Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 5735 грн. 99 коп заборгованості за кредитним договором №0205/ПОЗ/95/0050398, з посиланням на те, що 12 вересня 2008 року між КС "Аккорд" та відповідачем [PERSON] укладено вищезазначенй кредитний договір, предметом якого є грошові кошти у розмірі 11509 грн. 63 коп зі сплатою 45,63% річних, відповідно до генерального договору про відступлення прав за кредитним договорами від 01 лютого 2008 року права кредитодаця за вищезазначеним кредитним договором передані ВАТ "Плюс Банк", який перейменовано у ПАТ "Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк", відповідач умови договору не виконує, останній платіж останньою здійснено 18 січня 2011 року, станом на 10 грудня 2013 року заборгованість складає 5735 грн. 99 коп, з якої : прострочений борг-848 грн. 10 коп, прострочені проценти-1451 грн. 45 коп, строкові проценти-29 грн. 68 коп, пеня-1581 грн. 76 коп, віндикаційні витрати-1825 грн.. В запереченнях проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що по договору борг відсутній, відповідачем 02 лютого 2010 року повністю повернуто всю суму кредиту, договір має рекомендований графік платежів, розрахунок заборгованості позивачем не наданий, віндикаційні витрати не передбачені договором, позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що отримала кредит на навчання дитини, всі суми виплатила, останній платіж здійснено 02 лютого 2010 року, просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Представник позивача Семенюк С.Я. в судове засідання не з"явилась, відповідно до клопотання від 10 лютого 2014 року підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу за відсутності. Позов не підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В судовому засіданні встановлено, що між КС "Аккорд", як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, 12 вересня 2008 року укладений кредитний договір №0205/ПОЗ/95/0050398, предмет-грошові кошти в сумі 11509 грн. 63 коп на строк 18 місяців з 12 вересня 2008 року по 12 березня 2010 року, кредит наданий на соціальні потреби, проценти-0,125% за кожен день користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок, сторони погодили рекомендований графік платежів з 12 жовтня 2008 року, останній платіж-12 березня 2010 року, погашення заборгованості-в першу чергу неустойка, проценти за користування кредитом, плата за перерахунок заборгованості, заборгованість за кредитом, за порушення строків сплати кредиту позичальником встановлена пеня у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення, сторони договору погодили, що договір діє до повного виконання позичальником зобов"язань. тобто між останніми виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України, даний кредитний договір є споживчим. Відомості про визнання кредитного договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до генерального договору про відступлення прав від 01 лютого 2008 року здійснене відступлення прав КС "Аккорд" на користь ВАТ "Плюс Банк" за кредитними договарами між спілкою та позичальниками-фізичними особами. Згідно змін до статуту ПАТ "Плюс Банк" від 11 серпня 2011 року найменування банку змінено на ПАТ "Ідея Банк". Згідно заяви від 12 вересня 2008 року відповідач повідомлена про умови генерального договору про відступлення прав від 01 лютого 2008 року. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного договору про відступлення прав відсутні. Із врахуванням викладеного позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по кредитному договору №0205/ПОЗ/95/0050398 від 12 вересня 2008 року. Згідно довідки-розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 10 грудня 2013 року становить 5735 грн. 99 коп, з якої: по кредиту-848 грн. 10 коп, по процентах-1451 грн. 45 коп, по строкових процентах-29 грн. 68 коп, пеня за період з 10 грудня 2012 року по 10 грудня 2013 року-1581 грн. 76 коп, віндикаційні витрати-1825 грн.. Приписами ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Докази на підтвердження зазначення у даному кредитному договорі віндикаційних витрат відсутні, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення даних витрат. Відповідно до наданих відповідачем копій квитанцій останньою здійснені платежі за даний кредитним договором: 13 січня 2009 року-894 грн. 65 коп, 13 листопада 2008 року-894 грн. 65 коп, 02 лютого 2010 року-3500 грн., 07 травня 2009 року-500 грн., 31 березня 2009 року-800 грн., 23 лютого 2009 року-1000 грн., 18 серпня 2009 року-500 грн, 31 липня 2009 року-200 грн., 12 травня 2009 року-3000 грн., 13 жовтня 2008 року-894 грн. 65 коп, 02 жовтня 2009 року-500 грн., 21 вересня 2009 року-500 грн., 19 січня 2010 року-1000 грн, 22 грудня 2009 року-500 грн., 16 жовтня 2009 року-600 грн., дані платежі здійсненні відповідачем з недотриманням графіку платежів з 12 жовтня 2008 року згідно умов договору, останній платіж здійснено 02 лютого 2010 року, про що заперечення відповідача в судовому засіданні відсутні. Як зазначено вище за порушення строків сплати кредиту встановлена пеня у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.5.1. договору). Докази на спростування розрахунку позивача щодо заборгованості по кредиту, по процентах, по строкових процентах та пені відповідачем не надані, тобто відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов"язання не виконала. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Згідно із п.8.1. кредитного договору від 12 вересня 2008 року цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальнком зобов'язань за цим договором. Таким чином, даним договором кредиту не встановлено строку, після якого він припиняється, а умова про його чинність до повного виконання позичальником зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору кредиту, оскільки суперечить ч.1 ст. 251, ч.1 ст.252 ЦК України. Відповідачем останній платіж здійснений 02 лютого 2010 року при терміні останньої сплати згідно графіку 12 березня 2010 року, у позивача виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 13 березня 2010 року протягом наступних трьох років. Проте позов пред'явлено 15 січня 2014 року, тобто після сплину строків позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. При вирішенні справи судом відповідно до ст.214 ЦПК України враховуються правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, від 06 листопада 2013 року №6-116 цс13, відповідно до яких п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту; відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Outcome: dismissed