Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] - за ціною 3 709 377,85 гривень 85 коп. без ПДВ, яка належить [PERSON] шляхом набуття права власності ПАТ «БТА БАНК» в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 053/04 від 13.03.2007 р. із Додатковою угодою № 1 від 18.06.2008 р.; припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати за ПАТ «БТА БАНК» право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.03.2007 р. між ВАТ "БТА Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 053/04, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 850000,00 доларів США, строком до 13 березня 2027 р., зі сплатою за користування кредитом 14,50 % на рік. На виконання вимог Кредитного договору та на підставі заяви від 13.03.2007 р. позичальнику надано кредит у вигляді готівкових коштів готівкою через касу Банку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 320 від 13.03.2007 р. 18 червня 2008 року між ними було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору відповідно до Договору іпотеки, посвідченого 13.03.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1012з, було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] Відповідач на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи наявність простроченої заборгованості, банк 21.08.2013 року надіслав на адресу [PERSON] вимогу про повернення заборгованості № 09-03/1555, в якій попередив боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак, зазначена вимога була боржником проігнорована. Враховуючи те, що відповідачем порушено зобов'язання за Кредитним договором та вимоги позивача про усунення порушення не виконані, загальна сума заборгованості за Кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості станом на 30.09.2013 року, складає 53 202 933,64 грн., яка включає: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі - 839 318,53 дол. США, що еквівалентно 6 708 673,01 грн.; прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 606 211,13 дол. США, що еквівалентно сумі 4 845 445,56 грн.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 40 402 526,78 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів - 1 246 288,29 грн. Оскільки Договором іпотеки забезпечується виконання зобов'язання за Кредитним договором, та у зв'язку з порушенням строків повернення Кредиту і сплати центів за користування ним, позивач в силу ст. 590 ЦК України, ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки вимагає задоволення своїх вимог по Кредитному договору за рахунок Предмета іпотеки шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.03.2007 р. між ВАТ "БТА Банк" (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 053/04, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит на суму 850 000,00 доларів США, строком до 13 березня 2027 р., зі сплатою за користування кредитом 14,50% на рік. 18 червня 2008 року між ВАТ "БТА Банк" (правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 850 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався своєчасно повернути наданий кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов'язання, передбачені кредитним договором. Згідно з п.п. 2.1, 2.2. кредитного договору кредит надано на строк з 13.03.2007 р. по 13.03.2027р. включно для придбання нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом видачі готівкових коштів через касу банку з позичкового рахунку за заявою позичальника про надання кредиту. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов'язується сплачувати банку проценти в розмірі 14,5 % річних. Розмір процентів за користування кредитом може бути змінений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі періодичними платежами не пізніше 13-го числа кожного місяця відповідно з графіком щомісячних ануїтетних платежів. Згідно з п. 10.1. кредитного договору, за порушення терміну здійснення ануїтетних платежів за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У порядку забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором між позивачем та відповідачами було укладено 13 березня 2013 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1011з та в реєстрі заборон за № 1012з. Згідно п.п. 1.1., 2.1. договору іпотеки, на забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором № 053/04 від 13 березня 2007 року, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Пунктом 6.2. договору іпотеки передбачено, що за вибором іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя може бути, у тому числі, на підставі рішення суду. Підпунктом 6.2.3.1 договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність, якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. Відповідно до Звіту про оцінку майна - квартири [ADDRESS], складеного ТОВ «АКО Експерт» вих.. № 02/10-13/РД1, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 01.10.2013 р. становить: 3 709 377,85 гривень 85 коп. без ПДВ. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином. Однак, позичальник умови Кредитного договору виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2013 року сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 53 202 933,64 грн., яка включає: прострочену заборгованість за кредитом в розмірі - 839 318,53 дол. США, що еквівалентно 6 708 673,01 грн.; прострочену заборгованість за сплатою процентів в розмірі - 606 211,13 дол. США, що еквівалентно сумі 4 845 445,56 грн.; пеню, нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 40 402 526,78 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів - 1 246 288,29 грн. У відповідності до ст.35 ЗУ «Про іпотеку» та положень п.6.1. договору іпотеки позивач направив відповідачу 21 серпня 2013 року вимогу про усунення порушень зобовґязань за кредитним договором та попередження про задоволення вимог по сплаті заборгованості за рахунок предмету іпотеки. Проте, дана вимога була залишена поза увагою відповідача. За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку": - іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; - майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; - іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням. Ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» унормовано, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 цього Закону). Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд вважає, що у ПАТ «БТА Банк» виникло право вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду передбачено нормами ст. ст. 39, 41, 42 Закону України "Про іпотеку" та ст. ст. 590, 591 ЦК України. Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що має рекомендаційний характер, визначено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «БТА Банк» в повному обсязі.

Outcome: approved