинно-шкідливими рослинами (бур"яном), що призвело до шкідливого впливу на стан землі та родючість грунтів. Оскільки відповідачем не виконуються вимоги закону та Договору оренди землі, а саме не сплачена орендна плата за два роки поспіль, що є систематичною несплатою орендної плати за землю, земельна ділянкка з весни 2014року відповідачем не обробляється, заросла бур"янами, тобто порушені умови п.5.3 розділу5 та 9.4 розділу 9, щодо зобов"язання орендарем використовувати земельну ділянку з дотриманням екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання стандартів, норм і правил, не сплачно позивачеві пені за прострочення виконання умов договору по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за 2013-2014роки, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки, зобов"язати ТОВ привести в придатний стан та передати власнику земельну ділянку площею 6,46га, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з"явилися. Представник позивача підтримує вимоги позивача, просить справу розглядати в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, застосувавши вимоги ст.ст. 224,225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються загальними нормами цивільного законодавства: ЦК України, спеціальними нормами права, що містяться в Земельному Кодексі України, Законі України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також, безпосередньо договором оренди землі, укладеним між сторонами з дотриманням останніми вимог чинного законодавства (ст. 2 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту про право приватної власності на землю ДП Вс №17452 позивачка є власником земельної ділянки площею 6,460 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.(а.с.9). Між позивачем та відповідачем - ТОВ Дніпроагропрогрес 18.11.2010 року укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 122078884000782 від 24.12.2011 року. Згідно п.3.1 договору оренди землі за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі 4,48 % від вартості земельної ділянки, що становить 3530 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяці останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендаря. Виплата орендної плати оформляється письмово (а.с.7-8). Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма, строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платеж, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач в поданій позовній заяві посилається на невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2013-2014роках, що відповідач нехтує терміном зазначеним в підпункті 2 п.3 договору, що є його істотною умовою. На звернення позивача про виплату орендної плати відповідач не реагує. Відповідач заперечень проти доводів позивача суду не надав. Крім того, відповідач з весни 2014року по теперішній час земельну ділянку [PERSON] не обробляє і не використовує для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка знаходиться у занедбаному стані, заросла бур"янами, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 23.07.2014року. (а.с. 12). Відповідач будь-яких доказів на спростування даних доводів суду не надав, в судове засідання не з"явився, проігнорувавши всі виклики суду. Правовідносини щодо користування земельними ділянками регулюються загальними нормами цивільного законодавства, зокрема Цивільним Кодексом України та спеціальними, а саме Земельним Кодексом України та Законом України "Про оренду землі". В спеціальних нормах немає визначення поняття систематичної несплати оерндної плати за землю. В гл.58 параграф 1 ЦК України - загальні положення про найм (оренду) визначені спільні для всіх видів майна положення щодо предмету, строку договору, порядку укладення договору та право наймодавця відмовитися від договору найму, що тягне розірвання договору. , Так в ч.1 ст. 782 ЦК України передбачено право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування протягом трьох місяців підряд. Суд, при розгляді справи, вважає можливим виходячи з загальних засад цивільного законодавства: свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливості, добросовісності та розумності, передбачених ст.3 ЦК України та відповідно до положення ст. 8 ЦК України застосувати до даних відносин аналогію закону щодо поняття систематичної несплати орендної плати. Крім того, суд враховує розмір та значимість орендної плати для позивача і своєчасне її отрмання відповідно до договору. Так, згідно п.4 ч.8 "Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21.10.1995року №848 (в ред.від 22.09.1997р. №1050),що діяв на час виникнення спору, - до сукупного доходу включається доходи "... селянського (фермерсього) господарства, особистого підсобного господарства. При цьому враховуються доходи, отримані із земельної ділянки площею понад 0,06га". Отже, правом на отримання субсидії позивач не зміг скористатись, в той час як він не отримав належного йому доходу від здачі в оренду власної земельної ділянки, протягом тривалого часу, і звертається до суду за захистом своїх прав. З чого суд робить висновок про те, що відповідач тривалий час не виконував взятих на себе обовязків, щодо сплати позивачу орендної плати. Згідно з вимогами ст.24 Закону України "Про оренду землі", п. "В" ч.1 ст. 96 ЗК України та ч.2 ст. 410 ЦК України орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а земелекористувачі (орендарі) зобов"язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Статтею 32 ЗУ "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п. 12.3 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок пошкодження другою стороною обов"язків, передбачених договором та внаслідок пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно першкоджеє її використанню (а.с.8). Відповідач не виконує свого обовязку щодо своєчасної сплати орендної плати, також із пояснень та документів, а саме акту обстеження земельної ділянки з"ясовано, що спірна земельна ділянка відповідачем з весни 2014 року не обробляється. Орендар не виконує п.9.4 Договору оренди, яким передбачено "Орендар зобов"язаний: приступити до використання орендованої земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням та відповідно до мети, визначеною у пункті 4.1. цього договору; проводити на земельній ділянці господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан землі та родючість грунтів; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі; забезпечувати захист земельної ділянки від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур"янами, чагарниками і дрібноліссям; у відповідності з пунктами 3.1 та 3.2 цього договору своєчасно сплачувати орендну плату;.." (а.с.8). Враховуючи викладені факти та надані докази суд робить висновок, що відповідач, порушуючи норми земельного законодавства, внаслідок недбайливого ставлення до виконання своїх обов"язків по виконанню умов договору оренди земельної ділянки, порушив свої зобов"язання допустивши забруднення та засмічення земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності карантинно-шкідливим рослинами (бур"яном), що призвели до шкідливого впливу на стан землі та родючість грунтів. Підставами для примусового припинення прав на земельну ділянку відповідно до п."б" ч.1 ст. 143 Земельного кодексу України є забруднення та засмічення земельної ділянки карантинно-шкідливими рослинами (бур"яном), що призвело до шкідливого впливу на стан землі та родючість грунтів. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ТОВ Дніпроагропрогрес, зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему Васильківського району Дніпропетровської області за № 122078884000782 від 24.12.2011 року. Статтею 34 Закону України "Про оренду землі"- у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Орендар після припинення дії договору, зобов"язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, як передбачено п. 7.1 Договору оренди землі (а.с.7 зв.б.). Таким чином відповідач зобов"язаний повернути позивачу земельну ділянку в придатному стані для ведення товарного сільгоспвиробництва. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме 243,60грн. за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved