Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У серпні 2018 року позивачка звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: м. Суми по вул. Люблінська (попередня назва Якіра), 25 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2013 року, виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори. Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, але у будинку не проживають, забрали усі належні речі та разом із сином виїхали проживати у іншу державу. У вказаному будинку не проживають більше 10 років, але з реєстраційного обліку не знялися. Просить усунути перешкоди в користуванні її власністю житловим будинком за адресою: м. Суми, вул. Люблінська (попередня назва Якіра), 25 шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили користування вказаним будинком. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі із зазначених у позовній заяві обставин та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з*являються, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що маються розписки про отримання судових повісток, про причини неявки суд не повідомляли. Вислухавши позивачку, пояснення свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим\~Кодексом, звернутися др суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2013 року, виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори позивачки належить ? частка житлового будинку за адресою: м. Суми по вул. Люблінська (попередня назва Якіра), 25 Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні у будинку «Центру надання адміністративних послуг» від 30.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (попередня назва Якіра), 25 (а.с.10) Відповідно до ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка є співвласником житлового будинку за адресою: Суми по вул. Люблінська, 25, але обмежена у праві розпоряджатися даним будинком. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383 ЦК України\~та ст.\~150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відподачі відсутні за місцем реєстрації більш одного року. Частиною 2 статті 405 ЦК України вказано, що член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Відповідачами не надано доказу про встановлення між нею та позивачем домовленості щодо поважності причин відсутності та умов продовження реєстрації у зв*язку з виїздом на інше місце проживання. Відповідачі на час реєстрації були членом сім'ї позивачки, але відсутні за місцем реєстрації більш 1 року, в зв'язку із чим втратили право на користування вказаним будинком, що належить позивачці. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати мають бути покладені на відповідачку, але позивачка наполягає на залишення судових витрат за нею.

Outcome: approved