Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , якою просив: звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 07 серпня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Приходько Л.Г., зареєстровано в реєстрі за № 534, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65,2 кв. м. житловою площею 38,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ Ощадбанк в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10 від 14 серпня 2009 року, укладеного з [PERSON] , в розмірі 95410 гривень 09 копійок, у тому числі: борг за кредитом в розмірі 29582 гривні 69 копійок; проценти за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 12 серпня 2019 року в розмірі 37211 гривень 10 копійок; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з жовтня 2014 року по травень 2020 року в розмірі 9513 гривень 77 копійок; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з вересня 2014 року по травень 2020 року в розмірі 12563 гривні 60 копійок; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2014 року по 02 червня 2020 року в розмірі 2876 гривень 42 копійки; три проценти річних за прострочення слати процентів за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 02 червня 2020 в розмірі 3662 гривні 51 копійок та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідачів суму судового збору. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданому клопотанні просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідачів, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений строк правом на подачу відзиву на позов не скористались. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. Банк зобов`язався надати [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти, а [PERSON] зобов`язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах і в строки, визначені договором. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між Банком та нею і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було укладено іпотечний договір. І оскільки [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування, у строки встановлені договором, належним чином не виконала, банк звернувся до суду про стягнення з неї та її фінансових поручителів заборгованості. Рішенням суду, яке набрало законної сили, позовні вимоги банку були задоволені, але станом на 02.06.2020 року рішення суду не виконано, заборгованість не погашено, тому банк просить звернути стягнення на майно передане в іпотеку, а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Чотирнадцятого серпня 2009 року [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України уклали кредитний договір №10, за яким банк взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 60000 (тридцять тисяч) гривень, а вона взяла на себе зобов`язання прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 25% річних в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором (а.с. 8-10,11,12). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між банком, з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, було укладено іпотечний договір від 07 серпня 2009 року, згідно з яким було передано в іпотеку нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.13-16). Банк свої зобов`язання виконав повністю та належним чином (а.с.34-50) Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року (яке набрало законної сили 01 квітня 2019 року), з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 10 від 14 серпня 2009 року станом на 12 вересня 2017 року, яка складає 65140 гривень 99 копійок, у тому числі: борг за кредитом в розмірі 29\~582 гривень 69 копійок; проценти за користування кредитом за період з 02 вересня 2014 року по 11 вересня 2017 року в розмірі 23\~027 гривень 59 копійок; інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з вересня 2014 року по серпень 2017 року в розмірі 10\~688 гривень 92 копійок; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01 жовтня 2012 року по 11 вересня 2017 року в розмірі 1\~841 гривня 79 копійок (а.с.29-31). \~ \~ \~ \~Станом на 02 червня 2020 року рішення суду не виконано, заборгованість не погашено (а.с.34-50), і за даними банку вона вже складається з 95410 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста десять) гривень 09 (дев`ять) копійок, в яких: борг за кредитом в розмірі 29582 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок; проценти за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 12 серпня 2019 року в розмірі 37211 (тридцять сім тисяч двісті одинадцять) гривень 10 (десять) копійок; інфляційні втрати у розмірі 9513 (дев`ять тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок, у зв`язку із простроченням сплати боргу за кредитом з жовтня 2014 року по травень 2020 року; інфляційні втрати у розмірі 12563 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок, у зв`язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом з вересня 2014 року по травень 2020 року; три проценти річних у розмірі 2876 (дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 42 (сорок дві) копійки за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2014 року по 02 червня 2020 року; три проценти річних у розмірі 3662 (три тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка за прострочення слати процентів за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 02 червня 2020 року (а.с.5-7). Восьмого липня 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-4). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчогокредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення кредиту, отримання процентів за користування кредитом відповідачем, а також трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів. Також, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобов`язання, в яких позивач виступає іпотекодержателем, а вказані відповідачі майновими поручителями (іпотекодавцями), в межах яких виник спір щодо права позивача як іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами. Так, 14 серпня 2009 року позивач та відповідач [PERSON] уклали між собою кредитний договір №10, за яким банк взяв на себе зобов`язання надати їй кредит у розмірі 60000 гривень, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором (а.с.8-10,11-12,13). Факт належного виконання кредитодавцем зобов`язання з видачі кредиту у розмірі 60000 гривень [PERSON] підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили (а.с.29-31). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 13 серпня 2019 року (пункт 1.2 кредитного договору), при цьому позичальник зобов`язується сплатити проценти у розмірі 25 % річних. Також позивач та відповідач встановили у договорі, що погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 504 гривні 20 копійок та процентів за користування кредитом здійснюватиметься щомісячно (пункт 1.5.,1.6. кредитного договору). Графіком платежів, сторони кредитного договору встановили конкретні строки та розміри кожної частини грошового зобов`язання позичальника і по поверненню кредиту, і по сплаті процентів (а.с.10-11). І, з огляду на рішення суду, що набрало законної сили (а.с.29-31), розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7) та виписки по рахунку (а.с.29-31), суд погоджується із тим, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання із повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у строки передбачені договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 29582 гривні 69 копійок та по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 37211 гривень 10 копійок за період з 02 вересня 2014 року по 12 серпня 2019 року. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). А згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож, з огляду на це, і виходячи з рішення суду, що набрало законної сили (а.с.29-31), розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7) та виписки по її рахунку (а.с.29-31), суд погоджується із тим, що банк набув право вимагати сплати [PERSON] не тільки узятого нею кредиту та процентів за користування ним, а й уплати банку трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, що обраховуються від кожного простроченого платежу і за кожен день прострочки. І суд погоджується із правильністю зроблених банком розрахунків (а.с.5-7). Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем ( [PERSON] ) взятого на себе грошового зобов`язання із сплати кредиту та процентів на підставі кредитного договору, а тому вважає доведеним факт порушення нею права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на отримання боргу за кредитом в розмірі 29582 гривні 69 копійок; процентів за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 12 серпня 2019 року в розмірі 37211 гривень 10 копійок; інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом з жовтня 2014 року по травень 2020 року в розмірі 9513 гривень 77 копійок; інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом з вересня 2014 року по травень 2020 року в розмірі 12563 гривні 60 копійок; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2014 року по 02 червня 2020 року в розмірі 2876 гривень 42 копійки; три проценти річних за прострочення слати процентів за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 02 червня 2020 в розмірі 3662 гривні 51 копійок. І, що загальний розмір вимоги банку складає 95410 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста десять) гривень 09 (дев`ять) копійок. Разом з цим, суд відзначає наступне. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між банком, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено іпотечний договір від 07 серпня 2009 року, згідно з яким було передано в іпотеку нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.13-16). Відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65,2 кв. м. житловою площею 38,9 кв. м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] , виданого Первомайським госпрозрахунковим бюро по приватизації державного житлового фонду Луганської області 22.10.1993 року та зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно у Первомайському міському госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації Луганської області 22.10.1993 року. Номер запису: 4440, в книзі: 28 (а.с. 17-18). Розглядаючи матеріально-правову вимогу позивача, що звернута до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з такого. Відповідно до положень частини першої статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з положеннями абзацу третього частини першої статті 1, та статті 7 Закону України Про іпотеку, іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. При цьому, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. З огляду на положення частини першої статті 3, частини першої статті 18 Закону України Про іпотеку, іпотека може виникати на підставі договору, який укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Так, 07 серпня 2009 року, відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали у письмовій формі і нотаріально посвідчили іпотечний договір, за яким вказані фізичні особи, як іпотекодавці, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору №10 від 14 серпня 2009 року, укладеного між [PERSON] та вказаним банком, передали в іпотеку нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.13-16). Сторони договору встановили, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною (абзац перший пункту 6.1. кредитного договору). При цьому, сторони передбачили у договорі, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі рішення суду (пункт 6.2. кредитного договору). Також, положеннями частини першої статті 33 Закону України Про іпотеку встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд відзначає, що в силу положень пункту 1.1. Розділу 1 кредитного договору №10 та пункту 3 Розділу Терміни та їх тлумачення Іпотечного договору - до складу основного зобов`язання, яке забезпечено іпотечним договором, який підписали позивач та відповідачі, входить не тільки зобов`язання [PERSON] повернути кредит та проценти за користування ним, а й втрати банку грошових коштів, що охоплюється таким поняттям, як три проценти річних та інфляційні нарахування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Висновок суду щодо позовних вимог. Отже, з огляду на те що судом, встановлено невиконання [PERSON] як боржником, своїх обов`язків передбачених кредитним договором №10 від 14 серпня 2009 року та факт наявності саме у позивача, як кредитора, права вимоги боргу до неї на загальну суму у розмірі 95410 гривень 09 копійок, з яких: борг за кредитом в розмірі 29582 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок; проценти за користування кредитом з 02 вересня 2014 року по 12 серпня 2019 року в розмірі 37211 (тридцять сім тисяч двісті одинадцять) гривень 10 (десять) копійок; інфляційні втрати у розмірі 9513 (дев`ять тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок, у зв`язку із простроченням сплати боргу за кредитом з жовтня 2014 року по травень 2020 року; інфляційні втрати у розмірі 12563 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок, у зв`язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом з вересня 2014 року по травень 2020 року; три проценти річних у розмірі 2876 (дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 42 (сорок дві) копійки за прострочення сплати кредиту з 01 жовтня 2014 року по 02 червня 2020 року; три проценти річних у розмірі 3662 (три тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 51 (п`ятдесят одна) копійка за прострочення слати процентів за користування кредитом з 01 жовтня 2012 року по 02 червня 2020 року, суд вважає, що позивач має право звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення вказаної заборгованості [PERSON] . При цьому, способом реалізації права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки слід визнати проведення прилюдних торгів, із встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначені на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Додаткові мотиви і висновки суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд врахував і наступне: - звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд врахував положення статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" якою, на час дії цього закону зупинена дія статей 37,38,40,41,43-47 Закону України "Про іпотеку" у певних частинах, але відзначає, що дія статей 33 і 39 зупинена не була, що і надало суду правову можливість звернути стягнення на предмет іпотеки. І наявність цього рішення при його виконанні, не змінює і не скасовує дію статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"; - позов не містить вимог про виселення відповідачів, і тому це рішення суду не може розглядатись, як самостійна юридична підстава для автоматичного виселення відповідачів; - в матеріалах справи не має будь-яких фактичних даних, які б вказували на те, що предмет іпотеки був куплений за кошти кредиту; - в матеріалах справи не має будь-яких фактичних даних, які б вказували на те, що предмет іпотеки є єдиним житлом відповідачів; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Висновок суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.64), судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 525 гривень 50 копійок з кожного. Отже,\~

Outcome: approved