Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 вересня 2009 року по 13 січня 2012 року. Шлюб розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розлучення мешкає разом нею за адресою: [ADDRESS]. Вона самостійно утримує та належним чином піклується про здоров"я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток. Батько дитини не підтримує з дитиною жодних відносин, не приймає у його житті ніякої участі. У зв"язку з важким матеріальним становищем та проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей позивач має намір виїхати до родичів, що проживають у Білорусії і готові надати їм притулок та допомогу. З огляду на ці обставини, вона має намір найближчим часом, разом з дитиною виїхати до своїх родичів в Білорусію та деякий час мешкати там, до стабілізації ситуації в Україні. Крім того, така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини. Тому позивач просить суд дозволити їй без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що колишня дружина не зверталася до нього про надання дозволу на виїзд сина. З дитиною він не спілкується з огляду на те, що колишня дружина не надає йому такої можливості. До органів опіки та піклування за визначенням порядку спілкування з дитиною він взагалі не звертався. Сттверджує , що заборгованості по аліментах не має, проте надати доказів цього він не може. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог позивача. Вислухавши відповідача, дослідивши обставини справи, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно приписів ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису, яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 13 січня 2012 року (а.с.4). Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою за адресою реєстрації [ADDRESS]. Мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено в судовому засіданні позивачку разом із сином запросили в гості родичі, які мешкають в Білорусії. Позивач має можливість разом з сином відвідати своїх рідних, відпочити та деякий час мешкати там. Батько дитини-, відповідач в справі, є платником аліментів. Працює вахтовим методом. Не підтримує з дитиною жодних відносин, не спілкується з нею. Колишній дружині дозвіл на вивії дитини не надав. Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст 61 цього Кодексу. Заперечення відповідача проти позову, надані в його поясненнях, не підтверджені жодним доказом, напроти встановлено відсутність будь якого спілкування батька з колишнєю сім"єю, зокрема й з дитиною. Суд бере до уваги твердження позивача про наявність складнощів в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон. Зважаючи також на той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, і такий виїзд на переконання суду відповідає насамперед інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька. Враховуючи насамперед інтереси самої дитини, та приймаючи до уваги те, що на території Луганської та Донецької області проводиться активна фаза анти терористичної операції, суд вважає доцільним допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved