Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що її мати [PERSON] а була власницею земельної частки (паю) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в адміністративних межах Іванівської сільської ради, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0135207. Під час виготовлення вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) було допущено помилку в імені власника та вказано " [PERSON] " замість " [PERSON] ", однак згідно Словника власних імен людей (видавництво «НАУКОВА ДУМКА», Київ 1967 року) це є одне і теж ім`я. [INFO] [PERSON] померла і позивач прийняла спадщину після її смерті, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої. Однак, коли вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, то їй було в цьому відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлючого документу, у зв`язку з чим рекоменовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Тому позивач просить встановити, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0135207, котрий виписаний на [PERSON] , належить [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) після померлої матері в порядку спадкування за законом. Позивач у підготовче судове засіданняне з"явилась, надавши заяву про підтримання позовних вимог з проханям судовий розгляд справи по суті провести без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), що [INFO] померла[PERSON] а. Після її смерті відкрилась спадщина наземельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в адміністративних межах Іванівської сільської радиЧигиринського району. Вказана земельна частка (пай) належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0135207, виготовленого в 1996 році на ім`я [PERSON] , про що в Книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис № 571, що підтверджується архівною довідкою архівного сектору Чигиринської РДА № 100/04-02 від 29.10.2019 року, де у графі напроти прізвища [PERSON] підпис про отримання на руки сертифіката та відмітка "Погашено" відсутні. При цьому, вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) хоч і виписаний на ім`я [PERSON] , однак, згідно до Словника власних імен людей (видавництво «НАУКОВА ДУМКА», Київ 1967 року) ім`я « [PERSON] » можна замінити як « [PERSON] », тобто це є одне і теж ім`я, а тому можливо встановити позивачу вказаний юридичний факт. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Іванівської сільської радиЧигиринського району, № 82/02-09 від 11.02.2020 року [PERSON] а, 1915 року народження, на час своєї смерті [INFO] була зареєстрована за місцем свого проживання за адресою: с. Іванівка Чигиринського району Черкаської області, де інші члени сім'ї, малолітні, неповнолітні, утриманці зареєстровані не були. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач, як дочка померлої, є спадкоємцем майна [PERSON] першої черги спадкування за законом, що підтверджується наявними в матеріалах позовної заяви посвідкою про народження серії № [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судячи з довідки № 83/02-09 від 11.02.2020 року, виданої Іванівською сільською радоюЧигиринського району, [PERSON] протягом шести місяців після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] ,користувалась майном та речами померлої, обробляла присадибну земельну ділянку, доглядала за домогосподарством, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої, тобто прийнявла таким чином спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 04.03.2020 року № 221/01-16, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] зверталася [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Разом з тим позивач не може оформити спадщину у зв`язку з втратою зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай). Факт втрати зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується оголошенням з цього приводу в газеті «Чигиринські вісті» № 7 (12902) від 14.02.2020 року. У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 87/02-31 від 25.01.2020 року. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим встановити факт, що має юридичне значення, і визнати за позивачем право власності на вище вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved