Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Головного управління державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі на свою користь моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. В обгрунтування позову вказала, що 18.12.2019 р. Департамент правового забезпечення Державної податкової служби України розглянув її скаргу на вимогу зі сплати єдиного соціального внеску та дійшов висновку про її обгрунтованість та скасував раніше сформовану вимогу одночасно зобов`язавши відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника. Виконуючи вказане рішення, відповідач відкликав з примусового виконання скасовану вимогу та повернув їй стягнуті кошти. 08.06.2021 р. державним виконавцем Генічеського РВ ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в межах якого арештовані її кошти, що зберігаються на поточному рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк". Отримавши доступ до матеріалів виконавчого провадження через автоматизовану систему дізналася, що на виконання до державної виконавчої служби відповідач подав вимогу №ф-21984-13 від 12.11.2020 р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на суму 6295,30 грн. Розмір заборгованості відповідає нарахуванням за період від 01.01.2020 р. по 31.09.2020 р. Нарахування недоїмки, з наступним формулюванням нової вимоги після скасування попередньої, на її думку, означає, що вказівка вищестоящего органу про приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника відповідачем проігнорована. 24.06.2021 р. вона подала письмове звернення до відповідача з проханням припинення нарахування недоїмки зі сплати ЄСВ, в найкоротший термін привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та її інтегровану картку платника згідно вимог ДПС України з відкликанням вимоги №ф-21984-13 із державної виконавчої служби. 07.07.2021 р. відповідач відкликав вимогу з державної виконавчої служби, а 14.07.2021 р. арешт з її поточного рахунку знято. Вказує, що між халатним та безвідповідальним ставленням працівників відповідача до виконання вказівок вищестоящего органу, посадових обов`язків/службових інструкцій та спричиненням їй моральної шкоди існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, який полягає у стресі, розчаруванні, відчуття несправедливості, такі емоції характеризували її психоемоційний стан в момент отримання повідомлення банківської установи про арешт її коштів. Невизначеність про їх подальшу долю тривала більше місяця від 08 червня до 14 липня. У вказаний час, вона була позбавлена можливості користуватися своїми трудовими виплатами, які надійшли на рахунок під час дії арешту. Негативними переживаннями супроводжувалося очікування результатів розгляду її звернення до відповідача, чи визнає він самостійно свою помилку, чи все ж таки доведеться звертатися до суду за захистом, через це нести додаткові витрати пов`язані із розглядом справи, що в умовам браку суддів займе тривалий час, за який доступ до коштів буде неможливий. Оплата виконавчого збору та витрат виконавчого провадження викликало новий стрес та відчуття несправедливості. Розмір завданої їй моральної шкоди оцінює у 5 тис. грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.08.2021 року представником Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ЄДРПОУ 43143201), процесуальний правонастпник Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ЄДРПОУ ВП 43995495) подано відзив на позовну заяву, у якому вказав, що рішенням про результати розгляду скарги від 18.12.2019 р. №13474/6/99-00-08-06-01, скаргу ФОП [PERSON] задоволено, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2019 р. №Ф-3498-54 скасовано. Під час розгляду скарги встановлено, що позивачка не зареєстрована як фізична особа-підприємець згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно даних ІС "Податковий блок" [PERSON] як фізична особа-підприємець перебуває на обліку за станом "0" - платник податків за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Генічеській ДПІ з 31.01.2002 р. Задовольняючи скаргу позивачки та скасовуючи вимогу, ДПС України зобов`язало Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника. З метою приведення у відповідність облікових даних, зобов`язано звернутися до державного реєстратора та Головного управління Пенсійного фонду для отримання архівного витягу/інформації щодо реєстрації [PERSON] , яку згідно даних інформаційної системи органів доходів та зборів зареєтровано якфізичну особу-підприємця до 01.07.2004 р., але не включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На виконання вимог рішення ДПС України, сектором податкових сервісів Генічеського управління направлено листи до Головного управління Пенсійного фонду України від 16.06.2020 №4965/9/21-22-080 та Відділу регіонального розвитку Генічеської РДА від 16.06.2020 №4964/9/21-22-080 щодо надання архівного витягу по даному платнику, але відповіді не надходило. Вказує, що відсутність в Єдиному державному реєстрі відомостей ро фізичну особу-підприємця [PERSON] , яка набула такого статусу до початку його функціонування та формування, не свідчить про припинення здійснення підприємницької діяльності. оскільки таке припинення здійснюється виключно за процедурою, встановленою Законом України №755. Зазначає, що позивачка у позові не навела жодних належних обгрунтувань щодо факту заподіяння їй моральних або фізичних страждань внаслідок протиправної поведінки саме Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, не зазначила, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, а також не підтвердила наявності причинного зв`язку між моральною шкодою та протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю. Звертав увагу, що за п. 1 постанови КМУ від 30.09.2020 р. №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" вирішено ліквідувати як юридичні особі публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком з додатком, до якого, у тому числі включено Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Наказом ДПС України від 30.09.2020 р. №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи ДПС територіальні органи за переліком з додатком. до якого, зокрема включено Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Наказом ДПС України від 24.12.2020 р. №755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" розпочато з 01.01.2021 р. здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються. Вважає, що відповідачем у справі має виступати процесуальний правонаступник Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ЄДРПОУ 43143201) - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ЄДРПОУ ВП 43995495). Просив замінити відповідача, відмовити у задоволенні позову. 19.08.2021 року позивачкою подано відповідь на відзив, у якій вважала, що суд має залучити як правонаступника теперішнього відповідача, продовжити розгляд справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової службиУкраїни №13474/6/99-00-08-16-01 від 18.12.2019 р., вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2019 р. №Ф-3498-54 ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття вказаного рішення, а скаргу фізичної особи [PERSON] від 12.11.2019 №б/н задовольнити, зобов`язати ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника з урахуванням вищенаведеного, згідно вимог чинного законодавства. З метою приведення у відповідність облікових даних зобов`язати ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернутись до державного реєстратора та Головного управління Пенсійного фонду для отримання архівного витягу/інформації щодо реєстрації [PERSON] , яку згідно даних інформаційної системи органів доходів і зборів зареєстровано як фізичну особу - підприємця до 01.07.2004, але не включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. справи 5-7). Згідно листа Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №12537 від 04.03.2020 р., на заяву [PERSON] повідомлено, що 08.07.2019 р. винена постанова про відкриття виконавчого провадження згідно вимоги №Ф-3498-54 від 09.11.2018 р. виданої ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу у розмірі 15819,54 грн. В ході проведення виконавчих дій стало відомо, що боржник працює, в зв`язку із чим 18.07.2019 р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Надійшло повідомлення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі згідно якого вимога від 09.11.2018 р. №Ф-3498-54 у сумі 15819,54 грн. складена на [PERSON] скасована. 31.01.2020 р. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.5 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". З заробітної плати [PERSON] стягнуто борг у розмірі 5115,55 грн. на користь стягувача (арк. справи 8). Згідно заяви [PERSON] на ім`я начальника ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, без дати та номера, просила перерахувати помилково сплачені кошти у сумі 5115,55 грн. (арк.справи 9). Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі повідомило [PERSON] про те, що станом на 30.03.2021 р. заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску складає 6295,30 грн. (арк. справи 14). Постановою старшого державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.06.2021 р., при примусовому виконанні вимоги №ф-21984-13 виданої 12.11.2020 р. ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 6295,30 грн., накладено аркшт на грошові кошти боржника (арк. справи 10-11). 16.06.2021 р. за вих. №4965/9/21-22-080 на адресу ГУ ПФ України надіслано лист із проханням надання архівного витягу/інформації, по платника, які згідно даних інформаційної системи органів ДПС зареєстровані як фізичні особи підприємці, але не включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зокрема щодо [PERSON] , з метою приведення у відповідність облікових даних (арк. справи 36). Аналогічного змісту лист надіслано на ім`я Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації 16.06.2020 р. №4964/9/21-22-080 (арк. справи 37). 24.06.2021 р. [PERSON] звернулася до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із заявою у якій просила припинити нарахування недоїмки зі сплати ЄСВ, в найкоротший термін привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та її інтегровану картку платника податків згідно вимог ДПС України з відкликанням вимоги №ф-21984-13 із державної виконавчої служби (арк. справи 15). Згідно листа Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.07.2021 р. №4535/5/21-22-13-03, на адресу Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ГУ ДПС повідомило, що узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 12.11.2020 р. №Ф 21984-13 на суму 6295,30 грн. по ФОП [PERSON] вважається скасованою у зв`язку із помилково нарахованою. Просили закінчити виконавче провадження у зв`язку зі скасуванням вищевказаного документа (арк. справи 16). Постановою старшого державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.07.2021 р., при примусовому виконанні вимоги №ф-21984-13 виданої 12.11.2020 р. ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 6295,30 грн.,знято арешти з усіх рахунків, що належать [PERSON] (арк. справи 17-18). Згідно квитанції №0.0.2192431999.1 від 12.07.2021 р. [PERSON] сплачено на рахунок Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 186,10 грн., з призначенням платежу сплата заборгованості (арк. справи 21). Таким чином, вимоги відповідача до позивачки були неправомірними, що встановлено рішеннями Державної податкової служби України. Згідно положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Загальні підходи по відшкодуванню моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року (справа № 464/3789/17), в якій суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Відсутність наслідків у формі розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, пункти 86, 89, від 20.10.2011 року, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, пункт 71, від 22.11.2005 року). Отже, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 (справа №464/3789/17). Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн. позивачка пов`язує з тим, що відповідач протиправно вимагав з неї 6295,30 грн., а тому, в цілому саме цією сумою мала б бути визначена моральна шкода, але оскільки відповідач утримується за кошти платників податків до яких вона відноситься,

Outcome: partial