Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

29 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ " Банк Перший" про стягнення грошових коштів у сумі вкладу у розмірі 100 000 грн., невиплачених процентів у сумі 1956,16 грн. за час незаконного утримання вкладу згідно відсоткової ставки, яка визначалася в договорі, а також 284,92 грн. 3% річних та інфляційних витрат, а всього в загальному розмірі 103 056,73 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним, з однієї сторони та відповідачем з другої 18 лютого 2014 року був укладений договір № ДФ-058523 Банківського вкладу (депозиту) "Класичний" на умовах тарифів банку строком на 185 днів - по 22 серпня 2014 року , в пункті 1.2 цього Договору зафіксовано, що в день укладання цього Договору банк прийняв від вкладника на рахунок грошові кошти в розмірі 100 000 грн. 27 серпня 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу по закінченню терміну дії строку Договору - про негайне перерахування суми вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов Договору на розрахунковий рахунок [PERSON], відкритий у відповідача. Проте, у поверненні банківського вкладу на його вимогу було відмовлено. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору , просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь суми банківського вкладу з нарахованими відсотками. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 102 374,54 грн., які складаються з 99 317,81 грн. суми заборгованості за депозитом, 1956,16 грн. невиплачених процентів за час незаконного утримання вкладу згідно відсоткової ставки, яка визначалася в договорі, а також 284,92 грн. 3% річних та інфляційних витрат. Також надавв додаткові пояснення на заперечення відповідача стосовно того, що хоча кошти і були перераховані з депозитного рахунку на поточний, але він не має можливості ними скористатися, зняти усю суму готівки чи хоча б біль-менш значну, оскільки ліміт використання коштів на добу складає 100 (сто) грн. При цьому банк відмовляється надавати будь-які пояснення з цього приводу. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримав позовні вимоги , просив про його задоволення. Представник відповідача надав суду письмові заперечення , в яких просив в позові відмовити . В обгрунтування заперечень зазначив про повне виконання умов Договору Банківського вкладу - шляхом безготівкового перерахування суми вкладу [PERSON] з депозитного рахунку № [NUMBER] на його рахунок № [NUMBER] . Оскільки відповідно до п. 1.5 цього Договору кошти були повернені на рахунок позивача в повному обсязі з урахуванням процентів , даний договір є припиненим. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 18 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Перший" (правонаступником якого на теперішній час є ПАТ "БГ Банк"- пункт 1.4 Статуту ПАТ "БГ Банк" від 29.07.2014 року) був укладений договір № ДФ-058523 Банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" з правом поповнення зі щомісячною сплатою процентів) , за яким банк прийняв для зберігання грошові кошти на вкладний депозитний рахунок вкладника № [NUMBER] у ПАТ "Банк Перший" строком на 185 днів з 18 лютого по 22 серпня 2014 року на суму 100 000 гривень, а банк щоденно нараховує Вкладникові проценти на суму Вкладу в розмірі 21,00 процентів річних. Відповідно до п.1.5 умов договору , по закінченню строку вкладу, банк повертає вкладнику суми вкладу та нараховані проценти у безготівковій формі на рахунок № [NUMBER], відкритий у ПАТ "Банк Перший". 18 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Перший" (правонаступником якого на теперішній час є ПАТ "БГ Банк") був укладений договір № 0017848 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу, авідповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок в гривні для прведення операцій з використанням електронного платіжного засобу № [NUMBER] в ПАТ "Банк Перший". 27 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про невиконання умов договору щодо не повернення у встановлений строк заборгованості у розмірі 100 000 грн. Як вбачається з Виписки від 17.10.2014 за рахунком клієнта [PERSON] № [NUMBER] - на цей рахунок за Договором № ДФ-058523 було перераховано коштів в загальному розмірі 110 400,07 грн., він користувався платіжною карткою в період з квітня по жовтень 2014 року включно, залишок на рахунку станом на 17.10.2014 року 99392,93 грн. Згідно наданої банком загальної Виписки по особовим рахункам [PERSON] станом на 17.10.2014 року - 18.02.2014 року на рахунок № [NUMBER] надійшло 100 000 грн. 22.08.2014 року з цього рахунку перенесено суму 100 000 грн на рахунок кореспондента за угодою ДФ-058523 на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] (що підтверджується і меморіальним ордером № 59105 від 22.08.2014 року). Судом неодноразово надсилався запит на адресу відповідача щодо підстав встановлення обмеженого ліміту позивачеві на розрахунковому рахунку № [NUMBER] , проте відповіді суду не надано. Не надано відповіді банком і на звернення з тих підстав самого [PERSON] Наведеними обставинами справи підтверджується, що між сторонами виникли договірні правовідносини саме за договором банківського вкладу, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу, але в повному обсязі на вимогу клієнта. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення відкриття відповідних рахунків та обліковування на них грошових коштів в національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1. Положення). З правової природи договору банківського вкладу слідує, що він є одностороннім договором, з моменту укладання якого у банку виникає обов'язок повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, а у вкладника - право вимагати виконання зазначених дій. Незалежно від виду вкладу, банк зобов'язаний видати суму вкладу або його частину на першу вимогу вкладника-фізичної особи і не може зменшувати суму вкладу шляхом застосування штрафних санкцій, невиплати процентів за вкладом чи інших можливих форм відшкодування збитків банку. Умови договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу вважаються нікчемними, тобто, наявність таких положень у тексті договору не породжує тих правових наслідків, які сторони мали на увазі. Законом передбачено обов'язок банку разом з поверненням вкладу(депозиту) виплатити і нараховані проценти. Тобто, не допускається затримання виплати процентів за вкладом, одностороння відстрочка чи розстрочка виплати процентів за вкладом. У випадку таких дій з боку банку вкладник має право захистити свої права у передбаченому законом порядку (глава 3 ЦК). Право клієнта на отримання суми вкладу за договором банківського рахунку в повному обсязі з нарахованими процентами після закінчення строку дії договору безумовне. Корреспондуючий обов'язок банку виконати свої зобов'язання за договором та повернути кошти в повном обсязі виникає з моменту отримання банком заяви про повернення вкладу. Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За положеннями ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067, ч. 1 ст. 1070 ЦК, а також ч. 1 ст. 1074, ч.1 ст.1075, якими, зокрема, передбачено право клієнта на свій розсуд в будь-який час розірвати договір банківського рахунку. За такого, суд приходить до висновку, що банк не виконав зобов'язань за договором банківського вкладу, адже перерахування коштів вкладу на розрахунковий рахунок клієнта, якими він не може скористатися в повній сумі вкладу, є грубим порушенням прав вкладника банку та не узгоджується з наведеними нормами права. За аткого, вимоги позову про стягнення з банку суми вкладу в розмірі 99317,81 грн.ю є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується посилання позивача на те, що неповернення йому грошових коштів у встановлений договором строк і користування банком цими коштами є фактично продовженням договору, отже обчислення відсотків за час затримки виконання грошового зобов'язання повинно відбуватися за процентною ставкою, передбаченою договором, то таке твердження є хибним і не може бути взято судом до уваги. Стаття 625 ЦК передбачає проценти у якості санкції за порушення боржником грошового зобов'язання і встановлює їх в розмірі трьох процентів річних, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший процент. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов вищевказаного договору банківського вкладу за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають 1093,85 грн. відсотків за час прострочення повернення грошового вкладу ( 99317,81 грн. х 3% річних/ 365 днів х 144 днів прострочення ), та 794,54 грн. ( 99317,81 грн. Х 100,8 \\ 100 = 100112,35 - 99317,81 грн.) збитків від інфляції, оскільки до правовідносин сторін необхідно застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, а всього 1888 грн. 39 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1012 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial