Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - ПАТ КБ "Приват Банк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором з випуском платіжної картки на ім'я відповідача, посилаючись на невиконання останнім умов кредитного договору № б/н від 06.11.2007 року, у зв'язку з чим за [PERSON], станом на 14.05.2014 року утворилась заборгованість в сумі 13497,05 гривень, яка складається з наступного: - 1500,00 грн.- заборгованість за кредитом; - 6730,64 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4147,50 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 618,91 грн. - штраф ( процентна складов). В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві. Проти заочного судового розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлений за останнім відомим місцем його проживання про час і дату розгляду справи шляхом його виклику через засоби масової інформації. (а.с. 72 ) . Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча була завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді , заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Як видно з матеріалів справи, 06 листопада 2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н з випуском платіжної картки на ім'я відповідача, за яким останній отримав споживчий кредит у сумі 1500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.05.2014 року та заяви про про бажання оформити кредит від 06.11.2007 року [PERSON] отримав кошти в сумі 1500.00 гривень у вигляді платіжної картки [NUMBER] (а.с.4-8). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості в сумі 13497,05 гривень, яка станом на 14.05.2014 року складається з наступного: - 1500,00 грн.- заборгованість за кредитом; - 6730,64 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4147,50 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 618,91 грн. - штраф ( процентна складов). Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с. 4-7). Як вказано вище заперечень проти позову та розміру заборгованості відповідач не подав. Будь-яких заяв, в тому числі щодо застосування наслідків строку позовної давності від нього не надійшло. Таким чином, проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження, у зв'язку з чим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 13497,05 гривень в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню також понесені позивачем витрати по справі. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 551, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved