Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

В червні 2021 року комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі КП «Житомиртеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 48477,99 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. Відповідач надані послуги не сплачує, внаслідок чого виникла забогованість. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно № 260168389 від 7 червня 2021 року. 31 травня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 1 грудня 2016 року по 1 червня 2021 року відповідач має заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 48477,99 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з центрального опалення відносяться до комунальних послуг. Згідно Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору присуджує до стягнення з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved