Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що як видно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки [PERSON] сільської ради, житловий будинок №42 «А» (колишній №37) по вулиці Ставищенська в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, 1929 року побудови, належав до майна колгоспного двору, членами якого була [PERSON] і її діти: [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л. І., які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору. До двору в 1994-1995 роках прописувалися чоловік [PERSON] - [PERSON], її дочка [PERSON] та син [PERSON] - [PERSON]. В 1996 році з вказаного будинку вибули [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л.І. із сім'єю. Станом на 1996 рік в будинку залишився проживати [PERSON] з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON]. Протягом більше 20-ти років [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л. І. не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і пропустили згідно ст.71 ЦК УРСР (1963р.) строк позовної давності щодо цих вимог. 17 листопада 2017 року [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом першої черги є: дружина [PERSON], повнолітні діти [PERSON] та [PERSON], малолітній син [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON]. Спадщину після смерті спадкодавця прийняли: [PERSON] та малолітній син [PERSON], які спадщину прийняли, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та оформила свої спадкові права щодо частини спадкового майна. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] заяв про прийняття спадщини не подавали, тому в силу ч.1 статті 1272 ЦК України вважаються такими, що спадщину не прийняли. Спадкоємцем за заповітом щодо земельної ділянки є [PERSON], який в родинних стосунках із спадкодавцем не перебував. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє її можливості оформити спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася. Відсутня реєстрація права власності на вказаний будинок і в реєстрах речових прав та прав власності на нерухоме майно. Житловий будинок загальною площею 54,7 кв. метри, житловою площею 25,1 кв. метри, інвентаризаційною вартістю 151634 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1», погріб під частиною будівлі «В/пг», прибудова літер «а», сарай - прибудова літер «б», сарай літер «Б-1», сарай - прибудова літер «61», гараж-прибудова літер «62», літня кухня «В-1», убиральня «Г-1». Земельна ділянка під будинком не приватизована. Позивачі просять визнати за кожним із них право власності в порядку спадкування законом після смерті 17 листопада 2017 року [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку №42 «А» в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, загальною площею 54,7 кв. метри, житловою площею 25,1 кв. метри, вартістю 75817 гривень. В судове засідання [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність її малолітнього сина. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду із сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника сільської ради. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву [PERSON] сільської ради про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а.с. 7-12) та довідки [PERSON] сільської ради (а.с. 14-16), житловий будинок №42 «А» (колишній №37) по вулиці Ставищенська в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, належав до майна колгоспного двору, членами якого була [PERSON] і її діти: [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л. І., які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору. До двору в 1994-1995 роках прописувалися чоловік [PERSON] - [PERSON], її дочка [PERSON] та син [PERSON] - [PERSON]. В 1996 році з вказаного будинку вибули [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л.І. із сім'єю. Станом на 1996 рік в будинку залишився проживати [PERSON] з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON]. Протягом більше 20-ти років [PERSON] та [PERSON] (зараз - [PERSON]) Л. І. не зверталися за витребуванням частки з майна колгоспного двору, і пропустили згідно ст.71 ЦК УРСР (1963р.) строк позовної давності щодо цих вимог. Проте, свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок на імя [PERSON] не видавалось (а. с.17), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 19) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. З матеріалів\~спадкової справи\~(а.\~с.\~28-38)\~встановлено,\~що 17\~листопада 2017\~року [PERSON]помер (а.с. 29 зворот), спадщину за законом після смерті якого прийняли його дружина та син (позивачі), подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 28-28 зв.), а також спадкоємець за заповітом (на земельну ділянку для ведення товарно сільськогосподарського виробництва) [PERSON] (а. с. 29). Діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавали. Відповідно до технічного паспорта (а.с. 20-24) загальна площа вказаного будинку 54, 7 кв. метри, житлова площа 25, 1 кв. метри вартість - 151634 гривні. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а. с. 13). Крім житлового будинку «А-1», „а (1929 року побудови) в домогосподарстві розташовані погріб під частиною будівлі «В/пг», гараж-прибудова літер «б2», літня кухня «В-1», убиральня «Г-1» (1987 року побудови), сарай - прибудова літер «б», сарай літер «Б-1», сарай - прибудова літер «б1» (1965 та 1967 років побудови), Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року\~№ 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст.\~3Закону\~України «Про\~державну реєстрацію\~оречових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~передбачено,\~що речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~що підлягають\~державній реєстрації\~відповідно до\~цього Закону,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ч. 1, 5 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на вказаний житловий будинок, як член колгоспного двору, а після його смерті 17 листопада 2017 року, позивачі набули право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Судові витрати по справі позивачі беруть на себе.

Outcome: approved