Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником 2/5 частин квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками згаданої квартири є [PERSON] , [PERSON] , яким належить 3/5 частини квартири. Загальна площа квартири [ADDRESS] становить 68,9 кв м. Вона обладнана двома лоджіями площею 3,4 кв м та складається з трьох кімнат житловою площею 41,1 кв м, у тому числі: перша кімната площею 14,7 кв м, друга кімната площею 9,3 кв м, третя кімната площею 17,1 кв м, кухні площею 7,1 кв м, коридору площею 2,7, 5,0, 4,6 кв м, ванної площею 2,7 кв м, вбиральні площею 1,2 кв м, комори площею 1,1 кв м. [PERSON] стверджував, що він та відповідачі не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою [ADDRESS] . З урахуванням наведеного позивач просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши йому в користування кімнату площею 16,44 кв м з лоджією, відповідачеві [PERSON] - кімнату площею 17,1 кв м, відповідачеві [PERSON] - кімнату площею 9,5 кв м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначила, що вона є власником 2/5 частин квартири [ADDRESS] , [PERSON] належить на праві власності 1/5 частина цієї квартири. Відповідач стверджує, що між співвласниками житла склався порядок користування ним, за яким [PERSON] користується кімнатою площею 14,7 кв м, в якій зробила ремонт, [PERSON] - кімнатою площею 17,1 кв м, натомість позивач користується кімнатою 9,3 кв м. [PERSON] стверджувала, що виділення [PERSON] , у користування кімнату площею 14,7 кв м, яку вона займає, є невиправданим втручанням у її право на повагу до житла. Також відповідач наголосила на необґрунтованості позовних вимог [PERSON] в частині поділу особових рахунків, позаяк ним не надано жодного доказу на підтвердження того, що він звертався до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" з заявою про укладення окремого договору з надання житлово-комунальних послуг. З цих підстав [PERSON] просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" подало до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначило, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" є неналежним відповідачем у справі в частині вимог про поділ особових рахунків, оскільки такі повноваження має КП "Центр комунального сервісу". У зв`язку з цим відповідач просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог в частині поділу особових рахунків. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя, однак визнала той факт, що кімнату площею 14,7 кв м у квартирі [ADDRESS] тривалий час займає відповідач [PERSON] , у цій кімнаті нею зроблено ремонт, а тому не заперечувала проти виділення її довірителеві в користування кімнати площею 17,1 кв м, [PERSON] - кімнати площею 14,7 кв м з лоджією, а [PERSON] - кімнати площею 9,3 кв м з лоджією. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, надіслали до суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав, визнаних судом неповажними. Представник відповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності. Заслухавши вступні слова представника позивача, представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що сторони справи є власниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] належить по 2/5 частини цієї квартири кожному, а [PERSON] - 1/5 частини (а. с. 10, 66-69). У технічному паспорті на квартиру зазначено, що її загальна площа становить 68,9 кв м. Вона обладнана лоджіями площею 3,4 кв м та складається з трьох кімнат житловою площею 41,1 кв м, у тому числі: перша кімната площею 14,7 кв м, друга кімната площею 9,3 кв м, третя кімната площею 17,1 кв м, кухні площею 7,1 кв м, коридору площею 2,7, 5,0, 4,6 кв м, ванної площею 2,7 кв м, вбиральні площею 1,2 кв м, комори площею 1,1 кв м (а. с. 71-73). Між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, позаяк вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою [ADDRESS] . На сьогодні позивач [PERSON] користується кімнатою площею 9,3 кв м, відповідач [PERSON] - кімнатою площею 14,7 кв м, а відповідач [PERSON] - кімнатою площею 17,1 кв м. За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі №308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою [ADDRESS] вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним. Встановлюючи порядок користування квартирою [ADDRESS] , суд виходить з того порядку, який склався між сторонами на сьогодні, проте ураховує те, що відповідач [PERSON] користується кімнатою площею 17,1 кв м, яка вочевидь не відповідає його частці у праві власності на квартиру, а тому суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування [PERSON] кімнату площею 17,1 кв м, [PERSON] - кімнату площею 14,7 кв м, а [PERSON] - кімнату площею 9,3 кв м. Також суд виділяє відповідачам у користування лоджії, вихід на які є лише з кімнат, виділених судом їм у користування. Поряд з цим суд залишає у спільному користуванні сторін справи коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору. Щодо вимог [PERSON] про поділ особових рахунків суд зазначає таке. Ст. 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правилами користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Системний аналіз вищезазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2020 року у справі №711/8946/18). З огляду на викладене [PERSON] вправі звернутися до суб`єкта, уповноваженого здійснювати нарахування плати за житлово-комунальні послуги щодо поділу особових рахунків лише після набрання чинності рішенням щодо визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] . Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині поділу особових рахунків задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує судовий збір у сумі 704,80 грн з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 356, 358, 382, 383 ЦК України,

Outcome: partial