Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.12.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № РІХ0ОК00000089, відповідно до умов якого [PERSON]був наданий кредит у розмірі 21 674,00 доларів США в обмін на зобо'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язаннь за кредитним договором, 07.12.2006 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №б/н. Згідно із п. 7. Договору іпотеки, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. А1, загальною площею буд. 128,6 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м., сарай літ. Б, погріб літ. Д, вбиральня літ. Г, гараж літ. Е, сарай літ. В, гараж літ. Ж, саж літ. И, огорожа №1-3;5, замощення літ. [PERSON] іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, та знахожиться за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, тупик Крупської, буд. 11. [PERSON] іпотеки належить відповідачу на праві власності: 47/100 частки на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі під №1-3391; 53/100 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі під № 1-3405І. 07.12.2006 року державним нотаріусом [PERSON] Другої лубенської державної нотаріальної контори на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Лубни, тупик Крупської, 11. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накаладені наступні арешти: - запис про обтяження № 10756452 від 26.01.2011 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП23911194 від 20.01.2011 року; - запис про обтяження № 11783262 від 31.10.2011 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №29539936 від 28.10.2011 року; Позивач вважає, що право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» щодо предмета іпотеки виникло 07.12.2006 року, а 20.01.2011 року та 28.10.2011 року державними виконавцями були накладені арешти на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, станом на 29.10.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 63283,33 доларів США , що перевищує вартість предмета іпотеки. Також вважає, що у державних виконавців Супрун С.Л., відділу державної виконавчої служби Лубенскього міськрайонного управління юстиції та [PERSON], Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із договором іпотеки. Позивач прохав суд звільнити з-під арештів нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: житловий будинок разом з усіма господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, тупик Крупської, буд. 11, накладених: - державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП23911194 від 20.01.2011 року; -державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 29539936 від 28.10.2011 року. Заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права іпотекодержателя щодо житлового будиноку разом з усіма господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, тупик Крупської, буд. 11. В подальшому позивач звернувся до суду з заявою, в якій прохав позовну вимогу щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права іпотекодержателя щодо житлового будиноку разом з усіма господарськими будівлями, залишити без розгляду. Ухвалою суду від 20.03.2017 року вищевказана позовна вимога була залишена без розгляду. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином і завчасно, що підтверджується поштовими повідомленнями. Про причини своєї неявки у судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа по справі Лубенський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Полтавській області свого представника в судове засідання не направив, в.о. начальника відділу звернувся до суду з клопотанням в якому прохав справу розглядати без участі їх представника. Київський ВДВС Полтавського міського управління юстиції в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 07.12.2006 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № РІХ0ОК00000089, відповідно до умов якого [PERSON]був наданий кредит у розмірі 21 674,00 доларів США в обмін на зобо'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів (а.с.8-10). В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язаннь за кредитним договором, 07.12.2006 року між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №б/н (а.с.11,12). Відповідно до п. 7. договору іпотеки, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. А1, загальною площею буд. 128,6 кв.м., житловою площею 96,6 кв.м., сарай літ. Б, погріб літ. Д, вбиральня літ. Г, гараж літ. Е, сарай літ. В, гараж літ. Ж, саж літ. И, огорожа №1-3;5, замощення літ. [PERSON] іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, та знахожиться за адресою: Полтавська область, м. Лубни, тупик Крупської, буд. 11 (а.с.11). [PERSON] іпотеки належить відповідачу на праві власності: - 47/100 частки на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі під № 1-3391; - 53/100 частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі під № 1-3405І (а.с.13,14). 07.12.2006 року державним нотаріусом [PERSON] Другої лубенської державної нотаріальної контори на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, тупик Крупської, буд. 11. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накаладені наступні арешти: - запис про обтяження № 10756452 від 26.01.2011 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП23911194 від 20.01.2011 року; - запис про обтяження № 11783262 від 31.10.2011 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №29539936 від 28.10.2011 року; Право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» щодо предмета іпотеки виникло 07.12.2006 року, а 20.01.2011 року та 28.10.2011 року державними виконавцями були накладені арешти на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, станом на 29.10.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 63283.33 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки. Беручи до уваги вищевикладене, у державних виконавців Супрун С.Л., відділу державної виконавчої служби Лубенскього міськрайонного управління юстиції та [PERSON], Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із договором іпотеки. Згідно із ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, шо іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до приписів ч. 7 ст. З Закону України "Про іпотеку", пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, шо не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved