Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У січні 2014 року позивач - ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого вказав наступне. 30 січня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є позивач, з однієї сторони, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 30, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. під 21% річних, строком користування на 36 місяців, на споживчі цілі. В забезпечення виконання вказаного договору, між банком та [PERSON] були укладені тристоронні договори поруки за № 30 від 30.01.2008 року, за яким поручителем виступив [PERSON] та договір поруки № 30/1 від 30.01.2008 року, за яким поручителем виступила [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.11.2009 року з відповідачів у солідарному порядку була стягнута заборгованість за кредитним договором № 30 від 30.01.2008 р. на користь банку на загальну суму 21312,15 грн. При цьому судом була стягнута заборгованість за кредитним договором станом на 16.10.2009 року. Посилаючись на положення п. 3.3 кредитного договору про те, що Банк має право вимагати відповідно до п.п.2.2 даного договору від позичальника достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за його користування, сплатити штрафні санкції, та інші платежі за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій, позивач просить стягнути з відповідачів за період з 16.10.2009 року по 29.01.2011 року нараховані проценти за користування кредитом в сумі 4659,22 грн., за період з 01.01.2010 р. по 01.12.2010 р. комісійну винагороду в розмірі 60 грн., нараховану пеню на прострочену заборгованість: по основному боргу за період з 11.04.2011р. по 26.12.2013р. в розмірі 5 860,01 грн., по процентам за період з 11.04.2011р. по 26.12.2013р. в розмірі 2 147,23 грн. , що разом всього станом на 26.12.2013 року становить 12 726,46 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання по справі були повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є позивач, з однієї сторони, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 30, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. під 21% річних, строком користування на 36 місяців, на споживчі цілі. В забезпечення виконання вказаного договору, між банком та [PERSON] були укладені тристоронні договори поруки за № 30 від 30.01.2008 року, за яким поручителем виступив [PERSON] та договір поруки № 30/1 від 30.01.2008 року, за яким поручителем виступила [PERSON] Через неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань банк у жовтні 2009 року звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, і рішенням цього ж суду від 16.11.2009 року з відповідачів у солідарному порядку була стягнута заборгованість за кредитним договором № 30 від 30.01.2008 р. на користь банку на загальну суму 21 312,15 грн., станом на 16.10.2009 року. Дане підтверджується копією вказаного рішення суду, яка наявна у матеріалах справи. Так, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань відповідно до п. 3.3 кредитного договору Банк має право вимагати відповідно до п.п.2.2 даного договору від позичальника достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за його користування, сплатити штрафні санкції, та інші платежі за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій за договором кредиту та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,04% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Крім того, відповідно до п. 7.8. кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно ч. 1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника, що передбачені кредитним договором. Згідно положеннями п.8.1. кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Тому, враховуючи наведене, позивачем була нараховані за період з 16.10.2009 року по 29.01.2011 року проценти за користування кредитом в сумі 4 659,22 грн., за період з 01.01.2010 р. по 01.12.2010 р. комісійна винагорода в розмірі 60 грн., пеню на прострочену заборгованість: - по основному боргу за період з 11.04.2011р. По 26.12.2013р. в розмірі 5 860,01 грн., - по процентам за період з 11.04.2011р. по 26.12.2013р. в розмірі 2147,23 грн. , що разом станом на 26.12.2013 року становить 12 726,46 грн. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, відповідно до ст. 625 ЦК України. Таким чином, враховуючи наведене, станом на 06.03.2014 року заборгованість відповідачів складає: 8 337,89 грн., із яких: ? прострочені відсотки за користування кредитом 3164,56 грн.; ? комісійна винагорода - 70грн.; ? пеня 5103,33грн. Проте, суд на підставі ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, оскільки вона значно перевищує розмір збитків позивача, а саме зменшити розмір пені до 4 000 грн. В іншій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 509, 546 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених Законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову.

Outcome: partial