Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів - Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та [PERSON], за змістом заявлених вимог просив: «стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 52348,28грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 144468,53грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00грн.». Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що [PERSON] є власником автомобіля Mitsubishi Grandis, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 22 червня 2015 року о 14 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER] в м. Києві на перехресті пр. Ватутіна та бул. Перова порушив Правила дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивачу заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. 27 червня 2015 року слідчим відділом Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві відомості за даною ДТП було внесено до ЄРДР. Зібраними під час досудового розслідування матеріалами підтверджується вина [PERSON] в порушенні ПДР України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП. Оскільки [PERSON] є громадянином іншої держави та постійно перебуває за межами України, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні досі триває. 12 квітня 2016 року позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання страхового випадку. Згідно звіту про оцінку вартості збитку, завданого позивачеві внаслідок пошкодження транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Grandis, державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП становила 261558,20грн., вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 624453,73грн., вартість аварійно пошкодженого автомобіля складає 67089,67грн. В даному випадку власнику транспортного засобу має бути відшкодована різниця між вартість транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію автомобіля з місця пригоди. За проведення оцінки завданих збитків позивачем сплачено 500,00грн. Листами від 27 липня 2015 року та від 08 лютого 2016 року МТСБУ відмовило позивачеві у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження. Позивач вважає таку відмову безпідставною та незаконною, тому змушений звернутися з цим позовом до суду та просить стягнути з МТСБУ 50000,00грн. страхового відшкодування за шкоду заподіяно майну, а також 2348,28грн. за лікування. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року відкрито провадження у даній справі. (а.с.68) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 грудня 2016 року компетентному суду Республіки Білорусь доручено провести процесуальні дії по врученню відповідачеві [PERSON] копії позовної заяви з додатками, допитати зазначену особу в якості відповідача та повідомити його про час та місце розгляду справи. Провадження в справі зупинено. (а.с.73-74) Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2017 року справу передано в провадження головуючого - судді Савлук Т.В. (а.с.81) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2018 року відновлено провадження у справі. (а.с.109) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 30 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині вимог, які пред'явлено до відповідача [PERSON] - залишено без розгляду. (а.с.110-111) 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, яка долучена до матеріалів справи (а.с.115-116), в якій зазначив, що до іноземної страхової компанії, яка видавала сертифікат «Зелена карта» на автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER], з приводу виплати страхового відшкодування він не звертався та такого відшкодування не отримував. Вина водія [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами - схемою ДТП, показаннями водіїв учасників ДТП, висновком автотехнічної експертизи тощо. Діючим законодавством на позивача не покладається обов'язок по доказуванню вини відповідача в заподіянні шкоди, він зобов'язаний довести лише факт заподіяння шкоди та її розмір. Наявність судового рішення в даному випадку було б лише підставою для звільнення від доказування. Крім того, на час ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал». Представник відповідача МТСБУ - Ратушний С.І. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов(а.с.96-97), в яких зазначив, що матеріали справи не містять доказів притягнення [PERSON] до кримінальної або адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, що призвели до завдання позивачу тілесних ушкоджень та пошкодження його майна. Крім того, МТСБУ має відшкодовувати шкоду лише в разі не здійснення такого відшкодування страховиком, що видав страховий сертифікат «Зелена картка». При цьому, МТСБУ не відмовляв позивачеві у здійсненні відшкодування, а лише повідомив про зупинення розгляду справи про відшкодування шкоди та умови поновлення такого розгляду, як це передбачено ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому вважає вимоги позивача про стягнення регламентної виплати передчасними. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Застосування цього способу захисту здійснюється і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Згідно ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Судом встановлено, що власником автомобіля Mitsubishi Grandis, державний реєстраційний номер [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.6) Як убачається з наявних у справі доказів, на підставі рапорту старшого інспектора СОМ ДТП ВДАІ Дніпровського району міста Києва старшого лейтенанта міліції [PERSON] від 23 червня 2015 року (а.с.9) та рапорту інспектора СОМ ДТП ВДАІ Дніпровського району ГУМВС України в місті Києві капітана міліції [PERSON] від 25 червня 2015 року (а.с.8) до ЄРДР 27 червня 2015 року було внесено відомості про те, що «22 червня 2015 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин в м. Києві на перехресті бул. Перова - пр. Ватутіна автомобіль Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] (Білорусь) під керуванням водія [PERSON], здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Grandis, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП водій автомобіля Mitsubishi Grandis [PERSON] та пасажир даного автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були доставлені до ЛШМД м.Києва». (а.с.7, 7-зворот) Також наявна копія протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 червня 2015 року по факту ДТП зі схемою та фототаблицею до цього протоколу, в яких відображена дана подія. (а.с.10-17) За змістом протоколу допиту свідка [PERSON] від 13 липня 2015 року, з приводу дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за його участі 22 червня 2015 року, [PERSON] були надані детальні пояснення з приводу даної пригоди та зазначено, що він вважає винним виключно себе, оскільки виконував маневр лівого повороту в забороненому для цього місці та не надав дорогу автомобілю Mitsubishi Grandis, державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.19-20) Також, 13 липня 2015 року органами досудового розслідування за участю [PERSON] та [PERSON] було проведено слідчий експеримент, що відображено у відповідному протоколі. (а.с.25-26) На підставі постанови слідчого від 14 липня 2015 року (а.с.27) судовим експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в місті Києві, проведено автотехнічну експертизу та 24 липня 2015 року складено висновок №354ат. (28-30) Згідно висновку автотехнічної експертизи експертами встановлено: «В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] (Білорусь), [PERSON] повинен був керуватися вимогами пунктів 33.5.16, 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] (Білорусь), [PERSON] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пунктів 33.5.16, 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] (Білорусь), [PERSON], експертом, з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам пунктів 33.5.16, 10.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Mitsubishi Grandis, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля Mitsubishi Grandis, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], з технічної точки зору, з моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосування екстреного гальмування, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, державний номерний знак [NUMBER] (Білорусь). В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Mitsubishi Grandis, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається». Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, та враховуючи, що стороною відповідача не надано будь-яких доказів невинуватості [PERSON] у вчиненні ДТП, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме внаслідок недотримання водієм [PERSON] 33.5.16, 10.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Разом з тим, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ч.ч.1, 2 ст.999 ЦК України). Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 1.11 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий сертифікат "Зелена картка" є страховим сертифікатом єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті. Пунктом 10.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом "Зелена картка", що визнається і діє в цих країнах. Пунктом 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено обов'язок страховика відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином договір міжнародного страхування «Зелена карта» є тим договором, яким врегульовано питання прав та обов'язків страховика та застрахованої особи, щодо відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою , що мала місце в країнах відвідування зазначених у даному договорі, що є відмінним від країни укладення такого договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України) Пунктами 39.1, 39.2.1. ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Основним завданням МТСБУ, серед іншого, є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до підпункту б) пункту 41.2. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду. Позивач стверджує в своїй відповіді на відзив (а.с.115-116) про те, що жодних страхових виплат з приводу даної ДТП він не отримував та до страхових компаній з цього приводу не звертався. В свою чергу, відповідачем - МТСБУ в порушення вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано суду жодного доказу на підтвердження викладених в запереченнях (відзиві) на позовну заяву тверджень про те, що така виплата могла мати місце. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, де зазначив про наявність у нього полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0474859, виданий позивачеві ПрАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» зі строком дії з 27 грудня 2014 року по 26 грудня 2015 року, так і номер «Зеленої картки», виданої [PERSON] - №ВУ/03/11294865 з терміном дії з 15 червня 2015 року по 29 червня 2015 року. (а.с.34) МТСБУ листом від 27 липня 2015 року №8/3-03/21094 повідомило [PERSON], що бюро перевіряє наявність у відповідної особи чинного страхового сертифікату «Зелена картка» та запропоновано надати певні документи, в залежності від виду заявленої шкоди. (а.с.51-53) В подальшому, на звернення представника [PERSON] - [PERSON], МТСБУ надало письмову відповідь датовану 08 лютого 2016 року (вих. №8/3-03/3227), з посиланням на положення абзацу 4 пункту 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомило, що з урахуванням розпочатого кримінального провадження по факту ДТП, перебіг строку на прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати припиняється до дати коли МТСБУ стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, запропоновано, для поновлення розгляду даної справи надати до МТСБУ належним чином завірену копію вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження. (а.с.50) Разом з тим, за змістом пункту 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, припиняється перебіг строку на прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплатити, а не припиняється розгляд справи в МТСБУ. На дату звернення з цим позовом до суду та під час розгляду цивільної справи, процесуальне рішення за результатами розгляду кримінального провадження щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 червня 2015 року, о 14 годині 00 хвилин, в м. Києві на перехресті пр. Ватутіна та бул. Перова за участі транспортних засобів під керуванням [PERSON] та [PERSON], не прийнято. Зазначена обставина впливає на порушення прав потерпілої від ДТП особи щодо виплати/отримання нею як компенсації майнової та моральної шкоди, так і страхового відшкодування (регламентної виплати). В пункті 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved