Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

21.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми зайво отриманої пенсії в розмірі 19076 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник заперечили проти позову, мотивуючи його безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Дослідивши пенсійну справу № 821090, судом встановлено, що 07.04.2014 року відповідач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові із заявою про призначення пенсії за віком, при цьому надала необхідні документи. Відповідачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. На підставі цього відповідачу була нарахована та виплачена вищевказана одноразова грошова допомога в розмірі 19076 грн. Пред'являючи позов до суду, позивач вимагає повернення від відповідача вказаних вище сум як безпідставно виплачених, оскільки [PERSON] з 17.11.1981 року по 26.08.2003 року та з 02.01.2004 року по 31.03.2014 року працювала на посаді викладача комунального позашкільного закладу Чернігівської музичної школи № 1 ім. Вільконського, що не відноситься до посад, які мають право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому позивач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 04.11.1999 року № 909, якою затверджено Перелік закладів установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Суд не погоджується з таким твердженням позивача через наступне. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про освіту" позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 6.05.2001 року "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" музичні школи віднесено до позашкільних навчальних закладів. Виходячи з вимог вищевказаної постанови, Чернігівська музична школи № 1 ім. Вільконського належить до системи позашкільної освіти. Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 року "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада викладача музичної школи включена до переліку посад працівників робота на яких дає право пенсію за вислугу років. Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (зі змінами) встановлено, що право на пенсію за вислугою років мають вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл. Дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї. Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки позивача, покладені в основу позову є незаконними та безпідставними. Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку також посилається позивач, встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. В даному випадку, позивачем жодним чином не доведено факту будь-яких зловживань чи подання недостовірних даних з боку [PERSON], навпаки, перевірка наявності у заявника підстав для призначення тих чи інших соціальних виплат є обов'язком посадових осіб тих органів, якими ці виплати призначаються. 24.04.2014 року [PERSON] сама зверталась до головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з приводу правильності нарахування належних пенсійних виплат. Дане звернення було переадресовано для розгляду до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, яке своїм листом від 06.05.2014 року за № 287/11/П-3 сповістило відповідача, що пенсія їй призначена та виплачується згідно чинного законодавства. За таких обставин, заявлений позов підлягає відхиленню.

Outcome: dismissed