Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за користування землею. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач є спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області. Згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 10.12.2013р. у справі № 701/1342/13-ц за позивачем визнано право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], на земельну ділянку площею 2,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої батькові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 030169. Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за позивачкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2014р. № 16737424. До цього часу земельною ділянкою, належною позивачу відповідно до закону ще з часу відкриття спадщини, користувалось ТОВ „Дзензелівське". Своєю довідкою від 08.09.2014р. за № 222 ТОВ „Дзензелівське" підтверджує, що в даному господарстві знаходяться в оренді невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 105,42 га згідно укладеного договору оренди №1312 від 19.03.2008р. У 2011, 2012, 2013 роках орендну плату за землю товариство сплачувало до бюджету сільської ради. В тому числі орендувалась і земельна ділянка площею 2,06 га, прийнята позивачкою у спадщину. Довідка Іваньківської сільської ради від 07.10.2014р. № 486 підтверджує, що згідно договору оренди від 19.03.2008р., від ТОВ "Дзензелівське" на рахунки Іваньківської сільської ради надходили кошти за оренду землі на площу 105,42 га не витребуваних паїв. За даний період орендна плата за земельну ділянку позивачки сплачувалась на рахунок Іваньківської сільської ради, а саме: в 2011 році сума орендної плати за рік становила 1700 грн., в 2012 році сума орендної плати за рік становила 1800 грн., в 2013 році сума орендної плати за рік становила 2085 грн. Всього: 5585грн., що змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка до суду не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності та підтримала свої позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та визнав позовні вимоги. Представник третьої особи Державної казначейської служби у Маньківському районі Черкаської області до суду не з'явилася, однак надала суду заяву згідно якої просила розгляд справи провести без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивач є спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області. Згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 10.12.2013р. у справі № 701/1342/13-ц за позивачем визнано право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], на земельну ділянку площею 2,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, переданої батькові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 030169. Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за позивачкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2014р. № 16737424. До цього часу земельною ділянкою, належною позивачу відповідно до закону ще з часу відкриття спадщини, користувалось ТОВ „Дзензелівське". Своєю довідкою від 08.09.2014р. за № 222 ТОВ „Дзензелівське" підтверджує, що в даному господарстві знаходяться в оренді невитребувані земельні частки (паї) загальною площею 105,42 га згідно укладеного договору оренди №1312 від 19.03.2008р. У 2011, 2012, 2013 роках орендну плату за землю товариство сплачувало до бюджету сільської ради. В тому числі орендувалась і земельна ділянка площею 2,06 га, прийнята позивачкою у спадщину. Довідка Іваньківської сільської ради від 07.10.2014р. № 486 підтверджує, що згідно договору оренди від 19.03.2008 р., від ТОВ "Дзензелівське" на рахунки Іваньківської сільської ради надходили кошти за оренду землі на площу 105,42 га не витребуваних паїв. За даний період орендна плата за земельну ділянку позивачки сплачувалась на рахунок Іваньківської сільської ради, а саме: в 2011 році сума орендної плати за рік становила 1700 грн., в 2012 році сума орендної плати за рік становила 1800 грн., в 2013 році сума орендної плати за рік становила 2085 грн. Всього: 5585грн., тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" №899-ІV від 05 червня 2003 року нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до пункту "ґ" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Таке положення закону діяло як на час відкриття спадщини, так і на час прийняття спадщини позивачкою. Відповідно до п "б" ч. 2 ст. 126 ЗК України, що діяла на час прийняття позивачкою спадщини, право власності на земельну ділянку, набуту у власність без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину, а виникає відповідно до ст. 125 ЗК України з моменту реєстрації цих прав. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України), тобто в даному випадку спадщина у вигляді земельної частки (паю) належить позивачу, тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved