Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

ТзОВ "Фінансова компанія "Надія України" в особі Кам'янсько-Дніпровського відділення ТзОВ "Фінансова компанія "Надія України" подали до суду позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до договору кредиту № ДК 230-146 від 31.12.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 24 000грн. з оплатою по процентній ставці 3,9 % на місяць на строк до 01.09.2014 р. (включно) згідно видаткового касового ордера № 600 від 31.12.2013 року. На забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором кредиту 31.12.2013 р. з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 222, згідно якого відповідачі зобов'язалися нести солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] у разі невиконання чи неналежного виконання ним вищевказаного договору кредиту. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, погасив частково проценти за користування кредитом - в сумі 5 628грн. та частково повернув тіло кредиту в розмірі 11 900грн. Станом на 12.12.2014 року загальна сума заборгованості за договором кредиту складає 20 852,34грн., з яких сума основного боргу - 12 100грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1880,52грн., пеня за порушення строків оплати по договору - 6 871,82грн. Після уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 20 452,34грн., судові витрати в розмірі 243,60грн. та витрати за розміщення об'яви в ЗМІ в розмірі 330грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 81). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.81). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про розгляд справи (а.с. 71-73, 79), про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Суд вважає справу необхідно розглядати у заочному порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що відповідно до договору кредиту № ДК 230-146 від 31.12.2013 року укладеного між позивачем та [PERSON], відповідач отримав кредит на розмірі 24 000грн. з оплатою по процентній ставці 3,9 % на місяць на строк до 01.09.2014 р. (включно) згідно видаткового касового ордера № 600 від 31.12.2013 року (а.с.7). На забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором кредиту від 31.12.2013 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 222, згідно якого відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язалися нести солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] у разі невиконання чи неналежного виконання ним вищевказаного договору кредиту (а.с. 6). Відповідач [PERSON] погасив частково проценти за користування кредитом - в сумі 5 628грн. та частково повернув тіло кредиту в розмірі 11 900грн. Станом на 12.12.2014 року загальна сума заборгованості за договором кредиту складає 20 852,34грн., з яких сума основного боргу - 12 100грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1880,52грн., пеня за порушення строків оплати по договору - 6 871,82грн. На повідомлення позивача з вимогами погасити заборгованість (а.с. 24-31) відповідачі не реагували. Так, відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З положень ст.ст. 553, 556 ЦК України вбачається те, що особливим видом договорів є договір поруки, змістом якого є забезпечення виконання дійсного зобов'язання, а саме - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником частково або в повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов договору кредиту та в порушення ст.526 ЦК України виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту тільки частково, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню за весь час прострочення та на підставі ст. 625 ЦК України у позивача виникло право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, поручителі [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно договору поруки зобов'язалися перед позивачем виконати зобов'язання позичальника у повному обсязі, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за договором кредиту № ДК 230-146 від 31.12.2013 року суд враховує заяву позивача від 30.01.2015 року про зменшення позовних вимог у зв'язку з частковим погашенням основного боргу відповідачем [PERSON] в сумі 300грн, що підтверджується ПКО 100 від 23.01.2015 року та 100грн, що підтверджується ПКО № 139 від 30.01.2015 року (а.с. 59-60). Отже, загальна сума заборгованості за договором кредиту складає 20 452,34 коп. Крім того, суд враховує також заяву позивача від 16.02.2015 року про збільшення позовних вимог у зв'язку з тим, що позивачем були понесені витрати в розмірі 330грн., пов'язані з розміщенням об'яви про виклик до суду відповідачів в ЗМІ, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 05.02.2015 року (а.с. 80). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 243,60 гривень судового збору (а.с.1), які відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, слід стягнути солідарно з відповідачів витрати, понесені позивачем у зв'язку з розміщенням об'яви в ЗМІ в розмірі 330грн.

Outcome: approved