Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить виключити запис про його батьківство з актового запису №729 від 30.04.2002 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції. Вимоги мотивує тим, що з 2000 по травень 2001 року перебував із відповідачкою [PERSON] у близьких стосунках, але у зареєстрованому шлюбі не знаходилися, та не проживали і в цивільному шлюбі. Під час таких стосунків, [INFO] , відповідач народила сина [PERSON] , при реєстрації народження якого у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції його батьком було зазначено саме його, [PERSON] (актовий запис № 729 від 30.04.2002 року), що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30 квітня 2002 року. Відповідач запевнила, що [PERSON] є його рідним сином, в зв`язку з чим у нього на той час не було жодних сумнівів щодо цього, і сам визнав своє батьківство, вважав дитину своїм сином. В 2003 році рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 16 вересня 2003 року і до повноліття дитини, тобто [INFO] . В 2009 році відповідач виїхала разом із сином до Російської Федерації, м. Санкт-Петербург на постійну роботу і вирішила залишитися там. Вони припинили будь-які відносини між собою. У квітні 2017 року в телефонній розмові з ним, відповідач повідомила, що [PERSON] не є його сином, а він не є його біологічним батьком. Зазначає, що в нього завжди були сумніви щодо його батьківства, так як на час зачаття дитини вони не спілкувались з відповідачкою і не мали близьких стосунків. Йому нічого не відомо з ким саме з чоловіків вона підтримувала на той час стосунки. Не перевіряв кровного споріднення з дитиною, жодних аналізів з цієї метою не здавав, експертні дослідження не проводив, тому що відповідач запевняла його, що [PERSON] є його сином. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження на 12 лютого 2018 року (а.с. 12-13). 26 січня 2018 року представником відповідача, через канцелярію суду, подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на положеннях закону, який регулює даний вид правовідносин, обставини, визначені ст.136 СК України, що необхідні для виключення актового запису про народження дитини відсутні, в зв`язку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Вказала, що в дійсності позивач та відповідач проживали спільно в м. Кропивницькому (Кіровограді) з квітня 2001 року по травень 2003 року, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі. 02.02.2002 року від спільного проживання з позивачем у відповідача народився син [PERSON] . Оскільки, батьки дитини не перебували у шлюбі між собою, то батьком позивач був зазначений на підставі своєї заяви, яку він особисто подав до органу державної реєстрації актів цивільного стану, як це передбачено ст.ст. 125, 126 СК України. Тобто, для внесення відомостей про позивача, як батька дитини недостатньо вказівки відповідача про це, а необхідною була його заява, яку він особисто писав та подавав. Згодом, в травні 2003 року позивач та відповідач припинили спільне проживання через систематичне зловживання позивачем спиртними напоями, після чого 16.09.2003 року відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини. 27.10.2003 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів. При цьому, позивач під час розгляду зазначеної справи про стягнення з нього аліментів не заперечував своє батьківство, а навпаки визнавав, що [PERSON] є його сином. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що в квітні 2017 року в телефонній розмові відповідач ніби-то повідомила, що [PERSON] не є його сином. Заперечуючи такі доводи позивача зазначає, що відповідач ніколи не говорила йому, що син [PERSON] не його дитина, оскільки це є абсолютна неправда. В дійсності позивачу достаменно відомо про те, що він є біологічним батьком сина [PERSON] , а звернення до суду із зазначеним позовом обумовлено великою сумою боргу по несплаченим ним аліментам на утримання сина. Згідно довідки Подільського відділу ДВС м. Кропивницький №34006/0431/9 від 30.11.2016 року сума боргу [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] складає 62 536,00 грн. Вважає, що позов відповідача є абсолютно надуманим та безпідставним, що також буде підтверджено відповідним висновком судово-генетичної експертизи (а.с. 25-27). Позивачем 12 лютого 2018 року подано відповідь на відзив на позовну заяву, якою просив ухвалити рішення про виключення запису про його батьківство з актового запису №729 від 30.04.2002 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції. Зазначив, що при реєстрації народження сина позивачки [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції дав згоду на те, щоб його батьком було зазначено його - [PERSON] , що ним не заперечується. [PERSON] запевнила його, що [PERSON] є його рідним сином, і у нього на той час не виникло жодних сумнівів з приводу його батьківства. Враховуючи ті обставини, що ніколи, з моменту їх знайомства, разом з відповідачкою не проживали, в 2003 році вона звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. Вказав, що ніколи не перевіряв кровного споріднення з дитиною, жодних аналізів з цієї метою не здавав, експертні дослідження не замовляв, тому що відповідач запевняла, що [PERSON] є його дитина. Представник відповідача має намір запевнити суд, що причина його звернення до суду з позовною заявою є небажання виплачувати аліменти на утримання дитини, що не відповідає дійсності. Ніколи б не звернувся до суду, якщо б сама відповідач не заявила про те, що він не є біологічним батьком [PERSON] . Дійсно, для вирішення питання про те чи є [PERSON] його біологічним сином, а він є його біологічний батьком, необхідно проведення судово-генетичної експертизи (експертизи генної дактилоскопії) з метою встановлення кровного споріднення (а.с. 37-40). Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 16 (шістнадцять) днів, тобто до 13 березня 2018 року (а.с. 44). В підготовчому засіданні 13 березня 2018 року представник позивача підтримав подані позивачем, через канцелярію суду, клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для визначення відсутності кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною; витребування доказів, в порядку ч. 3 ст. 107 та ст. 84 ЦПК України, до судових інстанцій (компетентних органів) Російської Федерації з метою отримання біологічного матеріалу (відбору крові) від [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають за адресою: [ADDRESS] , для проведення судово-генетичної експертизи. Представник відповідача щодо заявленого клопотання не заперечувала. Ухвалами суду від 13 березня 2018 року залучено до участі в справі, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Витребувано у Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області витяг з актового запису №729 від 30 квітня 2002 року про народження [PERSON] . Призначено по справі судово- генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи". Зобов`язано експертів комунального закладу КЗ "Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи", розташованого за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Гоголя 44, відібрати біологічні зразки для проведення судово-генетичної експертизи у [PERSON] , [INFO] . Доручено компетентному суду Російської Федерації відповідно до вимог ст. 6 Мінської Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та ст. 498 ЦПК України відібрати у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] біологічні зразки (кров), для проведення судово-генетичної експертизи. Провадження в справі зупинено-на час проведення експертизи (а.с. 62, 63-65). 16 квітня 2018 року начальником Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Плешановою М.Ю. направлено відповідно до ухвали суду від 13.03.2018 року повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відносно [PERSON] (а.с. 73-75). Судом отримано 03 грудня 2018 року від Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повідомлення про виконання на території Російської Федерації доручення Кіровського районного суду м. Кіровограда про вручення судових документів відповідачу [PERSON] та отримання доказів у справі, підтвердження про вручення та інші документи, складені у зв"язку з виконанням, що надішли від Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Санкт-Петербургу (а.с. 84-87). Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року поновлено провадження в справі та призначено підготовче засідання (а.с. 90). При цьому, згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2019 року, за клопотанням представника позивача, витребувано у Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області: належним чином завірені копії документів, які слугували підставою для видачі свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] , актовий запис №729, в т.ч., при їх наявності, заяви чоловіків [PERSON] (а.с. 105-106). 09 квітня 2019 року начальником Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Плешановою М.Ю. направлено на виконання вимог ухвали суду від 26 березня 2019 року відповідь та витребувані документи (а.с. 114-116). Згідно ухвали суду від 25 лютого 2020 року, ухвалу від 13 березня 2018 року про призначення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини судово-генетичної експертизи - скасовано; закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с. 178-179). В судове засідання сторона позивача не з`явилася, представник [PERSON] , через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи та постановлення рішення у їх відсутності, вимоги підтримав. Відповідач, її представник в судове засідання також не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), її представник в судове засідання направила на електронну адресу заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечень щодо позовних вимог не мають, задоволення заявлених вимог залишила на розгляд суду. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом з матеріалів справи з`ясовано, що [INFO] в м. Кропивницькому (Кіровограді), Кіровоградської області, Україна, народився [PERSON] , про що 30 квітня 2002 року складено відповідний актовий запис №729. Батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17.09.2013 року (а.с. 6). Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00019925833 від 11 квітня 2018 року підставами запису відомостей про батька [PERSON] є актовий запис про встановлення батьківства №66 від 2002 року, складеного Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 СК України. Зазначено відомості про заявника: [PERSON] , [ADDRESS] . 17 вересня 2013 року внесено зміни до відомостей актового запису реєстратором Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції на підставі квитанції №9385.439.1 від 17 вересня 2013 р., А-банк. Додано відмітку сплаченого держмита- 0,51 грн. Національність батьків документами не підтверджено. Змінено на даний актовий запис підписано заявником ( [PERSON] ) (а.с. 74-75). Крім того, 09 квітня 2019 року начальником Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Плешановою М.Ю. на виконання вимог ухвали суду від 26 березня 2019 року повідомлено, що в архіві відділу зберігається актовий запис про народження № 729 від 30.04.2002 року, складений на [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] внесено на підставі актового запису про встановлення батьківства за № 66 від 30.04.2002 року, складеного Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції. Відповідно до "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року № 3307/5), зі змінами, розділ III, глава 1 п.2: Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о). Так, відповідно до актового запису підставою для реєстрації народження була довідка пологового будинку № 1 від 02.02.2002 року. Відповідно до «Переліку документів, що створюються у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, зі строками їх зберігання », затверджений Наказом МЮУ 30.12.2013 року № 2804/5, зареєстрований в МЮУ 31.12.2013 року за № 2242/24774, термін зберігання довідки про народження складає 3 роки. Таким чином, довідка була знищена у встановленому порядку. Також повідомила, що свідоцтво про народження не видавалось [INFO] . Оригіналів документів, які слугували підставою для видачі свідоцтва про народження та реєстрації народження [PERSON] не збереглося. Разом з тим, начальником Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Плешановою М.Ю. направлено копію актового запису про народження № 729 від 30.04.2002 року, складеного на [PERSON] та копію актового запису про встановлення батьківства № 66 від 30.03.2002 року, яка стала підставою для внесення відомостей про батька дитини [PERSON] [INFO] , до актового запису про народження [PERSON] (а.с. 114-116). За положеннями частини 1 статті 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як передбачено частиною 1 статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з вимогами статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені (ст. 126 СК України). Відповідно до частини 1 та 2 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. За змістом частини 6 статті 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Якушев проти України» («Yakushev v. Ukraine», заява № 15978/09, пункт 22, рішення ЄСПЛ від 04 грудня 2018 року) Суд наголосив, що хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою (див. рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)» [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 та № 60641/08, пункт 98, ЄСПЛ 2012). Межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 Конвенції не підлягає чіткому визначенню; проте застосовні принципи є подібними. У обох контекстах слід враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між конкуруючими інтересами (там само, пункт 99). За положеннями частини 1 - 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). При цьому, за положеннями частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Як передбачено частинами 1 статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Так, судом за клопотанням сторони позивача була призначена судово- генетична експертиза для визначення кровного споріднення між батьком і неповнолітньою дитиною із роз`ясненням учасникам справи наслідків ухилення від проведення експертизи, передбачених статтею 109 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі суду від 13 березня 2018 року. Проведення експертизи доручено експертам КЗ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи". Зобов`язано експертів комунального закладу КЗ "Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи", розташованого за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Гоголя 44, відібрати біологічні зразки для проведення судово-генетичної експертизи у [PERSON] , [INFO] . Доручено компетентному суду Російської Федерації відповідно до вимог ст. 6 Мінської Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та ст. 498 ЦПК України відібрати у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] біологічні зразки (кров), для проведення судово-генетичної експертизи (а.с. 62, 63-65). Судом отримано 03 грудня 2018 року від Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повідомлення про виконання на території Російської Федерації доручення Кіровського районного суду м. Кіровограда про вручення судових документів відповідачу [PERSON] та отримання доказів у справі, підтвердження про вручення та інші документи, складені у зв"язку з виконанням, що надішли від Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Санкт-Петербургу. Як вбачається із протоколу судового засідання Кіровського районного суду м. Санкт-Петербурга від 05 липня 2018 року відповідач [PERSON] з`явилась до суду та пояснила, що не дає своєї згоди на відібрання зразків крові у неї та її сина, оскільки бажає особисто приймати участь у проведенні експертизи, але [PERSON] не дає своєї згоди на отримання документів їх сину, в зв`язку з чим вони не можуть приїхати на Україну, про що також написала окремо заяву (а.с. 84-87). Під час підготовчого засідання відповідно до ст. 197 ЦПК України, суд неодноразово роз`яснював представникам сторін процесуальні права і обов`язки, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи. Додатково представник відповідача подала заяву , в якій зазначила, що проведення судово-генетичної експертизи є необхідним та обов"язковим у даній справі, що не можливо вчинити без участі дитини, однак є поважні причини неможливості явки до суду . Судове засідання просила перенести на серпень 2019 року ( а.с. 120). Разом з цим, після оголошеної перерви в підготовчому засіданні, сторони, їх представники не з`явились, від представника позивача надійшла, через канцелярію суду 16.09.2019 року, повторно 03.02.2020 року ( а.с. 132, 175) заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача та просив постановити судове рішення, в зв`язку з чим ухвалою суду від 25 лютого 2020 року ухвалу від 13 березня 2018 року про призначення по справі судово-генетичної експертизи - скасовано; закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с. 178-179). В судове засідання сторона позивача надала також заяву 02.04.2020 року , якою просила провести засідання у їх відсутності та постановити судове рішення ( а.с. 192). При цьому, сторона позивача не поставила питання про повторне відібрання біологічних зразків (кров), для проведення судово-генетичної експертизи, допитати можливих свідків, а вважали можливим розгляд справи у їх відсутності, виходячи з наявних доказів. Позиція позивача стосовно того, що він, вжив усіх можливих та залежних від нього заходів для підтвердження обставин щодо оспорювання батьківства судом не приймається, так як не маючи результатів зразків крові або слини від нього, відповідача і дитини для проведення судової медичної генетичної експертизи він висловив думку про можливість закінчувати розгляд справи за його позовом. Таким чином, приймаючи до уваги обставини того, що відповідач [PERSON] не визнала позов про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини (оспорювання батьківства) щодо [PERSON] , який вже на час прийняття рішення судом є повнолітним, а єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини є тест ДНК (молекулярно-генетична експертиза), доказова цінність якого переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення, результати якого відсутні, тим більше, що у суду не має підстав вважати, що сторона відповідача ухилялася від проходження експертизи, а вважала за необхідне її провести, тому надаючи оцінку встановленим у справі обставинам та наданим доказам, а також аргументації позивача розглядати справу без результатів отримання у сторін і дитини біологічних зразків (кров), а відповідно, і висновку судово-генетичної експертизи щодо доведення відсутності кровного споріднення між позивачем та [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі вищезазначеного, оцінивши конкретні обставини справи, виходячи зі змісту статей 11 (пропорційність у цивільному судочинстві), 12 (змагальність сторін), частини 3 статті 13 (учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд) ЦПК України, суд вважає про недоведеність належними і допустимими доказами підстав поданого позову - відсутності кровного споріднення між позивачем і дитиною [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed