Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона від шлюбу з [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Козятинського міськрайонного суду від 03.11.2011 року. З часу припинення шлюбних відносин, син сторін проживає разом із позивачем і знаходиться на її вихованні та утриманні. [PERSON] зазначає, що відповідач жодного з покладених законом обов'язків не виконує, не бере участі у вихованні сина. Таким чином, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, [PERSON] має бажання виїхати з сином за кордон, оскільки вона отримала в Республіці Польща офіційну роботу за контрактом, має там місце проживання і матиме можливість забезпечити матеріальну базу для всебічного розвитку дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини [PERSON] вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, тому звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Ухвалою суду від 17 травня 2017 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійнх вимог на предмет спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Також не заперечує проти винесення судом рішення про позбавлення його батьківства у відношені сина [PERSON], [INFO] В судове засідання представник органу опіки та піклування Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області не з'явився, надіславши суду листа, відповідно до якого підтримує позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у повному обсязі та не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] Також просить розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2010 року, судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 3 листопада 2011 року по справі № 2-1275/11, шлюб, зареєстрований 14 лютого 2010 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 202, між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Дане рішення набрало чинності 15.11.2011 року. З довідки виконавчого комітету Непедівської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 186 від 12.04.2017 року, судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. До складу її сім'ї входить [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.04.2017 року, складеного комісією в складі Непедівського сільського голови [PERSON], депутатів Непедівської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживає у власному будинку в [ADDRESS]. В будинку наявні усі необхідні для життєдіяльності людини продукти харчування. Сім'я [PERSON] проживає в добрих умовах, забезпечена продуктами харчування. В будинку наявні місця для навчання та відпочинку дитини. Між членами сім'ї існують доброзичливі, теплі стосунки. Житлові умови повністю відповідають вимогам проживання неповнолітньої дитини (а.с. 12). Матеріалами справи також встановлено, що син сторін [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні в [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, не піклується про неї, матеріально не утримує, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved