Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем як позичальником умов кредитного договору №б/н від 15.07.2010 року, у зв`язку з чим станом на 21.02.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 222964 грн. 42 коп., яку просить стягнути. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 16.03.2019 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від [PERSON] з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач) як кредитодавцем з одного боку та [PERSON] як позичальником з іншого з 15.07.2010 року укладений договір кредитування №б/н. Згідно цього правочину відповідач отримав кредит у розмірі 4700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-33). Зазначений договір як договір приєднання складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується заявою, підписаною останнім (а.с. 8). Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 21.02.2019 року має заборгованість, яка складається з наступного: 4684,91 грн. - заборгованість за кредитом; 213926,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4353,29 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Загальна заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.07.2010 року складає 222964,42 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який проведено у відповідності з чинним законодавством та умовами договору (а.с. 6-7). Так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути частину заборгованості в розмірі 127059,90 грн., яка складається з: - 4684,91 грн. - заборгованості за кредитом; - 122374,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.07.2010 року по 30.06.2018 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Дані положення кореспондуються з умовами укладеного між сторонами договору приєднання №б/н від 15.07.2010 року разом з доданим до нього положеннями Умов та правил надання банківських послуг Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач неналежним чином виконувала покладені за кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Право позивача як кредитодавця на своєчасне отримання позичених сум на умовах і в строки, що обумовлені договором кредитування , є порушеним та підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь сум заборгованості за цим договором в вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM5BBVJZ від 25.02.2019 р. (а.с. 2). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору.

Outcome: approved