Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

04.12.2013 року позивач ТОВ «Соні Україна» звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 10.04.2013 року. Також позивач просив зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості щодо визнання недійсними повністю зазначених вище патентів України на промислові зразки «[INFO]» та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність», Митну службу України виключити об'єкти права інтелектуальної власності за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ТОВ «Соні України» є офіційним дистриб`ютором в Україні всесвітньо відомої продукції під торгівельною маркою «SONY». Позивач зазначає, що в липні 2013 року позивачеві стало відомо, що Державна служба інтелектуальної власності України видала на ім`я [PERSON] патенти на промислові зразки: патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 10.04.2013 року. Позивач вважає, що вищевказані патенти не відповідають умовам патентоспроможності по причині їх невідповідності критерію новизни, оскільки сукупність суттєвих ознак промислових зразків «[INFO]» за патентами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання [PERSON] заявок на видачу патентів, а тому ці промислові зразки порушують законні права та інтереси позивача і підлягають визнанню недійсними. Позивач вважає, що промислові зразки «[INFO]» за патентами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] повинні бути визнані недійсними на підставі п.«а» ч.1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки». Також позивач просив зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості щодо визнання недійсним повністю патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність», а Митну службу України зобов'язати виключити об'єкт права інтелектуальної власності за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти позову заперечував посилаючись на те, що дії по реєстрації промислових зразків й видача патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] повністю відповідали законодавству. Так, відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза. Якщо заявка відповідає вимогам статті 11 Закону та документ про сплату збору за подання заявки оформлено правильно, заявнику надсилається рішення про видачу патенту. На підставі рішення про видачу патенту на промисловий зразок та за наявності документа про сплату державного мита за видачу патенту Установа публікує у своєму офіційному бюлетені відомості про видачу патенту. Одночасно з публікацією відомостей про видачу патенту Установа здійснює державну реєстрацію патенту на промисловий зразок, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості. Відповідно до ст. 18 Закону патент на промисловий зразок видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Заявки [PERSON] були подані у відповідності з Правилами складання та подання заявки на промисловий зразок, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки України від 18 лютого 2002 року N 110 з послідуючими змінами. Таким чином, зазначає представник відповідача, під час видачі патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]», Державний департамент інтелектуальної власності не порушив вимог законодавства України та діяв у відповідності до Закону. Посилався, що позивач повинен підтвердити належними доказами відсутність новизни промислового зразку за спірним патентам. В ході розгляду справи представник відповідача просив відмовити в задоволенні вимог позивача до Державної служби інтелектуальної власності України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача Міністерства доходів і зборів України в судовому засіданні пояснив, що на підставі заяви власника оспорюваних патентів 12.07.2013 року Митним органом здійснено реєстрацію зазначених промислових зразків у митному реєстрі за № 925, №926 та № 927 шляхом внесення інформації в електронному вигляді до ЄАІС Державної митної служби. Зазначає, що в разі визнання недійсними патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], охоронювані об'єкти права інтелектуальної власності будуть виключені з митного реєстру. Просить ухвали ти рішення у справі на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок - результат творчої діяльності людини в галузі художнього конструювання. Згідно зі ст. 5 Закону, об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи фарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Суд вважає встановленим, що промислові зразки за патентом України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, за патентом України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року, за патентом України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 11.03.2013 року та за патентом України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» від 10.04.2013 року не були новими на дату подання заявки до установи, внаслідок чого вказані патенти підлягають визнанню недійсними виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.01.2013 року відповідачем [PERSON] було подано заявку за № s201300015 на видачу патенту України на промисловий зразок «[INFO]». Крім цього, 03.02.2013 року відповідачем [PERSON] було подано заявку за №s201300109, заявку № s201300110 та заявку № s201300108 на видачу патентів України на промислові зразки «[INFO]». За результатами розгляду заявки № s201300015, заявки за № s201300109 та заявки за №s201300110 Державною службою інтелектуальної власності України 11.03.2013 року було видано патенти України [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]». До того ж, за результатами розгляду заявки № s201300108 Державною службою інтелектуальної власності України 10.04.2013 року було видано патент України [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]». Вказане вище підтверджується Виписками з Державного реєстру патентів України на промислові зразки станом на 20.11.2013 р. ( а.с. а.с. 68, 71, 73, 75 Том № 2). Відповідно до п.6 ст.5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису. Відповідно до п.1 ст.5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. У п.1 ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", вказано, що промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Згідно з п.2 зазначеної статті промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. П.1 ст.14 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що закладом експертизи відповідно до цього Закону та Правил розгляду заявки на промисловий зразок, державною установою проводиться експертиза заявки. П. 8 ст.14 Закону встановлено, що за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза, під час якої: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 12 цього Закону; визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у пункті 2 статті 5 цього Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Крім того, положеннями абз.2 п.1 статті 18 Закону передбачено, що патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Встановлено та не заперечувалося відповідачем - Державною службою інтелектуальної власності України в суді, що видача спірних патентів була здійснена за ознаками формальної експертизи. Судом встановлено, що ТОВ «Соні Україна» є офіційним дистриб`ютором в Україні всесвітньо відомої продукції під торгівельною маркою «SONY». Для вирішення питання стосовно того, чи містяться у матеріалах справи відомості, за якими сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до подання заявки до Установи, а саме до 03.01.2013 року та 01.02.2013 р., необхідно провести порівняльний аналіз сукупності суттєвих ознак продукції, що імпортується та розповсюджується позивачем, що містяться в матеріалах справи, з сукупністю суттєвих ознак промислових зразків за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]». На підтвердження наявності у матеріалах справи відомостей, за якими сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до подання [PERSON] заявок до Установи, позивачем надано висновок експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності від 04.12.2013 року. Згідно висновку експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності від 04.12.2013 року, складеного експертом [PERSON], промислові зразки ««[INFO]» за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відповідно до наданих на дослідження матеріалів не є новими. З зазначеного висновку також вбачається, що в матеріалах справи містяться відомості, згідно яких сукупність суттєвих ознак промислових зразків «[INFO]» за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] стала загальнодоступною у світі до дати подання заявок до Установи 03.01.2013 року та 01.02.1013 року. Експертне дослідження проведене відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом [PERSON], яка має вищу юридичну освіту, вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз, пов'язаних з охороною прав на об'єкти інтелектуальної власності за спеціальностями, у тому числі за спеціальністю 13.4 «Дослідження, пов'язані з промисловими зразками» (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1248 від -0.06.2008 року), стаж експертної роботи з 2006 року та внесений до реєстру атестованих судових експертів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила висновки експертного дослідження. Суд вважає, що вищезазначений висновок експерта є таким, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймається судом в якості належного доказу невідповідності патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]», умовам патентоздатності - «новизна». Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі и щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що промислові зразки за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] не є новим, а тому не відповідають умові патентоспроможності, встановлені в п.1 ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". За приписами ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам надання правової охорони є підставою для визнання патентів недійсними повністю чи частково. Зважаючи на встановлення судом того, що промислові зразки за патентами України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] не відповідають умовам надання правової охорони, оскільки не є новими, суд вважає, що патенти України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]», підлягають визнанню недійсним Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів , зокрема, юридичних осіб. Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про визнання недійсним спірних патентів відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивач звернувся до суду за захистом не тільки своїх порушених прав, але і за захистом охоронюваного законом інтересу. При цьому, тлумачення поняття «інтерес» або «охоронюваний законом інтерес» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу від 18.07.1963 р, яке є обов'язковим до виконання на всій території України. Зокрема, відповідно до Рішення КСУ «поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам». Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогою визнати недійсними патенти України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на промислові зразки «[INFO]», видані Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, оскільки останні не відповідають умовам надання правової охорони, визначеного ст.ст. 5, 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», оскільки сукупність суттєвих ознак промислового зразку стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи, тобто до 03.01.2013 року та до 01.02.2013 року. Джерелом таких відомостей є продукція офіційним дистриб`ютором якої є позивач, яка завозиться на територію України раніше, ніж були подані заявки на спірні патенти. Відповідно до ст.20 Закону, використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування до продажу, інше введення в цивільний оборот тощо. Відповідно до ст.20 Закону патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без його дозволу. Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим, що подання [PERSON] заявок та одержання патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], а також використання ним прав, які випливають із вказаних патентів, є достатньою підставою для того, щоб у позивача виникло передбачене ч.1 ст.3 ЦПК України право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви [PERSON] 12.07.2013 року до Митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності за № 925, №926 та № 927 внесено відомості щодо належності майнових прав на промислові зразки за патентами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] ( а.с. 18) . Суд вважає, що наявність вказаних вище обставин, є достатньою підставою для того, що у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав та охоронюваного законом інтересу. Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Згідно Положенням про Державний реєстр патентів України, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту) в силу вказаного положення Держслужба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов'язання Відповідача - Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсними патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на промислові зразки та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність". Відповідно до п.2.8 Порядку реєстрації у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону» від 30.05.2012 року за № 103/21346, зареєстрованого Міністерством юстиції України 22.06.2012 року за №1034/21346 об'єкт права інтелектуальної власності виключається Державною митною службою з митного реєстру, зокрема, за заявою власника, за рішенням суду, у разі закінчення строку правової охорони об'єкта ПІВ чи її дострокового припинення. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про визнання недійсними патентів України [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], суд вважає, що вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача Міністерства доходів і зборів України виключити об'єкт права інтелектуальної власності за патентом України [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, підлягає задоволенню. Враховуючи те, що на час видачі патентів України [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] закладом Установи не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 917, 64 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: partial