Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі по 500 гривень щомісячно довічно, починаючи з дня подачі заяви. У судовому засіданні свої позовні вимоги позивач підтримав та пояснив, що є інвалідом ІІ групи загального захворювання, інвалідність встановлена довічно. Його єдиним доходом є пенсія по інвалідності, яку він майже повністю витрачає на придбання ліків. Інших джерел доходу не має. Він перебуває у важкому матеріальному становищі, власного житла не має, живе у знайомих та друзів, які надають йому тимчасово житло. Відповідач по справі є його сином. Останній працює водієм на вантажному автомобілі далеких маршрутів та має високі доходи. Вважає, що за станом свого матеріального становища відповідач має змогу сплачувати на його утримання аліменти, оскільки у свій час він сплачував аліменти на утримування останнього. Дійсно він має ще четверо дітей від іншого шлюбу, однак до них не звертався з позовом про стягнення аліментів на своє утримання. оскільки з ними спілкується, час від часу заходить на чай та дає дітям чи внукам по 100 гривень. Так само колись провідував і відповідача, однак на даний час останній загордився, припинив з ним спілкування, а тому, зважаючи на наглу поведінку сина, вважає, що той повинен надавати кошти на його утримування. Представник відповідача - його мати [PERSON] позову не визнала та пояснила, що їхній син [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки на даний час постійної роботи не має, контракт закінчився. А тому син перебивається випадковими заробітками на будовах. Син утримує двоє дітей та дружину, яка доглядає за малолітньою дитиною, а тому сам потребує матеріальної допомоги. Крім того, позивач постійно ухилявся від утримування свого сина [PERSON], за що притягався до кримінальної відповідальності. Потім, маючи іншу сім"ю, він неодноразово звертався до суду з позовами про зменшення розміру аліментів, не платив і ті мізерні аліменти у встановленому судом мінімумі, у зв"язку з чим вона неодноразово зверталася у різні інстанції із заявами та скаргами. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, отримує пенсію у розмірі 2120 гривень на місяць, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою № 03-52/1041, виданою Управлінням пенсійного фонду України в Рожнятівському районі 12 червня 2015 року (а. с. 11, 13). Позивач фактично проживає у житловому будинку, який побудував разом із своєю дружиною (з якою шлюб розірвав) [PERSON], що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 245,4 квадратних метри, та літній кухні загальною площею 43,5 квадратних метрів, у добрих матеріально -побутових умовах. Разом з ним у зазначеному будинку живе його сім"я - дружина та діти - син [PERSON] і дочка [PERSON], що підтверджується довідкою № 416, виданою Ясенською сільською радою 15 жовтня 2015 року на вимогу адвоката Дутки Р.В. Тут же зазначено, що попередній акт обстеження від 21 січня 2015 року видано йому за його проханням, як він зазначав, для отримання ліків, місце проживання його там зазначене [ADDRESS], за даними реєстрації у паспорті (а.с.12, 64). Відповідач доводиться сином позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача (а.с. 4). Відповідач на даний час постійного місця роботи не має та допомоги по безробіттю не отримує, має на утриманні дружину - безробітну та двоє малолітніх дітей, що підтверджується копією його трудової книжки, довідками № 1602-04/12-15, виданою 12 серпня та № 09011501781, виданою 10 липня 2015 року Калуським міськрайонним центром зайнятості, копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей, довідками про склад сім"ї і актом обстеження матерально-побутових умов його проживання (а. с. 36-49). З позивача на утримання сина [PERSON] - відповідача по справі, стягувалися аліменти, що підтверджується копією рішення Калуського міського народного суду Івано -Франківської області від 5 липня 1983 року, копією заяви про збільшення розміру аліментів та копією рішення Калуського міського народного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 1986 року (а.с. 6-8). Відповідач аліменти на утримування відповідача сплачував нерегулярно, сплачував аліменти і на дітей від другого шлюбу, у зв"язку з чим, рішенням суду за його зверненням розмір стягуваних аліментів на сина [PERSON] зменшувався, ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримування сина [PERSON], що підтверджується копією попередження народного судді Рожнятівського райнарсуду за грудень 1987 року, копіями ухвал народного суду Рожнятівського району про порушення відносно нього кримінальної справи за ст. 114 КК України 1960 року, за злісне ухилення від сплати аліментів, від 17 серпня 1987 року, та про закриття провадження у зазначеній справ, і з притягненням його до адміністративної відповідальності, від 16 жовтня того ж року, копією його позовної заяви від 2 квітня 1988 року, копією рішення Клуського міського народного суду від 31 березня 1989 року, а також відповіддю начальника Управління юстиції Івано - Франківської обласної ради народних депутатів за № 02-14-П/413 від 27 грудня 1990 року, на повторну скаргу матері відповідача про непогашення заборгованості по аліментах ( а.с. 50-53, 66-68). Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син, зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 204 зазначеного кодексу передбачено, що діти можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. За змістом статті 205 цього ж кодексу, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При цьому суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач не довів, що потребує матеріальної допомоги від відповідача. Виходячи з визначеного законом з вересня цього року прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб у розмірі 1074 гривні, суд вважає, що за умови отримання пенсії у розмірі більше 2000 гривень на місяць, матеріально - побутові умови проживання позивача є вищими за визначені законом стандарти, а тому у суду відсутні підстави встановити, що він потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Сам позивач у судовому засіданні зазначив, що приходячи на чай до інших своїх дітей, дає їм чи внукам відповідні кошти, інші діти домпомагають йому матеріально, а з позовом до відповідача він звернувся тому, що останній загордився та поводиться "по наглому". Його доводи про те, що він не має постійного місця проживання є неправдивими, спростовані наданими представниками відповідача доказами про те, що він живе у родині у спільно з дружиною збудованому будинку у добрих матеріально-побутових умовах. Всі інші надані позивачем та досліджені судом докази не підтверджують його позовні вимоги та не спростовують доводи відповідача, а тому у висновках суду при постановленні даного судового рішення не враховуються За таких обставин у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів на утримування позивача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач, відповідно до закону, звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову слід відмовити, то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed