Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Запорізьке регіональне управління" ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що 11 травня 2006 року між [PERSON] та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), був укладений кредитний договір № 594-056 К, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 39 000 доларів США, строком повернення кредитних ресурсів до 11 травня 2009 року, з оплатою по процентній ставці 16,00 % річних. Пунктом 6.1 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника щодо прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідно до якого, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Станом на 17.10.2013 року сума пені, нарахована по кредитному договору № 594-056К від 11.05.2006 року, за період з 17.10.2012 року по 17.10.2013 року становить 2 564 000,82 грн. Крім того, за період з 11.02.2008 року по 17.10.2013 року відповідач має заборгованість по процентам у розмірі 47 741,59 доларів США, що згідно з курсом Національного Банку України (799,3 грн. за 100 доларів США) станом на 01.11.2013 року становить 381 598,53 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по процентам у розмірі 381 598,53 грн., пеню у розмірі 2 564 000,82 грн., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 11 травня 2006 року між [PERSON] та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), був укладений кредитний договір № 594-056 К, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні ресурси в сумі 39 000 доларів США, строком повернення кредитних ресурсів до 11 травня 2009 року, з оплатою по процентній ставці 16,00 % річних (а.с. 5-6). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором банком 28.02.2008 року було вчинено виконавчий напис по зверненню стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим було зупинено нарахування процентів за кредитним договором. Також банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2010 року задоволено (а.с. 13-14). У зв'язку з тим, що строк дії кредитного договору не закінчився, даний договір не розірвано, зобов'язання зі сплати кредиту не виконано, за даним кредитом продовжують нараховуватися проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав передбачених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Нарахування процентів за кредитним договором № 594-056К від 11.05.2006 року було зупинено з 12.02.2008 року, що відповідало нормам законодавства, яке діяло на цей момент. На момент подання позову до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором в квітні 2010 року нарахування процентів за кредитним договором не було поновлено, тому в даному позові було вказано, що заборгованість станом на 01.03.2010 року складає 8 079,00 доларів США, проте з доданого до позову розрахунку вбачається, що дана сума була обрахована по процентам тільки за період до 11.02.2008 року. У зв'язку з вимогами чинного Податкового кодексу України нарахування процентів було поновлено, і за період з 11.02.2008 року по 17.10.2013 року було нараховані проценти за користування кредитом у загальному розмірі 47 741,59 доларів США. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що кореспондується з положенням п. 3.4 кредитного договору, яким передбачено обов'язок позичальника достроково повернути кредитні ресурси, нараховані проценти та неустойку, передбачену умовами договору . Пунктом 6.1 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника щодо прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідно до якого, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Попри взяті на себе зобов'язання, відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни. Відповідачем під час розгляду справи не оспорюється загальна сума заборгованості перед банком, заперечень проти наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Наданий представником позивача розрахунок суми заборгованості за договором є обґрунтованим, повним та правильним, є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований, а тому приймається судом до уваги при вирішенні позовних вимог банку. Станом на 17.10.2013 року сума пені, нарахована по кредитному договору № 594-056К від 11.05.2006 року, за період з 17.10.2012 року по 17.10.2013 року становить 2 564 000,82 грн. Крім того, за період з 11.02.2008 року по 17.10.2013 року відповідач має заборгованість по процентам у розмірі 47 741,59 доларів США, що згідно з курсом Національного Банку України (799,3 грн. за 100 доларів США) станом на 01.11.2013 року становить 381 598,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 15-20). Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Невиконання зобов'язань за кредитним договором є порушенням умов договору та інтересів позивача, що у свою чергу є порушенням норм чинного законодавства України. Відповідач, не виконуючи свої зобов'язання, фактично в односторонньому порядку відмовляється від зобов'язання, що не допустимо, оскільки статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума пені, нарахована по кредитному договору № 594-056К від 11.05.2006 року, за період з 17.10.2012 року по 17.10.2013 року у розмірі 2 564 000,82 грн., проценти нараховані за період з 11.02.2008 року по 17.10.2013 року у розмірі 47 741,59 доларів США, що згідно з курсом Національного Банку України (799,3 грн. за 100 доларів США) станом на 01.11.2013 року становить 381 598,53 грн. Позивач, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору у розмірі 3 441 грн.

Outcome: approved