Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначало, що 28 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKZWGK00000009, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 16 тис. 450 доларів США для придбання нерухомості, та 3 995 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 28 грудня 2027 року, зі сплатою відсотків в розмірі 11,045 % річних, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії. З метою забезпечення повернення коштів за кредитним договором між Банком та [PERSON] 28 грудня 2007 року укладено договір поруки , за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати солідарно за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що набуті із зазначеного кредитного договору . Посилаючись на те, що відповідачі не виконують зобов'язання за вказаним кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів 14 тис. 471 доларів США 64 центів заборгованості за кредитом; 7 тис. 758 доларів США 36 центів заборгованості по процентам за користування кредитом, 164 доларів США 50 центів заборгованості по комісії, 5 тис. 137 доларів США 55 центів пені та 9 доларів США 92 центів - штраф (фіксована частина), 1 тис. 376 доларів США 60 центів - штраф (процентна складова), всього 28 тис. 918 доларів США 57 центів, що еквівалентно 728 748 грн. 04 коп., яка винакла станом на 04 травня 2016 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Відповідачі не заперечували, щодо отримання кредитних коштів в іноземній валюті та порушення зобов'язань, які виникли в зв'язку із значним підвищенням курсу долара та незадовільним матеріальним станом їх сім'ї, в зв'язку з чим просили зменшити розмір позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ст.ст. 1054, 1050, 526, 527, 530 ЦК України за кредитним договором банк або нша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (після зміни назви - ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № NKZWGK00000009 , за умовами якого Банк надав, а позичальник отримав 20 тис. 445 доларів США кредитних коштів, які зобов'язався належним чином використовувати для придбання нерухомості і повернути в строк не пізніше 28 грудня 2027 року, а також сплатити плату за кредит у порядку та в терміни, що встановлені графіком погашення, та 0.92 процентів щомісячно, що складає в рік 11,045% за користування кредитними коштами (а.с. 11-13). Згідно з пунктом 7.1 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячно, в період з "8" по "15" число кожного місяця, починаючи з грудня 2007 року до грудня 2027 року в розмірі 204 доларів США 86 центів. За пунктом 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної у пункті 7.1 цього договору - 0.92% на місяць, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструмениту у розмірі 0.20% від суми 2 виданого кредиту щомісяця в період сплати; у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки (п. 7.4. договору). Відповідно до п. 4.3 договору при порушенні позичальником строків платежів більше як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. Згідно з указаним кредитним договором заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом підлягають поверненню у доларах США, а пеня - у національній валюті України (гривні). З метою забезпечення повернення [PERSON] коштів за кредитним договором між Банком та [PERSON] 28.12.2007 року укладено договір поруки №NKZWGK00000009 за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати солідарно за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що набуті із зазначеного кредитного договору (а.с. 14). В зв'язку з порушенням позичальником кредитних зобов'язань станом на 04 травня 2016 року заборгованість по поверненню кредитних коштів за договором № NKZWGK00000009 від 28.12.2007 року складала 28 тис. 918 доларів США 57 центів, з яких 14 тис. 471 доларів США 64 центів заборгованості за кредитом; 7 тис. 758 доларів США 36 центів заборгованості по процентам за користування кредитом; 164 доларів США 50 центів , що еквівалентно 4 145 грн. 40 коп. заборгованості по комісії; 5 тис. 137 доларів США 55 центів, що еквівалентно 129 466 грн. 26 коп. пені; 9 доларів США 92 центів, що еквівалентно 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1 тис. 376 доларів США 60 центів , що еквівалентно 34 690 грн. 38 коп.- штраф (процентна складова). Свої зобовязання з погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом відповідач не виконує, сплачує останні в меншій сумі, ніж передбачено договором, що підтверджується випискою із особового рахунку (а.с. 88-95). Отже, встановлено, що неналежне виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем за кредитним договором призвело до виникнення заборгованості. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст. 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений 3 договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище та наявності у ПАТ КБ "ПриватБанк" банківської ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 59-62), суд вважає, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості по тілу кредиту в іноземній валюті, підлягають стягненню в іноземній валюті й проценти за кредитним договором , оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Що стосується іншої заборгованості по комісії, штрафах і пені, то останні підлягають задоволенню в національній валюті України, тобто в гривні. Разом з тим суд враховує положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до зазначених вимог закону розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При зменшенні розміру неустойки суд врахувує матеріальний стан відповідачів, їх розмір щомісячних доходів, який становить близько 5 000 грн., відповідач [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 73), на утриманні відповідачів є неповнолітня дитина, яка має хронічні захворювання через які витрачаються значні кошти, тобто мають періодичні значні матеріальні витрати (а.с. 76-85). Викладені обставини дають підстави суду для застосування до спірних відносин норм ч. 3 ст. 551 ЦК України, які узгоджуються із загальними засадами цивільного законодавства, передбаченими п. 6 ст. 3 ЦК України, а саме справедливість, добросовісність та розумність, тому суд вважає необхідним зменшити розмір пені та штрафу і визначити останні в сумі 64 733 грн. пені, 34 690 грн. штрафу (процентна складова). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial