Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

12 червня 2019 року, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав померлому [PERSON] , який помер [INFO] . За життя померлим спадкодавцем складено заповіт, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 15.04.2013 року, яким він все своє майно заповідав [PERSON] . Оскільки, за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, позивач позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Ухвалою Чернігівського районного суду від 14.06.2019 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Чернігівського районного суду від 12.09.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] . 01 жовтня 2019 року [PERSON] до суду направлено письмові пояснення, у відповідності до яких він зазначає, що є сином померлого спадкодавця [PERSON] , відповідно спадкоємцем першої черги. За життя батько не висловлював наміру скласти заповіт на [PERSON] , навпаки, неодноразово нагадував сину про необхідність нагляду за спадщиною. Доводи позивача викликають сумніви, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 09 жовтня 2019 року замінено неналежного відповідача Іванівську сільську об`єднану територіальну громаду на належного відповідача Іванівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області. Представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, вказавши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, надали заяву про розгляд справи без його участі та зазначили про відсутність заперечень щодо заявлених позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити. З урахуванням карантинних заходів та мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, враховуючи надані заяви, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] , про що 25.11.2005 року Виконкомом Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 62. (а.с.9) Після його смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 21 жовтня 2003 року секретарем виконкому Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 296, у відповідності до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належатиме йому на день смерті і на що матиме право за законом, заповідав [PERSON] . (а.с.10) У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт складений [PERSON] , посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 21.10.2003, номер в реєстрі 296, є чинним. ( а.с.74) З наданої копії спадкової справи слідує, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась [PERSON] . Також з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON] . [PERSON] - донька спадкодавця звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини. ( а.с.31-35) Як сліддує зі ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені і статях 1261-1265 ЦК України. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який є чинним на час розгляду справи, спадкоємець за законом [PERSON] не скористався своїм правом на оспорення заповіту, заповіт не визнаний недійсним. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яку прийняла за заповітом у встановленому законом порядку. У відповідності до положень ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі «Порядок»): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; п. 4.15 глави 10 Розділу II «Порядку» передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на майно, щодо належності цього майна спадкодавцеві. [PERSON] нотаріусом роз`яснено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок. ( а.с.19) Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. За повідомленням КП "Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] не зареєстровано.( а.с.119) Як слідує з наданої копії технічного паспорту житловий будинок 1939 року забудови, прибудова здійснювалась у 1986 році. ( а.с.11-17) У відповідності до довідки № 1162 від 28.10.2019 року, згідно запису погосподарської книги № 6 с. Іванівка за 1996-200 р.р. та книги № 6 с. Іванівка за 2001-2006 р.р. будинок, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] значився за [PERSON] (а.с.76). Як слідує з наданих погосподарських книг даний житловий будинок на той час відносився до супільної групи "колгоспний двір". Проживали в будинку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а.с.90-93) У відповідності до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за заповітом та перешкоджає у реєстрації її речових прав. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню, а її вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , задоволенню.

Outcome: approved