Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] місцева прокуратура звернулась з позовною заявою до [PERSON] селищної ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] про визнання незаконними рішень селищної ради, скасування права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що у грудні 2016 року [PERSON] місцевою прокуратурою проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо законності надання сесією [PERSON] селищної ради Житомирського району у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на території [PERSON] селищної ради Житомирського району. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в порушення вимог ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» [PERSON] селищною радою, без розробленого детального плану території, громадянам передано у власність земельні ділянки для будівництва будівель та споруд на території [PERSON] селищної ради, що стало підставою для звернення місцевої прокуратури до суду в порядку представництва інтересів держави. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що рішення [PERSON] селищної ради Житомирського району прийняте з порушенням норм ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без розробленого детального плану території, що виключає можливість передачі у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а тому підлягає скасуванню. Представник [PERSON] селищної ради Житомирського району позовні вимоги не визнав та вказав, що дії селищної ради по передачі у власність громадянину [PERSON] спірної земельної ділянки були правомірними і законних підстав для відмови у її передачі у даного органу місцевого самоврядування не було, про що подав письмові заперечення (а.с.54-57). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала та вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Подала до суду письмові заперечення (а.с.64-76). Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням 10 сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради Житомирського району Житомирської області від 17 червня 2016 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян» безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1500 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в смт.Гуйва (масив Великий Шумськ) на території [PERSON] селищної ради Житомирського району (а.с.16). Листом від 31 жовтня 2016 року №3309/02-23 голова [PERSON] селищної ради Житомирського району повідомляв прокуратуру Житомирської області про документацію ні підставі якої було здійснено передачу спірних земельних ділянок (а.с.17). Крім цього, судом у ході розгляду справи було досліджено копію Генерального плану "Садибна забудова на території [PERSON] селищної ради Житомирського району Житомирської області" та копію Генплану "Усадебная настройка в с.Сингури Житомирського района" (а.с.19-23). Рішенням [PERSON] селищної ради Житомирського району від 25 червня 2015 року №837 [PERSON] надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в смт.Гуйва, ділянка №25-д (Великий Шумськ) на території [PERSON] селищної ради Житомирського району (а.с.42). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що Законом України «Про планування та забудови території», який діяв до 2011 року, передбачалося розроблення містобудівної документації, а саме генерального плану, окрім розробки генерального плану населеного пункту і детального плану території, які розроблені не були. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.1 ст.18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції (ч.1 ст.18, ч.1 ст.19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). Згідно ч.ч.3-4 ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Дія зазначених положень (ч.ч.3-4 ст.24) відповідно до п.61 Прикінцевих положень названого Закону не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій. Дослідивши фактичні обставини справи та норми права, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом беззаперечно встановлено на підставі доказів позивача і не спростовано відповідачами та їх представниками, що земельна ділянка відповідача видавалась з масиву, який не мав плану зонування або детального плану території, однак був у наявності лише генеральний план забудови. Останнє було підтверджено і представником селищної ради. За таких обставин, а також враховуючи, що такі матеріали були обов'язковими на час прийняття оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування, його не можна назвати таким, яке прийняте у відповідності до закону, а отже є незаконним. Посилання представників відповідачів на те, що прийняття оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування не суперечить положенням ст.118 ЗК України, зазначених висновків суду не спростовує, адже відповідність рішенню одним вимогам закону і суперечність іншим законним бути не може. Більше того, положення ч.3 ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" були прийняті пізніше за вимоги ст.118 ЗК України. За таких обставин, видача органом місцевого самоврядування у власність земельної ділянки громадянину [PERSON] у масиві "Великий Шумськ" було протиправним і чинним залишатись не може. Державний акт на право власності на земельну ділянку також підлягає до скасування, адже був виданий на підставі незаконного рішення і його державна реєстрація підлягає анулюванню. Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, сплачені позивачем судові витрати за розгляд даної справи, у вигляді судового збору розміром 5175,55 гривень, підлягають до розподілу відповідно до положень ст.141 ЦПК України в дольовому порядку з відповідачів, тобто по 2587 гривень 78 копійок з кожного.

Outcome: approved