Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернулась\~до суду\~від імені\~та в\~інтересах [PERSON] \~із позовом\~до \~Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Авто\~Просто»(далі - ТОВ "АВТО ПРОСТО"), Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС», (далі - ТОВ "АТ СЕРВІС"), треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про захист прав споживача, визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів. Просить визнати недійсним Договір №801809, укладений 08.02.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь [PERSON] сплачені за квитанціями грошові кошти в загальному розмірі 234035,00 грн.; стягнути з ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь [PERSON] сплачені в якості винагороди грошові кошти в сумі 19454,21 грн. згідно квитанції №5403 від 08.02.2019 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь [PERSON] спричинені моральні збитки в розмірі 30000,00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь [PERSON] 3% відсотка річних за користування грошовими коштами; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь [PERSON] 3% відсотка річних за користування грошовими коштами; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» і Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь [PERSON] витрати, понесені на надання правової допомоги в розмірі 15000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.02.2019 року позивачем був підписаний Договір №801809 щодо надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі ТОВ «Авто Просто», який від імені ТОВ «Авто Просто» був підписаний продавцем консультантом [PERSON] в приміщені Автосалону «Херсонавто», що розташований за адресою: Миколаївське шосе в місті Херсоні. Під час укладання даного договору продавець консультант запропонувала позивачу придбати автомобіль КІА модель «Спортедж», 2018 року випуску, вартістю 405296,00 гривень. Дана вартість авто позивача влаштувала у зв`язку із запропонованою продавцем діючою акцією. Обіцяною датою надходження автомобіля за моєю заявою був кінець лютого 2019 року. Гарантією придбання позивачем вказаного автомобіля на вимогу продавця-консультанта став первинний внесок за договором в розмірі 19454,21 грн. Ретельно договір позивач не прочитала. Однак як після з`ясувалось вже 28.02.2019 р., що отримувач платежу не ТОВ «Авто просто», а ТОВ «АТ Сервіс», і призначення платежу не передоплата за договором, а оплата винагороди по договору доручення №801809 від 08.02.2019 року у розмірі 19 454,21 грн., що підтверджується квитанцією №5403. Як роз`яснила позивачу продавець консультант це попередній платіж за договором купівлі-продажу за автомобіль, а також роз`яснила, що позивач має з`явитись до автосалону через 3-5 днів (повідомить за телефоном), коли вже буде автомобіль, який позивач бажала придбати. 13.02.2019 року позивач прибула до приміщення автосалону «Херсонавто», де продавець-консультант [PERSON] надала їй квитанції для здійснення платежу за придбання автомобіля КІА модель «Спортедж». За наданими рахунками позивачем переведено через банк на рахунок ТОВ «Авто Просто» грошові кошти всього на загальну суму 253489,21 грн. 28 лютого 2019 року, завітавши до автосалону з метою отримати довгоочікуваний автомобіль, позивач була здивована тим, що продавець консультант повідомила їй, що автомобіля марки «КІА Спортедж» немає, через те, що ціна на нього змінилася у зв`язку із підвищенням курсу долара та вартість його становить понад 550000 гривень. На заперечення позивача продавець консультант запропонувала якщо вона хоче отримати автомобіль їй потрібно вибрати авто іншої моделі, зібрати необхідні документи для його отримання, а також доплатити грошові кошти, тільки тоді вона зможе отримати автомобіль «КІА Ріо», як передбачено додатком до договору №1. У разі її незгоди, порекомендували звернутися до ТОВ «Авто Просто» з письмовою заявою про розірвання договору. Ознайомившись з договором за допомогою адвоката, позивачу стало зрозуміло, що у разі розірвання договору з її ініціативи, сплачені кошти будуть повернені їй не у повному розмірі, а за мінусом 4% вартості автомобіля; кошти при розірванні договору будуть повертатися в порядку, що побудований на принципі черговості протягом 1 року; договір щодо надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі ТОВ «Авто Просто» ставить позивача, як споживача в нерівні умови, порушує її права на вільний вибір, отримання повної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, вводить її в оману, що є порушенням ст.ст. 15, 18, 20, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору №801809 позивач вважає несправедливими, тому що в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків, який завдає мені шкоду, як споживачу. Укладений договір передбачає лише відповідальність та сплату неустойки з боку споживача, тобто позивача, а також нав`язує умови від яких вона не може відмовитись через те, що вони передбачені договором. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 02.06.2020 року. Ухвалою суду від 09.06.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 30.06.2020 року в якості забезпечення позову накладено арешт на рахункові рахунки ТОВ «Авто Просто» в межах позовних вимог в сумі 234035,00 гривень, накладено арешт на рахункові рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» в межах позовних вимог в сумі 19454,21 гривень. Ухвалою суд від 07.09.2020 року у задоволенні клопотання представника ТОВ «Авто Просто» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. 03.06.2020 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду, постановленою на місці в судовому засіданні 11.02.2021 року, зазначена судом не прийнята у зв`язку з порушенням строків її подачі до суду. Ухвалою суду, постановленою на місці в судовому засіданні 11.02.2021 року, замінено третю особу Національну комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на Національний банк України. 09.10.2020 року представник відповідача ТОВ «Авто Просто» надав до суду відзив проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що під час підписання з позивачем договору, вона була обізнана про його істотні умови, їй були надані для ознайомлення Внутрішні правила надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах ТОВ «Авто Просто», тобто позивачу була надана вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Заяв про розірвання договору від позивача не надходило. Умов договору відповідачем не порушено. Представник відповідача вважає, що договір укладений на засадах розумності, тобто є вигідними для кожної зі сторін, а посилання позивача на порушення положеннями договору Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними та необґрунтованими. Стягнення з відповідача 3% річних з посиланням на ст.625 ЦК України, представник відповідача вважає безпідставним, так як позивач не вказує на підставі якого правочину у ТОВ «Авто Просто» виникло грошове зобов`язання перед позивачем. Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача вважає ці вимоги також необґрунтованими, так як позивачем не підтверджено факт спричинення їй моральної шкоди. З урахуванням викладеного, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Веріковська Т.А. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначила, що 08.02.2019 року [PERSON] , з метою вибору автомобіля відвідала автосалон по продажу авто марки «КІА» в приміщені Автосалону «Херсон - АВТО», що розташований за адресою: Миколаївське шосе, 5-й км в місті Херсоні, де продавець консультант [PERSON] , відразу запропонувала укласти Договір придбання вищезазначеного автомобіля марки КІА, модель «Спортедж», 2018 року випуску, вартістю 405296,00 гривень, на що [PERSON] погодилась не затягувати з оформленням договору та одразу оформити документи. Так як авто зазначеної моделі в салоні не було, представник відповідача запропонувала сплатити передоплату, підписати договір та чекати доставки авто до автосалону в м. Херсоні. Розстрочка покупцеві [PERSON] була не потрібна, позивачка мала можливість сплатити всю вартість автомобіля, а так як автомобіля бажаної марки в салоні не було, продавчиня запропонувала в цей день сплатити передоплату в розмірі 19454,21 грн., а 13.02.2021 року за наданими їй рахунками здійснила проплати за наданими квартанціями на загальну суму 234035,00 грн. Про отримання авто за пірамідальною схемою та необхідністю залучення інших осіб в якості поручителя, позивачці не повідомлено, та вона мала повну суму на оплату автомобіля. 04.03.2019 року та 18.03.2019 року [PERSON] зверталась до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з вимогою про визнання договору №801809 від 08.02.2019 р. недійсним та про повернення сплачених грошових коштів. Тобто по факту розірвати даний договір, на який вона не погоджувалась у встановлений ЗУ «Про захист прав споживачів». Своєю відповіддю ТОВ «Авто просто» від 25.03.2019 року повідомив про припинення договору із анульованим правом [PERSON] на отримання автомобіля із посиланням на умови розірвання договору, викладених в ст.12 п.12.1.1. договору. Представник позивача вважає, що п.12.1.1, 12.1.2 підлягають визнанню недійсними, оскільки призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, за якими відповідач користується коштами споживача, а сам споживач не має прав; умови завдають йому шкоди, внаслідок чого він втратив значну суму коштів, погіршив свій матеріальний стан, потерпає від знецінення коштів і не має права їх повернути. Зазначає, що правочини, здійснені з використанням нечесною практики є недійсними. Також звернув увагу на суттєві порушення ТОВ «Авто Просто», як фінансова установа, яка, поза межами місцезнаходження Товариства (м.Київ, Столичне шосе, 90) здійснювала діяльність за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 5 км без внесення його підрозділу до єдиного державного реєстру юридичних осіб, та державного реєстру фінансових установ порушує вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме частини 2 ст. 2 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та п. 12 розділу І Положення про державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної Комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 28.08.2003 р. № 41 із посиланням на лист - повідомлення Нацкомфінпослуг за вих. № 10111/16-12 від 06.05.2019 р за результатами розгляду скарги [PERSON] . Крім цього, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що сума 3% річних за користування грошовими коштами, що позивач просить стягнути з ТОВ «Авто Просто», відповідно до наданого розрахунку становить 9128,94 гривень за період з 13.02.2019 року по 01.06.2020 року. Також зазначила, що сума 3% річних за користування грошовими коштами, що позивач просить стягнути з ТОВ «АТ Сервіс» відповідно до розрахунку становить 768,43 гривень за період з 08.02.2019 року по 01.06.2020 року. В останнє судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності. У судовому засіданні представник ТОВ "АВТО ПРОСТО" позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю з підстав, викладених у відзиві. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідача ТОВ «АТ Сервіс» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзив проти позову не надав. Представники третіх осіб Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Національного банку України в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08.02.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» укладений Договір №801809 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) (додаток № 1 анкетні дані учасника групи, кількість учасників у ній, марка автомобіля та ціна його придбання, розміри та періодичність платежів, додаток № 2 договір про адміністрування), надалі договір. За умовами договору позивачка набула статусу покупця автомобіля через механізм надання права на його отримання та за умови виконання усіх зобов`язань. Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему "АВТОФОНД". Договором передбачено права та обов`язки сторін, умови функціонування системи адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах, умови та процедура отримання права на автомобіль, його страхування, розірвання договору, наслідки невиконання сторонами зобов`язань. Від імені ТОВ "АВТО ПРОСТО" договір та додатки до нього підписані уповноваженою особою продавець консультант [PERSON] . Відповідно до ст.4 договору, учасник групи зобов`язаний сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи "АВТОФОНД" та формуванням групи протягом 10 днів після повідомлення товариством учаснику номера групи, до якої він належить, та дати її створення. З Додатку №1 до договору встановлено, що сторони погодили розмір винагороди за послуги, пов`язані з включенням договору до системи "АВТОФОНД" та формуванням групи у розмірі 19454,21 грн., що складало 4% від вартості авто та ПДВ. Квитанцією №5403 від 08.02.2019 року підтверджується сплата [PERSON] винагорода за договором-доручення №801809 на рахунок ТОВ "АТ Сервіс" у розмірі 19\~454,21 грн. Квитанцією №19 від 13.02.2019 року підтверджується сплата [PERSON] на рахунок отримувача ТОВ «Авто Просто» [PERSON] у розмірі 128 035,00 грн. із призначенням платежу - оплата за послуги з придбання автомобіля; Квитанцією №20 від 13.02.2019 підтверджується сплата [PERSON] на рахунок отримувача ТОВ «Авто Просто» у розмірі 100\~000,00 грн., із призначенням платежу оплата за послуги з придбання автомобіля; Квитанцією №21 від 13.02.2019 підтверджується сплата [PERSON] на рахунок отримувача ТОВ «Авто Просто» у розмірі 6000,00 грн. із призначенням платежу оплата за послуги з придбання автомобіля. Всього [PERSON] на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» перераховано за наданими продавцем-консультантом рахунками на загальну суму 234035,00 грн. Статтею 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Умовами укладеного з позивачем договору були передбачені підстави та порядок його розірвання в односторонньому порядку за ініціативою учасника групи [PERSON] . Так, відповідно до ст.3 договору, учасник групи, крім інших прав, має право односторонньо відмовитись від договору протягом чотирнадцяти календарних днів з дати його укладення. Порядок розірвання договору передбачений у ст.12 договору. Згідно з\~п.\~12.1.4,\~якщо учасник\~системи виявить\~бажання односторонньо\~відмовитись від\~договору проадміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 календарних днів учасник зобов`язаний письмово повідомити про односторонню відмову від договору шляхом подання заяви в центральний офіс "АВТО ПРОСТО" за адресою: Столичне Шосе, 90, 4-й поверх, Київ, 03045. У зазначеній заяві має бути чітко повідомлено про рішення учасника щодо односторонньої відмови від договору, викладено прохання про повернення сплачених коштів, та повідомлено власні банківські реквізити, згідно з якими "АВТО ПРОСТО" має повернути сплачені кошти. Разом із заявою про односторонню відмову від договору учасник зобов`язаний надати копію підписаного договору та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. "АВТО ПРОСТО" здійснює повернення коштів протягом 30 календарних днів з дати отримання заяви учасника та повідомлення банківських реквізитів учасника. Разом з тим, пунктом 12.1 ст. 12 договору передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити "АВТО ПРОСТО" у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, "АВТО ПРОСТО" розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених у цій статті. Отже, умовами вищезазначеного договору передбачено, що у разі, якщо учасник, який не отримав автомобіль, виявив бажання розірвати договір та подав про це письмову заяву адміністратору протягом 14 днів з дати укладення договору, такому учаснику протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї заяви повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування (п. 12.1.4 ст. 12). Якщо ж така заява подана учасником після спливу чотирнадцяти денного терміну з дати укладення договору, договір розривається, проте учаснику повертаються лише сплачені за договором періодичні платежі (п. 12.1 ст. 12). При цьому, як вбачається зі змісту п. 12.1.4 ст. 12 договору, письмове повідомлення про односторонню відмову від договору учасник зобов`язаний подати у центральний офіс АВТО ПРОСТО за адресою: Столичне шосе, 90, 4-й поверх, Київ, 03045. Оцінюючи вказане положення договору на відповідність вимогам законодавства, суд враховує наступне. Як встановлено судом із змісту позовної заяви, змісту Договору №801809 від 08.02.2019 року (у частині зазначення його укладення від імені ТОВ "АВТО ПРОСТО" продавцем-консультантом Кобець Ю.О., яка діє на підставі довіреності), відповідачем у відзиві не оспорюється, вказаний договір укладений [PERSON] з ТОВ "АВТО ПРОСТО" 08.02.2019 року в м.Херсоні по вул. Миколаївське шосе, 5 км. Згідно зі ст.17 договору, АВТО ПРОСТО та учасник вказують свої адреси у Додатку № 1 до договору. У разі зміни адреси сторони зобов`язані протягом семи робочих днів письмово повідомити іншу сторону про нову адресу. Як вбачається із зазначеної у договорі та додатку № 1 до нього адреси, адресою ТОВ "АВТО ПРОСТО" є адреса його центрального офісу - Столичне шосе, 90, 4-й поверх, Київ, 03045. Отже, суд прийшов до висновку, що договір №801809 від 08.02.2019 року [PERSON] з уповноваженою особою ТОВ "АВТО ПРОСТО" укладений поза межами місцезнаходження Товариства (м.Київ, Столичне шосе, 90) здійснювала діяльність за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 5 км без внесення його підрозділу до єдиного державного реєстру юридичних осіб, та державного реєстру фінансових установ порушує вимоги законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: частини 2 ст.2 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, додержання вимог Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" при укладенні договору про адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є обов`язком адміністратора. Вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Серед інших прав споживача, вказаним законом передбачено права споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями, які встановлено у ст.12 Закону України "Про захист прав споживачів". При тлумаченні норм вищезазначеної статті слід виходити з визначень, закріплених у ст.1 вказаного Закону, згідно з якими договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - це договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг). Згідно з ч.3 ст.12 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції. Вказаною нормою не передбачено обов`язок споживача подавати заяву про розірвання договору саме до центрального офісу виконавця послуги та особисто. Не містить застережень щодо такого способу подання відповідної заяви і Положення, затверджене розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг N 3384 від 08 серпня 2017 року. Умова договору про необхідність особистого подання заяв про його розірвання саме до центрального офісу адміністратора, який територіально віддалений від місця укладення договору, суперечить вимогам вищезазначеної норми, оскільки не враховує положення ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", а також не відповідають вимогам розумності та справедливості. 04.03.2019 року листом, спрямованого на адресу ТОВ «Авто Просто»: Столичне шосе, 90, 4-й поверх, Київ, 03045, [PERSON] звернулась з вимогою визнання даного договору недійсним та про повернення грошових коштів, тобто фактично розірвати даний договір, на який вона не погоджувалась у встановлений ЗУ «Про захист прав споживачі», з дотриманням встановлених у п. 12.1.4 ст. 12 договору строків її подання. Своїм листом від 25.03.2019 року ТОВ «Авто Просто» на лист [PERSON] від 04.03.2019р. повідомило про порядок розірвання договору відповідно до ст.12 п.12.1.1. Договору. Відтак, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо того, що договором не передбачено зобов`язання ТОВ "АВТО ПРОСТО" повернути учаснику усі сплачені кошти, у зв`язку із передбаченим положенням ст. 12 п.12.1.1 Договору. У розумінні ст. 509 ЦК України, з поданням позивачем заяви про розірвання договору, на підставі положень його п. 12.1.4 ст. 12, між сторонами виникло грошове зобов`язання, у якому ТОВ "АВТО ПРОСТО" було зобов`язано повернути позивачу всю суму коштів, сплачених за договором про адміністрування, протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї заяви. Суд не вважає доведеними посилання позивача на «пірамідальну схему» в діяльності відповідача, так як ТОВ «Авто Просто» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в їх діях відсутні ознаки "пірамідальної схеми: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; - компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; - відсутність продажу або споживання товару. Така ж правова позиція викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-40цс13, яка врахована судом відповідно до ст. 263 ч.4 ЦПК України. Разом з тим, інші доводи позивача, зокрема щодо ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності щодо визначення початкової ціни на автомобіль, введення позивача в оману знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Дослідивши надані суду докази суд вважає, що в оспорюваних правочинах не в повній мірі викладена інформація стосовно надання послуг, що є порушенням ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до даної норми споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Позивачу на момент вчинення спірного правочину не було надано роз`яснення щодо предмету договору, а саме те, що предметом є надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля - продаж авто. Тобто, позивач мав на меті придбати саме автомобіль, а не послугу. Посилання відповідача на те, що у даному випадку предметом договору був не автомобіль, а саме надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах, не може братися до уваги, оскільки позивачем угода укладалася саме для придбання автомобіля з прив`язкою до поточної ціни, яка була оголошена. При цьому ціна в договорі не визначена. За таких обставин підлягає застосуванню ч.1 п. 7 ч. 3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до даної норми забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що, зокрема, вводить споживача в оману. Згідно із ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Недійсність такого правочину встановлена законом. Тобто, відповідно до положень ч.2 ст. 215 ЦК України у даному випадку має місце нікчемний правочин і додаткове визнання його недійсним судом не вимагається. Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним договору №801809 від 08.02.2019 року задоволенню не підлягає. За таких обставин посилання представника ТОВ «Авто Просто» на ч.1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, судом до уваги братися не можуть. Таким чином, згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На виконання умов вказаних нікчемних правочинів позивач сплатила ТОВ «Авто Просто» суму коштів у розмірі 234035,00 грн. та ТОВ "АТ Сервіс" суму коштів у розмірі 19454,21 грн., однак автомобіль не отримала. У своїх запереченнях відповідач розрахунок позивача не спростував. Вказані сума мають бути стягнуті з відповідачів. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного позовні підлягають частковому задоволенню і з ТОВ «Авто Просто» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума коштів у розмірі 234035,00 грн., а з ТОВ "АТ Сервіс" на користь позивача підлягає стягненню 19454,21 грн. Заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до пп.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Разом з цим, позивачем не доведено спричинення їй моральної шкоди, не надано обґрунтованого розрахунку її розміру (30000,00 гривень), з урахуванням чого, ця позовна вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відповідно до\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору під час звернення до суду на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в сумі 3601,55 гривень, який складається із судового збору в сумі 2340,35 гривень (1% від 234035,00 гривень), 840,80 гривень (мінімальний розмір судового збору, якщо підлягає сплаті під час зверненню до суду з майновою позовною вимогою станом на 19.11.2019 року) та витрат на забезпечення позову в сумі 420,40 гривень, підлягає стягненню на користь держави з відповідачів пропорційно до заявлених до них позовних вимог, а саме: з ТОВ "Авто Просто" підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2550,55 гривень (2340,35 гривень+210,20 гривень), а з ТОВ "АТ Сервіс" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1051,00 гривень (840,80+210,20 гривень). Разом з цим, позивачем вказано в позовній заяві, що нею понесені витрати на правничу допомогу на підтвердження чого надано договір № ВТА0030 від 01.03.2019 року, укладений між Адвокатським об`єднанням в особі адвоката Веріковської Т.А. Ваше право" та [PERSON] , проте доказів оплати цих послуг суду не надано, у зв`язку з чим, ці витрати відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Outcome: partial