Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

в червні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, з 13.08.1990 року по 20.09.1993 року працював електрогазозварювальником в автотранспортному цеху № 1 ВАТ "Центральний ГЗК" у шкідливих умовах праці. 01.04.2021 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому встановлені професійні захворювання - Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорною поліневропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періоартрозом ліктьових суглобів ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна вираженими статико-динамічними порушеннями часто рецидивуючий перебіг, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня». 08.06.2021 року МСЕК йому первинно було встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% - вібраційна хвороба, 20% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, та 3 група інвалідності з переоглядом 01.05.2022р. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування», протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, вібрації, переохолодження. У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійні захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв`язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 90 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду пояснення на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 13.08.1990 року по 20.09.1993 року працював у шкідливих умовах праці електрогазозварювальником в автотранспортному цеху № 1 ВАТ "Центральний ГЗК", правонаступником якого є ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] . Відповідно до медичного висновку № 679 від 01.04.2021 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини [PERSON]. встановлені професійні захворювання: Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорною поліневропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періоартрозом ліктьових суглобів ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна вираженими статико-динамічними порушеннями часто рецидивуючий перебіг, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «В». Легенева недостатність першого-другого ступеня». Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.04.2021 року (п.13), в якому зазначено, що умови праці Позивача на посаді підземного гірника: очисного забою дільниці №5 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» відносяться: за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками рівня шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). В пункті 17 зазначено, що працюючи гірником очисного забою дільниці №5 ш. «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період з 03.01.2006р. по 17.09.2020р., [PERSON] в підземних умовах виконував комплекс робіт під час очисного виймання корисної копалини: керував скреперними лебідками під час скреперування гірничої маси поза зоною вибою; проводив кайлування гірничої маси та подрібнення великих шматків; підкидав гірничу масу на скреперну доріжку; кріпив лебідку; закріплював і перевішував блочки, перевіряв заземлення, сточував і міняв канати. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпав під вплив параметрів аерозолів фіброгенної дії та шуму, що перевищували нормативні. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково- дослідний інститут промислової медицини» від 01.04.2021р. №679 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: - з 13.08.1990 по 20.09.1993 - електрогазозварник в автотранспортному иеху №1 «Криворізький Центральний ГЗК»; -з 14.02.2000 по 19.08.2004 - електрогазозварник на шахті «Ювілейна» АТ «Суха Балка»; -з 30.08.2004 по 03.01.2006 - підземний гірник на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». Причинами виникнення професійного захворювання Позивача (п.18 Акту) слугували наступні чинники: Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 2 дБ перевищував допустимий рівень та складав 78дБ при ГДР 76дБ. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження: при загальному навантаженні за участі м`язів рук та плечового суглобу 47,2 Вт (при нормі 45 Вт); статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу докладання зусиль двома руками 74219 кг/с (при допустимому до 70000 кг/с); періодичне перебування у незручній робочій позі 27,6% (при допустимому 25%), згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил за №248 від 08.04.2014р. Пил переважно фіброгенної дії, концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму 1,8 разів і складала - 3.6 мг/мЗ при гранично допустимій 2,0 мг/мЗ. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА №059830 від 08.08.2021 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% - вібраційна хвороба, 20% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, та 3 група інвалідності з переоглядом 01.05.2022р. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування», протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, вібрації, переохолодження. Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 150 000,00 грн., а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1500,00 грн.

Outcome: partial