Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 96738,89 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-118944, за яким остання отримала кредит у розмірі 50 000 грн на строк до 21.07.2023 із зобов`язанням погашення відповідних платежів щомісячно в термін з «15» по «22» число кожного місяця згідно графіку платежів. Вказує, що позичальник [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 20.06.2019 за нею утворилась заборгованість в розмірі 61902,10 грн, з яких: 47981,06 грн сума основного боргу, 13921,04 грн сума процентів за користування кредитом. 20.06.2019 між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 22.06.2018 №CL-118944, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». У позові позивач зазначає, що сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 22.06.2018 №CL-118944, яка зазначена в Додатку до договору відступлення прав грошової вимоги становить 61902,10 грн. Крім того, вказує, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, остання має сплатити на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 20.06.2019 по 08.09.2021 в сумі 22899,37 грн., інфляційні втрати в сумі 8121,54 грн. та три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту в сумі 3815,88 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість в загальній сумі 96738,89 грн (заборгованість за основною сумою боргу - 47981,06 грн + заборгованість по процентам за користування кредитом - 13921,04 грн; пені - 22899,37 грн, інфляційні збитки - 8121,54 грн, три проценти річних від простроченої суми - 3815,88 грн), а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2021, яке в подальшому було відкладено на 18.10.2021. Представник позивача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" в судове засідання не з`явився, однак у позові клопотав про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на сайті суду, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.06.2018 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-118944, за яким остання отримала кредит у розмірі 50 000 грн на строк до 21.07.2023 зі сплатою відсотків. Відповідно п. 4.1 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує відсотки, за процентною ставкою 49,99 % річних. За умовами п. 6.9 кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пункт 7.1 кредитного договору передбачає, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 20.06.2019 між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 22.06.2018 № CL-118944, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 06/19-2, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 22.06.2018 № CL-118944 станом на 20.06.2019 складає 61902,10 грн, з яких: 47981,06 грн сума заборгованості за кредитом, 13921,04 грн сума прострочених процентів. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно частини першої статті 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. Відповідно до п. 2.1.6 договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 не вимагається отримання згод Позичальників для відступлення (передачі) Прав Вимоги будь-якій третій особі, зокрема, Фактору. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до пункту 7.1 вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» у зв`язку з переходом до нього від ПАТ «Кредобанк» Прав Вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо Позичальників за Кредитними договорами та одержує замість ПАТ «Кредобанк» в повному обсязі право вимагати від Позичальників належного виконання ними зобов`язань за Кредитними договорами. Починаючи з визначеної цим Договором дати переходу Прав Вимоги, ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» має право, зокрема, одержувати всі суми, належні до сплати Позичальниками на задоволення відступлених Прав Вимоги, вчиняти будь-які законні фактичні дії, пов`язані з реалізацією (здійсненням) Прав Вимоги. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Зважаючи на те, що [PERSON] умови кредитного договору № CL-118944 від 22.06.2018 належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 06/19-2 становить 61902,10 грн, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже було встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (укладення договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019) [PERSON] мала заборгованість за кредитним договором у розмірі 61902,10 грн, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених статтею 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 20.08.2019 по 08.09.2021, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 8121,54 грн, три проценти річних за прострочення сплати боргу 3815,88 грн, тому, оскільки дані розрахунки є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню. Проаналізувавши вимогу позивача про стягнення із [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 22899,37 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У пункті 7.1 кредитного договору № CL-118944 від 22.06.2018, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк», сторони домовились, що розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Оскільки загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 61902,10 грн, то розмір пені не повинен перевищувати 9285,31 грн (61902,10 грн х 0,15 %), тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, а саме 22899,37 грн. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені, в загальному розмірі 83124,74 грн (61902,01 грн + 8121,54 грн + 3815,88 грн + 9285,31 грн). Відповідно до частини першої статті 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (83124,74 грн), а саме у розмірі 85,92 % (83124,74 х 100 : 96738,89). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1950,38 грн. (2270 : 100 х 85,92 %).

Outcome: partial