Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач, в особі представника [PERSON], звернувся до суду, з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], у віці 75 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 2002 року червня місяця 26 числа зроблено запис за № 32. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та земельна ділянка, що розташована на території Краснополяської сільської ради. За життя батьком не було складено заповіту, тому спадкування здійснювалося за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач та його мати, дружина спадкодавця, [PERSON]. Між позивачем та матір'ю було досягнуто згоди, щодо порядку оформлення спадку, а саме - матері відходить земельна ділянка, позивачеві- житловий будинок. В зв'язку з цим на земельну ділянку матір'ю було отримано свідоцтво про право на спадщину. Житловий будинок оформити позивач не зміг через відсутність правовстановлюючого документу. Для з'ясування питання, який документ засвідчував право власності на вказане домоволодіння, позивач звернувся за допомогою до адвоката. 18.04.2016 року адвокат [PERSON] звернулася до КП «Великоновосілківське РБТІ» з відповідним запитом». Згідно відповіді № 105 від 22.04.2016 року, відповідно до архівних даних, станом на 21.12.2012 рік, [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30.08.1988 року (реєстраційний номер 236). 24.05.2016 року позивач звернувся до відділу реєстрації Великоновосілківської селищної ради з заявою про видачу йому дублікату свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30.08.1988 року, на ім'я [PERSON]. Того ж дня позивач отримав відповідь за № 07-08/2 від 24.05.2016 року згідно якої йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. За таких обставин, що склалися позивач може захистити своє право на житловий будинок виключно в судовому порядку. Відповідачем у справі позивач вказує Краснополянську сільську раду Великоновосілківського району Донецької області, тому що в разі неприйняття ним спадщини, яка залишилась після батька, вона може бути визнана відумерлою, за заявою сільської ради і передана у власність територіальної громади. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність. На позові наполягали. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [INFO], [PERSON] помер (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 04.09.1952 року, позивач та померлий [PERSON] є сином та батьком (а.с. 7) Судом також встановлено, що [PERSON] не складав заповіту, тож спадкування відбувалося за законом. Відповідно дослідженої в судовому засіданні довідки Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, від 22.06.2002 року (а.с. 8) та згідно позовної заяви вбачається, що мати позивача [PERSON] відмовилася від спадщини, яка залишилася після померлого [PERSON] на користь свого сина, позивача - [PERSON] Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлюється, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 14), в будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], в погосподарських книгах, власником значиться [PERSON]. Відомості про самочинне будівництво у технічному паспорті не значаться. Ст. 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України, встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством може прийняти спадщину після померлого батька, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved