Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

14 червня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона з 06 жовтня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області було зроблено актовий запис № 581. В даному шлюбі у них народилося двоє синів, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вже під час шлюбу відповідач по справі став вести антисоціальний спосіб життя, за що вперше був покараний позбавлення волі з відбуттям покарання умовно строком на 4 роки. Отримавши вперше кримінальне покарання відповідач не став на шлях виправлення і перевиховання, а у 2013 році вдруге вчинив злочин, за що отримав реальний строк позбавлення волі. Відповідач по справі навіть не приходив до неї в пологовий будинок і не прийняв новонародженого їхнього другого сина [PERSON] з пологового будинку. Зважаючи на те, що відповідач не займався вихованням старшого сина і не приносив грошей в сім'ю, вона була змушена звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання їхніх дітей. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 листопада 2011 року з відповідача на її користь для утримання кожної дитини вирішено стягувати по 350 грн. щомісячно до повноліття кожної дитини. Дане рішення жодного позитивного впливу на поведінку відповідача щодо дітей і їхніх сімейних відносин не дало. Вони з відповідачем стали проживати окремо і всі питання про утримання дітей і їх виховання лягли на її плечі. Аліментні виплати на рахунок не поступали. Довідкою відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції № 1090-27/6 від 25.05.2016 року вказано, що заборгованість по оплаті аліментів станом на 25.05.2016 року становить 38 795.06 грн. Відповідач самоусунувся від питань щодо виховання дітей і їх утримання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 липня 2012 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року встановлює, що особа може бути позбавлена батьківських прав лише, коли дитина є неповнолітньою і тільки на підставі ст.164 СК України. При цьому така особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та ін.. Всі ці фактори в їх сукупності слід розцінювати як ухилення від виховання дитини і за умови свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Саме таке має місце в моєму випадку. Її діти не знають відповідача як батька і не мають до нього родинних почуттів, відповідачем умисно і грубо були порушені вимоги статей 150, 157 СК України, а тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей вона просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58, але подав до суду заяву, згідно якої позов не визнає та бажає підтримувати відносини із своїми дітьми та виховувати їх. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що згідно висновку служба у справах дітей Коломийської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 27.07.2012 року. Неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] залишено проживати із матір'ю. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 09.11.2011 р. [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно. Однак відповідач ухиляється від сплата аліментів. Станом на 25.05.2016 року заборгованість по аліментах становить 38 795,06 грн. [PERSON] ще до взяття під варту не цікавився життям та здоров'ям своїх синів, не надавав коштів на їхнє утримання, не проводив медичні огляди, не долучав дітей до культурної спадщини та не займався підготовкою до самостійного життя. Натомість, всі обов'язки щодо виховання та утримання дітей виконує матір [PERSON]. Згідно довідки Коломийського ДНЗ № 11 за період перебування у навчальному закладі [PERSON] батька жодного разу працівники та вихователі не бачили, у святкових ранках участі не приймав та присутнім не був. В характеристиці [PERSON], яку надала Коломийська ЗОШ І-ІІ ст. № 10, зазначено, що за рік навчання [PERSON] в школі батько зарекомендував себе з негативної сторони, вихованням сина взагалі не займається, не спілкується з ним, не цікавиться його успіхами і досягненнями, не виявляє будь-якої турботи про дитину, а саме байдуже ставиться до його фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку служби у справах дітей Коломийської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23 серпня 2016 р. № 201, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідач неналежно виконував свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітніх синів, то суд приходить до висновку, що необхідно позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Наведене стверджується: копіями свідоцтв про народження /а.с.5-6/, копіями рішень Коломийського міськрайонного суду /а.с.7-8/, довідкою Коломийського ДНЗ № 11 /а.с.11/, характеристикою Коломийської ЗОШ І-ІІ ст. № 10 /а.с.12/, довідкою ВДВС /а.с.13/, копією вироку коломийського міськрайонного суду від 31.07.2013 р. /а.с.18-20/, висновком служби у справах дітей Коломийської міської ради від 23 серпня 2016 р. № 201 /а.с.37-38/, актом обстеження умов проживання /а.с.39/. На підставі ст.,ст. 150, 157, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та

Outcome: approved