Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування та пені. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 20.07.2013 року в м.Севастополі сталась ДТП за участю автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та був під керуванням [PERSON] Оскільки відповідальність власника автомобіля, з вини якого сталась ДТП, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 0738325 від 22.02.2013 року була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачем 01.10.2013 року було подано заяву про страхове відшкодування, на підставі якої відповідачем було прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 12 088 грн. 32 коп., про що видано страховий акт №ОЦВ-13-9538/1. Однак, станом на день подання позову до суду позивач не отримав від відповідача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду. Позивач та третя особа у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. У судове засідання відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» свого представника не направив, однак подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги визнав частково, зокрема у позовних вимогах позивача про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій та витрат на правову допомогу просив суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] 20.07.2013 року приблизно о 16.45 год. по вул. Горпищенко в м.Севастополі, АР Крим рухаючись попереду в попутному напрямку, прийняв положення для повороту ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Деу» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Нахимовського районного суду міста Севастополя від 30.08.2013 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.6). Між власником автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] та ВАТ «НАСК «Оранта» 22.02.2013 року укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 0738325, вказаний факт сторони також не оспорюють. Страховим випадком за умовами Договору є пошкодження застрахованого автомобіля. Відповідно до страхового акту № ОЦВ-13-9538/1 пошкодження транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 12 088 грн. 32 коп., вказаний факт сторони не оспорюють. Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У частині вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування необхідно відмовити, тому що п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Вказана норма регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб'єктом цього договору. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial