Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири на прилюдних торгах. [PERSON] обґрунтовано тим, що відповідачі не виконують свої зобовязання за кредитним договором, зобовязання за яким забезпечені заставою вказаної квартири. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], просить визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 19.12.2007 року, який укладений між ним та відповідачем за зустрічним позовом, оскільки пройшов строк позовної давності, на протязі якого ПАТ «Універсал Банк» міг звернутися із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» підтримав, з підстав, викладених в заяві. Також в судовому засіданні просив суд визнати поважними причини пропуску позовної давності, оскільки банк дізнався про те, що майно, яке перебуває в іпотеці, перебуває в спільній сумісній власності із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в 2016 році. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, оскільки законом передбачено виключні випадки визнання іпотеки припиненою, та така підстава, як пропуск строку позовної давності для припинення іпотеки не передбачена. Представник відповідачів за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, заперечив проти задоволення позову ПАТ «Універсал Банк», зустрічний позов підтримав. Суду зазначив, що оскільки позивач звернувся в суд із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки поза межами строку позовної давності, а тому іпотека є припиненою. Просить застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні вимог банку відмовити, зустрічний позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 19.12.2007р. між ПАТ "Універсал Банк" (правонаступник ВАТ «Універсал Банк») та [PERSON] укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL1094 та Додаткову угоду №ВL1094/КL+ від 19.12.2007р. до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL1094 (Індивідуальна угода кредитна лінія плюс) (далі Індивідуальна угода №ВL1094/КL+ від 19.12.2007р.). Згідно п.6.1 Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL1094 від 19.12.2007р., банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, у разі: порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за цим договором та у разі прострочення зобов'язань\~\~позичальника за будь-якою з кредитних послуг.\~\~Дострокове погашення кредиту та плати за кредит відбувається в наступному порядку: про встановлення терміну виконання зобов'язання позичальник повідомляється шляхом направлення йому банком поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі, або іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В цьому випадку позичальник зобов'язується\~\~достроково виконати зобов'язання по поверненню заборгованості за цим договором у встановлений заново термін в повному обсязі. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2013 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року, стягнуто з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 1403662 (один мільйон чотириста три тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 46 коп. заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL1094 від 19 грудня 2007р. та 3441 гривню сплаченого позивачем судового збору. Судом встановлено, що 03.12.2008р. відповідачу рекомендованим листом було направлено вимогу №024/031 від 03.12.2008р. про необхідність протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги погасити прострочену заборгованість за договором кредиту №BL1094 від 19.12.2007р., яка станом на 03.12.2008р. становила 118893.86 швейцарських франків та попереджено, що у разі невиконання даної вимоги термін повернення кредиту визнаватиметься банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання вказаної вимоги і банк вимагатиме стягнення всієї суми кредиту в примусовому порядку з покладенням на відповідача витрат, пов'язаних із сплатою судового збору та виконавчим провадженням. Вказану вимогу відповідач отримав 31.12.2008 р., що стверджується його підписом на повідомленні про вручення поштового рекомендованого відправлення. Тому, судом встановлено, що через невиконання [PERSON] умов Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL1094 із наступними додатковими угодами, виникла заборгованість, яка станом на 16.01.2013 року становила 1403662 грн. 46 коп., у звязку із цим в травні 2013 року позивач був змушений звернутися в суд із позовом про стягнення вказаної заборгованості. Як стверджує позивач за первісним позовом в позовній заяві, на даний час сума заборгованості, яка стягнута рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2013 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року в розмірі 1403662 грн. 46 коп. в повному обсязі не погашена. Відповідач [PERSON] не спростував та не надав заперечень щодо вказаного твердження. Зобовязання за Генеральним договором про надання кредитних послуг №ВL1094 було забезпечено заставою, відповідно до договору іпотеки від 19 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ "Універсал Банк" (правонаступник ВАТ «Універсал Банк») (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], заставною вартістю 757124 грн. для забезпечення виконання зобовязання за договором про надання кредитних послуг №ВL1094 від 19 грудня 2007 року. При укладенні вказаного договору, [PERSON], відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 19 грудня 2007 року, дала згоду на передачу квартири, яка є її із чоловіком [PERSON] спільною сумісною власністю, в іпотеку її чоловіком на виконання зобовязань за договором про надання кредитних послуг. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2010 року, яке вступила в законну силу, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як частку майна нажитого під час шлюбу. Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби з участю третіх осіб ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ КБ «Надра», Тернопільського державного науково-технічного підприємства «Промінь», товариства з обмеженою відповідальністю «Розан», ПАТ «Універсал Банк» (справа №607/3105/16-ц) скасовано арешти накладені постановами державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 грудня 2010 року ухваленого в цивільній справі № 2-10713/2010. Відповідно до висновку про вартість майна, визначеного оцінювачем ТзОВ «Термін» та наданого позивачем за первісним позовом ПАТ «Універсал Банк», ринкова вартість предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] станом на 31 жовтня 2016 року становить 2091000 грн. або 82\~000 доларів США, ліквідаційна вартість 1715000 грн. або 67000 доларів США. Відповідно до висновку про вартість вказаної квартири, який наданий відповідачами, та проведений субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON]Б, (сертифікат ФДМУвід 24.03.2015 року) ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 16 лютого 2017 року становить 2953100 грн. без врахування ПДВ. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (статті 3 Закону України від 5 червня\~2003 року № 898-ІV «Про іпотеку»). Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частинами першою та третьою статті 33 Закон України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. Оскільки судом встановлено, що умови кредитного договору [PERSON] не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на даний час не погашена, за положеннями іпотечного договору банк набув право на задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна. Також, відповідно до статті 258 ЦК України\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (статті 257, 258 ЦК України). Із змісту статті ч.5 ст. 261 ЦК України вбачається, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Тобто початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Також, зі змісту ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається, зокрема, у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи те, що право предявити позов позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» до відповідачів набув на тридцять перший день з моменту отримання вимоги (31 грудня 2008 року) про дострокове повернення суми кредиту на підставі п. 6.1 Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL1094 від 19.12.2007р. - 02 лютого 2009 року, однак банк звертався до суду із позовами про стягнення заборгованості за основним зобовязанням - кредитним договором в травні 2009 року та в травні 2013 року, тому перебіг строку позовної давності по вказаному спору був перерваний та розпочався в травні 2013 року, та сплинув (три роки) в травні 2016 року. Таким чином на день звернення банку в суд із позовом 06.12.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки сплинув. Що стосується заяви представника позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в судовому засіданні про визнання строку позовної давності пропущеним з поважних причин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня \~1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою\~\~ у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. (відповідна правова позиція була висловлена в постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі за\~№ 6-2469цс16). Доводи представника ПАТ «Універсал банк», як підстави визнання строку пропуску позовної давності поважними, про те, що банк пропустив строк звернення до суду із позовом у звязку із тим, що заборгованість за кредитним договором, в тому числі і на предмет іпотеки, стягувалася в виконавчому провадженні на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2013 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак, у звязку із тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2010 року, яким за [PERSON] визначено ? частину права власності на квартиру [ADDRESS], як частку майна нажитого під час шлюбу, про яке банк довідався в 2016 році, подальше стягнення заборгованості із вказаної частки квартири припинилося, суд до уваги не приймає, виходячи із наступних причин. Так, сам факт визначення чи не визначення частки в спільній сумісній власності на квартиру не було перешкодою позивачу за первісним позовом для звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, на момент укладення договору іпотеки ПАТ «Універсал Банк» було відомо, що квартира, яка передається в іпотеку, є спільною сумісною власністю подружжя, про що свідчить нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 19 грудня 2007 року, яка надана під час укладення договору іпотеки. Тому Банк мав можливість та обовязок знати про стан своїх майнових прав щодо предмета іпотеки, та звернутися із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах строку позовної давності. При цьому суд також враховує, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні 11.07.2013 року в справі № 1-12/2013 зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому, враховуючи що на момент звернення із позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» сплинув строк позовної давності, представник відповідачів за первісним позовом звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності, причини пропуску строку позовної давності зазначені в судовому засіданні суд визнає неповажними, а тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки від 19.12.2007 року між ПАТ "Універсал Банк" (правонаступник ВАТ «Універсал Банк») (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), суд вважає, що такі вимоги до задоволення не підлягають, виходячи із наступних причин. Так, статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» визначено перелік випадків, при яких припиняється іпотека, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо Іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Сплив строку позовної давності у вказаному переліку відсутній, а статтею 267 ЦК України, передбачено, що наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є саме відмова у позові. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed