Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач - ПАТ «МетаБанк» (нова назва АТ«МетаБанк») звернувся до суду із позовом до відповідача - [PERSON] , який в подальшому уточнював, і остаточно просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 626600000017 від 17.07.2006 р. у розмірі - 3 250,36 доларів США заборгованості по простроченим процентам, 40 916,98 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також стягнути судові витрати у вигляді 1 826,47 грн. судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 17.07.2006 року між АБ "Металург", правонаступник якого ПАТ «МетаБанк» (нова назва АТ«МетаБанк»), та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживче кредитування під заставу (кредитний договір) № 626600000017, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 дол. США на термін до 14.07.2026 року включно, зі сплатою 14,5% річних Свої зобов`язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 29.06.2016 р., утворилась заборгованість у розмірі - 3 250,36 доларів США - по простроченим процентам, та 40 916,98 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, подав до суду зустрічний позов до АТ "МетаБанк" посилаючись на те, що під час укладення та виконання умов кредитного договору були порушені його права як споживача фінансових послуг, оскільки банк не надав повної і достовірної інформації щодо умов кредитного договору та його загальної вартості, що є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та призвело до укладення договору на вкрай невигідних для неї умовах. Посилаючись на таке, відповідач просив суд визнати недійсним кредитний договір № 626600000017 від 17.07.2006 р., який був укладений між ним та АБ "Металург", правонаступник якого ПАТ «МетаБанк» (нова назва АТ«МетаБанк»). Ухвалою суду від 19.01.2018 року зазначені цивільні справи були об`єднання в одне провадження для їх спільного розгляду. Відповідно до заперечень, наявних в матеріалах справи, представник позивача, за первісним позовом, позовні вимоги, первісного позову, підтримав в повному обсязі. У зустрічному позові просив відмовити, посилаючись на те, що при укладенні оспорюваного відповідачем кредитного договору йому була надана повна та достовірна інформація про умови договору, тип відсоткової ставки, можливі кредитні ризики, та повну сукупну вартість кредиту, і банком були дотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживача». Судове засідання просив провести за його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення, в яких первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки заявлені вимоги є незаконними та суперечать умовам кредитного договору і приписам чинного законодавства. Щодо зустрічного позову просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. В попередніх судових засідання представник відповідача первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами першою та третьою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК). Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК). Загальні підстави недійсності правочину встановлені частиною 1 статті 215 ЦК, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу. Правилами частин 1-3 статті 203 ЦК визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Закон України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні відносини. За змістом статей 11, 18 Закону до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною другою статті 19 Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2006 року між АБ "Металург", правонаступник якого ПАТ «МетаБанк» (нова назва АТ«МетаБанк»), та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживче кредитування під заставу (кредитний договір) № 626600000017, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 дол. США на термін до 14.07.2026 року включно, зі сплатою 14,5% річних. Кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача і витрачено за призначенням, що підтверджується випискою за рахуноком від 17.07.2006 року Відповідач скористався кредитним коштами, до банку з приводу роз`яснення положень кредитного договору чи за отриманням додаткової інформації щодо окремих положень цього договору не звертався. Доказів істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін у кредитному договорі та ознак обману в діях банку, відповідач та його представник суду не надали. За таких обставин суд робить висновок, що [PERSON] добре розумів умови кредитного договору і зокрема, умови відповідальності за порушення ним зобов`язань, та не спростовав презумпцію правомірності цього правочину, тобто того, що при укладенні кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, і дійшов добровільної згоди на запропоновані банком умови кредитного договору. Відсутність порушень вимог статті 203 ЦК та вимог статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» є підставою для відмови в позові про визнання кредитного договору недійсним. З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] у задоволенні його позову у повному обсязі через необґрунтованість та недоведеність. Щодо первісного позову Акціонерного Товариства «МетаБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно ст.ст. 526,527,536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, і станом на 29.06.2016 р., має заборгованість у розмірі - 3 250,36 доларів США - по простроченим процентам, та 40 916,98 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань. Згідно п.12 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, в зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги АТ "МетаБанк" обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору.

Outcome: approved