Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 27.01.2009 року померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] на імя позивача склала заповіт. До складу спадкового майна входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Центральна, буд. №65 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, але направив заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 27.01.2009 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 27.01.2009 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільскої ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №12), (а.с.5) - мати позивача (повторне свідоцтво про народження від 10.07.2017 року, видане Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №06), (а.с.6). Від імені [PERSON] посвідчено заповіт секретарем Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 02 серпня 2006 року за реєстром № 439 (а.с.13). До складу спадкового майна входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Центральна, буд. №65 Лохвицького району Полтавської області. Згідно запису в Погосподарській книзі № 3 [PERSON] сільської ради власником житлового будинку з відповідною часткою допоміжних господарчих побудов за адресою с. Лука, вул. Центральна, буд. №65 Лохвицького району Полтавської області є померла 27.01.2009 року [PERSON] (а.с.7). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 03.07.2009 року заведена спадкова справа за № 132/2009, заповіт спадкодавцем посвідчувався на імя [PERSON], інших спадкоємців немає, що вбачається з відповіді №623/01-16 Другої Лохвицької ДНК від 27.10.2017 року. Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлої, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.8). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 1723 від 01.06.2017 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Лука, вул. Центральна, буд. №65 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.14). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 01.06.2017 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (блоки саманні, обкладені цеглою) загальною площею 55,8 м?, житловою площею 38,7 м?, "Б" - погріб (бетон), б - прибудова (блоки черепашнику обкл. цеглою), Б сарай (блоки саманні обкл. цеглою), В - убиральня (дошки), №1 огорожа (з/б збірна), №2 - колодязь (бетонні кільця). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1965 року. Як убачається з акту обстеження домогосподарства № 594 від 19.10.2017 року, будинок № 65 по вул. Центральній в с. Лука Лохвицького району Полтавської області, який належить померлій [PERSON] не перебуває в аварійному стані та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved