Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого, з урахуванням уточненої позовної заяви, яку вона подала до суду в порядку ст.31 ЦПК України, обґрунтувала таким. [INFO] в селі Нападівка Липовецького району померла [PERSON], яка приходилась позивачеві рідною матір'ю. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку вона, [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги за законом, прийняла. Інші спадкоємці не використали своє право на прийняття спадщини, отож вона, [PERSON], є єдиним спадкоємцем майна покійної матері. У 2016 році їй, [PERSON], стало відомо, що до складу спадкової маси після смерті матері увійшло ще й право на земельну частку (пай), площею 3,38 га, що розташована на території Нападівської сільської ради в полі [NUMBER] (ділянка [NUMBER]), яке мати набула в порядку спадкування за законом після смерті своєї рідної сестри, а її, [PERSON], тітки - [PERSON], яка померла [INFO] в селі Нападівка Липовецького району Вінницької області. Мати спадщину після смерті сестри прийняла фактично, відповідно до діючого на той час законодавства, однак своїх спадкових прав не оформила. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, проте реалізовувати своє право на прийняття спадщини в нотаріальному порядку у виді вищевказаного права на земельну частку (пай) позивач позбавлена можливості, оскільки таке її право невизнається та оспорюється, тому вона просить суд визнати за нею таке право в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним належним чином про день та час розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у їх відсутності до суду не направили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет в судове засідання не з'явився, сільський голова Нападівської сільської ради надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Ураховуючи те, що позивач та третя особа скористались правами визначеними ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, за таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін та третьої особи, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. [INFO] в с. Нападівка Липовецького району померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.85). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки як свідчать матеріали спадкової справи, що були витребувані судом, особистого розпорядження на випадок своєї смерті, остання не зробила. Судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась лише позивач [PERSON], будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги за законом, що доведено відповідно свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження, яка заяву про прийняття спадщини подала в межах шестимісячного строку. Інші спадкоємці використали своє право на відмову від прийняття спадщини, про що подали нотаріусу заяви відповідного змісту, які ними не були відкликані в межах шестимісячного строку. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Судом також встановлено, що [INFO] в селі Нападівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], яка приходилась [PERSON] рідною сестрою, що доведено відповідно свідоцтвом про народження [PERSON]; свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого остання змінила прізвище на прізвище чоловіка; витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, з якого слідує, що батьками обох сестер були одні і ті ж особи; довідкою виданою виконавчим комітетом Нападівської сільської ради від10.11.2016 року за №699, відповідно до якої констатовано факт, що [PERSON] та [PERSON] є рідні сестри. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Як убачається із матеріалів спадкової справи, що були витребувані судом за життя, 30.08.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з усім майном, що розташоване на території с. Нападівка, [PERSON], тобто позивачеві. Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Нападівської сільської ради Липовецького району 30.08.1996 року та зареєстрований в реєстрі за №18. При житті спадкодавця заповіт не змінювався та не скасовувався. Відповідно до діючого на час відкриття спадщини законодавства, спадщину [PERSON] прийняла шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою відповідного змісту. За наслідками розгляду її заяви, нотаріусом 28.07.1997 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності. Судом встановлено, що вищевказаним заповітом не було охоплено все належне [PERSON] майно. Так, відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Нападівської сільської ради Липовецького району за №391 від 29.08.2016 року встановлено, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла ще й земельна ділянка (пай), площею 3,38 га, що розташована на території Нападівської сільської ради в полі [NUMBER] (ділянка [NUMBER]) і по Нападівській сільській раді рахується як невитребуваний пай. Належність спадкової маси у виді права на отримання земельної ділянки в порядку приватизації [PERSON] доведено: листами Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області від 24.05.2016 року за №97-28-99.2-1586/2-16 та від 21.07.2016 року за №97-28-99.2-2144/2-16, відповідно до яких встановлено, що [PERSON] знаходиться у списках членів колективного сільськогосподарського підприємства «Трудівник» с. Нападівка Липовецького району, які приймали участь в колективному виробництві і мають право на одержання земельної частки (паю) під порядковим [NUMBER]; згідно рішення 14 сесії 23 скликання Нападівської сільської ради від 06 березня 2001 року [PERSON] запроектовано земельну ділянку [NUMBER] [NUMBER], площею 3,3829 га, вартість якої 138 705,13 грн., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на ім'я [PERSON] не видавався. Те, що КСП «Трудівник» с. Нападівка Липовецького району Вінницької області було видано державний акт на право колективної власності на землю відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Нападівської сільської ради від 29 травня 1995 року (Акт серія [NUMBER] зареєстрований 5 грудня 1995 року за №3) підтверджено листом Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі від 21.07.2016 року. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Нападівської сільської ради 10.11.2016 року за №694 (а.с.68) судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла її сестра [PERSON], будучи спадкоємцем другої черги за законом. Про відсутність спадкоємців першої черги за законом вказує довідка видана 30.03.2016 року за №152 виконкомом Нападівської сільської ради. Інші спадкоємці другої черги не використали своє право на прийняття спадщини, хоча згідно відомостей по сільській раді був ще зведений брат померлої - [PERSON] (а.с.65). Отож наведене свідчить, що єдиним спадкоємцем за законом другої черги на майно [PERSON] є [PERSON], яка спадщину прийняла фактично, в силу діючого на той час ЦК УРСР. За приписами ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло і право на отримання земельної частки (паю) в порядку приватизації яке за життя набула [PERSON], спадкоємцем якої була [PERSON] 16.05.2013 року ВССУ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у п.3.5. було висловлено правову позицію, відповідно до якої, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтю 2 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), поміж інших є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до ст.. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а реалізувати таке своє право на прийняття спадщини в нотаріальному порядку з урахуванням вищевказаних обставин позивач позбавлена можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, у той час як нотаріус посвідчує лише безспірні факти, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб, що нею обраний шляхом визнання за нею права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), що спадкодавець набула за життя також у порядку спадкування. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. На підставі вищезазначеного, ст.. 524, 525, 534, 548 549, 550 ЦК УРСР, ст.1218, 1225, 1268, 1270 ЦК України, Статтю 2 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", постановою постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 та

Outcome: approved