Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" в особі представника за довіреністю Сафіра В.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03 липня 2013 року у розмірі 68 888 грн. 03 коп. та судові витрати у розмірі 688 грн. 88 коп. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором станом на 03.10.2014 р. він має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача за довіреністю - Піскун\~ О.С. надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК Украни, належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 03 липня 2013 року ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" уклав з відповідачем [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі - Генеральна угода), відповідно до умов якої банк (позивач) надав позичальнику (відповідачу) строковий кредит у розмірі 66 727,55 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7, 8-13). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи 03 липня 2013 року зазначену Генеральну угоду, погодилася з тим, що вона разом із запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір, згідно умов якого вона зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками та іншим передбаченими договором витратами - щомісячними платежами у розмірі 2 420,88 грн. у період з " 1" по " 25" число кожного місяця з кінцевим терміном повернення - 31 липня 2016 р. (а.с.7, 8-13). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 03 жовтня 2014 року становить 68 888,03 грн. і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 55 339,09 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 2 768,24 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом - 2 213,56 грн. та залишку за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди, - 8 567,14 грн. (а.с.5). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором б/н від 03 липня 2013 року [PERSON] порушила встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачем - 688 гривень 88 копійок судового збору, в порядку ст. 88 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved