Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.04.1993 року між ним та колгоспом "Заповіт Ілліча" був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується копією договору. Обумовлена вартість будинку, який він придбав становила 70000 крб., які він сплатив продавцю 18.05.1993 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 500. Розрахунок за будинок був проведений у повній мірі, що підтверджується довідкою КСП "Заповіт Ілліча" від 31.05.1993 року. Придбаний згідно договору купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами складається з: літ. «А» житловий будинок загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м; літ. «А1» господарська прибудова загальною площею забудови 31,2 кв.м.; літ. «а1» ґанок загальною площею забудови 2,5 кв.м.; літ. «Б» сарай загальною площею забудови 18,0 кв.м.; літ. «В» погріб з шийкою загальною площею забудови (16,3) 5,4 кв.м.; літ. «Д» сарай загальною площею забудови 11,8 кв.м.; літ «Е» сарай, загальною площею забудови 13,1 кв.м.; літ. «Ж» душ загальною площею забудови 1,8 кв.м.; літ. «З» убиральня загальною площею забудови 1,7 кв.м.; № 1,2,3,4, І, ІІ - огорожа та споруди. Так як на день укладення договору у відповідача не повністю були оформлені правовстановлюючі документи на будинок, вони домовились, що продавець доробить необхідні документи до 01.06.1993 року, а потім нотаріально посвідчать укладений договір. Але власник будинку постійно просив відстрочити дату нотаріального посвідчення договору, ухилявся від його нотаріального посвідчення. 22.02.1994 колгосп «Заповіт Ілліча» було реорганізовано в КСП "Заповіт Ілліча". Після цього продавець, як правонаступник колгоспу знов просив відстрочки, а у 2000 році - КСП «Заповіт Ілліча» було ліквідовано взагалі. Отже, на сьогоднішній день він має укладений договір купівлі-продажу будинку, але не може його посвідчити через недобросовісну поведінку продавця. Згідно із ст. 100 ЦК Української РСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст.47 ЦК Української РСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними постройками від 22.04.1993 року, укладений між [PERSON] та колгоспом «Заповіт Ілліча»; визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем смт. Велика Лепетиха Херсонської області в цілому право власності на: літ. «А» житловий будинок загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м; літ. «А1» господарська прибудова загальною площею забудови 31,2 кв.м.; літ. «а1» ґанок загальною площею забудови 2,5 кв.м.; літ. «Б» сарай загальною площею забудови 18,0 кв.м.; літ. «В» погріб з шийкою загальною площею забудови (16,3) 5,4 квм.; літ. «Д» сарай загальною площею забудови 11,8 кв.м.; літ «Е» сарай, загальною площею забудови 13,1 кв.м.; літ. «Ж» душ загальною площею забудови 1,8 кв.м.; літ. «З» убиральня загальною площею забудови 1,7 кв.м.; № 1,2,3,4, І, ІІ - огорожа та споруди. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов підтримав та просить судові витрати з відповідача не стягувати. Представник відповідача Лич С.В. позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. З матеріалів справи вбачається, що дані правовідносини між сторонами виникли 22.04.1993 року, тобто до набрання чинності ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до них потрібно застосовувати норми матеріального права, які діяли до набрання чинності цим кодексом, а саме ЦК України від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК України від 18.07.1963 року за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. 22.04.1993 року між позивачем та колгоспом "Заповіт Ілліча" було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Позивач на виконання умов договору від 22.04.1993 року сплатив грошові кошти відповідачу у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 500 від 18.05.1993 року та довідкою колгоспу "Заповіт Ілліча" від 31.05.1993 року, і прийняв вказаний житловий будинок. Згідно ст. 227 ЦК України від 18.07.1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст. 47 ЦК України від 18.07.1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Беручи до уваги, що позивачем виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] - сплачена вартість майна та отримано предмет договору, а нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося у зв'язку з тим, що продавець ухилявся від нотаріального посвідчення вказаного договору, що позбавляє покупця стати повноправним власником придбаного майна, а тому відповідно до ст.ст. 47, 224-225 ЦК України від 18.07.1963 року, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та визнати за [PERSON] вцілому право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Херсонська область, [ADDRESS], а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 224, 225, 227 ЦК України від 18.07.1963 року,

Outcome: approved