Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Уточнивши заявлені позовні вимоги в остаточній редакції позову 08.10.2014 року ПАТ [PERSON] банк « ПриватБанк», звернувшись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] Домініки,[INFO] просив\~:в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1/333-МК від 20.07.2005 року в розмірі 352115,21 доларів США, що за курсом 13,135 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2014 року складає 4625033,28 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 78928,93 Доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 138717,17 Доларів США, заборгованості за пенею у розмірі 134469,11 Доларів США - звернути стягнення на трикімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № 1/333-МК/1 від 20.07.2005р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у уповноважених державою фізичних осіб, які здійснюють нотаріальну діяльність, відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з наданням повноваження ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо реєстрації права власності у Державній Реєстраційній службі України на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від імені [PERSON], для чого надати право подавати, отримувати та розписуватись на необхідних документах згідно діючого законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (в т.ч., але не виключно, заяви, картки, рішення та витяги), надати ПАТ КБ "ПриватБанк" право отримувати у відповідних органах довідку про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Землячки, буд.13, кв.37, надати ПАТ КБ "ПриватБанк" право отримувати довідки в БТІ, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності ;виселити з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль модель: [PERSON]", рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий-комбі-В, № кузова/шасі: ТМВВК41U928564682, реєстраційний номер: АЕ0242ВЕ та автомобіль модель: [PERSON] АЕ390, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF11GТА300000573, реєстраційний номер: АЕ3848ВІ, що належать на праві власності [PERSON] (50000. [ADDRESS], ІПН: [NUMBER])- шляхом продажу вказаних автомобілів Публічним акціонерним товариством [PERSON] "ПриватБанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням Публічному акціонерному товариству [PERSON] "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № №1/333-МК від 20.07.2005 в розмірі 352115,21 доларів США, що за курсом 13,135 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2014 року складає 4625033,28 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 78928,93 Доларів СІЛА, заборгованості за відсотками у розмірі 138717,17 Доларів США, заборгованості за пенею у розмірі 134469,11 Доларів США вилучити у [PERSON] (50000, [ADDRESS], ІПН: [NUMBER]) та передати в заклад Публічному акціонерному товариству [PERSON] "ПриватБанк": - предмет застави - автомобіль модель: "Шкода Октавія", рік випуску: 2002, тип легковий-комбі-В, № кузова/шасі: ТМВВК41U928564682, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - предмет застави - автомобіль модель: "[PERSON] АЕ390", рік випуску: 1998, ТЗ: сідловий тягач- Е, № кузова/шасі: VF11GТА300000573, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]: - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля модель: "Шкода Октавія", рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий-комбі-В, № кузова/шасі: ТМВВК41U928564682, реєстраційний номер: АЕ0242ВЕ. що належить на праві власності [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля модель: [PERSON] АЕ390, рік випуску: 1998, тип ТЗ сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF11GТА300000573? реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; стягнути з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219 (три тисячі двісті дев"ятнадцять гривень 00 копійок); стягнути з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на користь держави недоплачений позивачем при подачі уточненого позову 08.10.2014 року судовий збір у розмірі 435 (чотириста тридцять п"ять гривень 00 копійок). \~\~\~\~ Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 липня 2005 року між\~\~ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/333-МК, згідно якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 15 000 доларів США на строк до 20 липня 2010 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено 20.07.2005 року договір іпотеки, предметом якого є трьохкімнатна квартира, загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 40,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 06.04.2007 року між банком і [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна № 1/333-МК/4 предметом якого є автомобіль [PERSON] АЕ390, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] та 21.12.2006 року між вищеназваними особами був укладений договір рухомого майна № 1/333-МК/2 предметом якого є автомобіль шкода [PERSON], 2002 року випуску, державний номер [NUMBER]. Позивач у позові вказує, що він виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання, однак позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує умови договору, його майновий поручитель також не вживає заходів до погашення заборгованості за кредитом, а отже у зв»язку із порушенням умов договору позичальником , банк має право звернути стягнення на майно , яке є договором іпотеки та застави. В ході судового розгляду позивач підтримав вищеназвані вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи- органу опіки та піклування виконкому \~Дзержинської районної у місті ради заперечувала в частині позовних вимог, щодо виселення неповнолітніх дітей із за адресою: [ADDRESS], в іншій частині просила винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні 21.01.2016 року сторони були відсутні. Від представника позивача та представника третьої особи надійшли заяви щодо розгляду справи за їх відсутності. Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, але на неодноразові виклики суду жодного разу не з»явились. Представник відповідачів [PERSON] двічі поспіль 25.12.2015 року та 21.01.2016 року не з»явився у судове засідання, доказів поважності своєї неявки суду не надав. У зв»язку із вищеназваними обставинами, суд проводить розгляд справи на підставі ст.197 ЦПК України без фіксації процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений ПАТ КБ « ПриватБанк» позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. \~Судом встановлено,\~що 20 липня 2005 року між\~\~ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1/333-МК. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 15 000 доларів США, а позичальник зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 липня 2010 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15 % річних ( а.с.24-28 т.1). 23.09.2005 року між сторонами складений додаток № 2 до кредитного договору № 1/333-МК, яким затверджено новий графік погашення кредиту ( а.с.29 т.1) 04.05.2006 року між сторонами складений додаток № 3 до кредитного договору № 1/333-МК, яким затверджено новий графік погашення кредиту ( а.с.30 т.1) 21.12.2006 року між сторонами складений додаток № 4 до кредитного договору № 1/333-МК, яким затверджено новий графік погашення кредиту ( а.с.31 т.1) 06.04.2007 року між сторонами складений додаток № 5 до кредитного договору № 1/333-МК, яким затверджено новий графік погашення кредиту ( а.с.32 т.1) 11.10.2007 року між сторонами складений додаток № 6 до кредитного договору № 1/333-МК, яким затверджено новий графік погашення кредиту ( а.с.33 т.1) З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 1/333- МК між позивачем та [PERSON] було укладено 20.07.2005 року договір іпотеки предметом якого є трьохкімнатна квартира, загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 40,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.34-37 т.1). Крім того, 06.04.2007 року між банком і [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна № 1/333-МК/4 предметом якого є автомобіль [PERSON] АЕ390, 1998 року випуску, державний номер [NUMBER] ( а.с.38-42 т.1) та 21.12.2006 року між вищеназваними особами був укладений договір рухомого майна № 1/333-МК/2 предметом якого є автомобіль шкода [PERSON], 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] ( а.с.43-46 т.1). Станом на 15 серпня 2014 року заборгованість [PERSON] з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом становить 352115,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13 жовтня 2014 року становить 95 147 грн. 59 коп., з яких: 7 043,55 доларів США, що за курсом НБУ 13,135 грн. за долар США станом на вищеназвану дату становить 4625033,28 грн., з яких кредитна заборгованість 78928, 93 доларів США, що за курсом НБУ становить 1036731, 49 грн., заборгованість за відсотками 138717,17 доларів США, що за курсом НБУ становить 1822050,03 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 134469,11 доларів США, що за курсом НБУ становить 1766251,76 грн. Наявність заборгованості за кредитом , отриманим відповідачем [PERSON] підтверджується здійсненим позивачем розрахунком на а.с.230-232 т.1. Згідно із ст.546 ЦК України серед видів забезпечення виконання зобов'язання зокрема є застава. Відповідно до ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно п.2.2.7 Кредитного договору позичальник зобов»язується до отримання кредиту належно оформити договір застави в забезпечення виконання зобов»язань за даним договором , та при необхідності договір поруки і договір страхування заставленого майна. В забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за Кредитним договором між Банком та [PERSON] 20 липня 2005 року був укладений Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 9558. Заборону відчуження предмету іпотеки зареєстровано в реєстрі за № 277. Згідно з умовами Іпотечного договору відповідачем [PERSON], який є Іпотекодавцем, було передано позивачу, який є Іпотекодержателем, в іпотеку квартиру під номером 37 в будинку № 13 по вул.Землячки в м.Криовму Розі. Зазначена квартира складається з трьох кімнат, має загальну площу 64,8 кв. м. і житлову 40,3 кв. м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 24 вересня 2001 року за реєстром № 6691, зареєстрованого в в КП « КБТІ» 24.09.2001 року в реєстрову книгу за № 91П-100-100. Згідно ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право в разі порушення боржником основного зобов'язання, задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель має право за рахунок предмету іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні положення чинного законодавства сторонами у справі було погоджено в п.15.8 Іпотечного договору, а саме: Іпотекодержатель «має право звернути стягнення на Предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання Кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов»язань на момент розірвання» Вищезазначені обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки та іншими документами, які додані до позовної заяви. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку із неналежним виконанням своїх обов'язків за кредитним договором № 1/333-МК від 20.07.2005 року станом на 15.08.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 352115,21 доларів США, що за курсом 13,135 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.08.2014 року складає 4625033,28 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 78928,93 Доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 138717,17 Доларів США, заборгованості за пенею у розмірі 134469,11 Доларів США. Зазначену заборгованість сторона відповідачки не оспорила. Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Згідно ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За ч.2 статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. А тому, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Із наданих суду доказів убачається, що договір про надання споживчого кредиту № 1/333-МК був укладений між\~\~ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] 20 липня 2005 року, договір іпотеки також 20.07.2005 р. Судом також встановлено, що згідно довідки № 8 з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 18 березня 2014 року, виданої Об»єднанням співвласників багатоквартирного будинку « Муравейник-13» у житловому приміщенні [ADDRESS] проживають та зареєстровані відповідачі та їх неповнолітні діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» п .44 - згідно зі\~статтею 32 ЦК,\~статтею 177 СК\~та\~статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства"\~батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Між тим, як убачається із наданих суду доказів, діти відповідачів народились: син [PERSON] - 24.12.2009 року, донька Домініка - 15 березня 2011 року ( а.с.181-182 т.1), тобто після укладення вищеназваних договорів, тому суд вважає, що звернення стягнення на заставлене майно, не може вважатися порушенням прав неповнолітньої дитини по користуванню житловим приміщенням. Крім того пунктом 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців з житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців з житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. При здійсненні примусового виконання додаткового рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 01.11.2013 року відповідачам було повідомлено про виселення, але у добровільному порядку дана вимога не була виконана. Позовні вимоги позивача відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки борг за вказаним кредитним договором на час розгляду справи не погашений. При вирішені справи по суті позовних вимог суд врахувує, що 03 червня 2014 року було прийнято Закон України №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно ст.1 Закону України №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності з 07 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя), або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідок, які надані суду стороною відповідачів, вказана квартира не є єдиним житлом відповідачів. Згідно зазначеної інформації відповідачу [PERSON] належить 2-х кімнатна квартира за адресою: м.Кривий Ріг, вул. 22 партз»їзду[ADDRESS] ( а.с.17-24 т.2). Суд задовольняє позовні вимоги, оскільки між сторонами укладено кредитний договір в іноземній валюті і в забезпечення виконання даного зобов'язання передано в іпотеку квартиру, яка є постійним місцем проживання позичальника та іпотекодавця, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення підлягають задоволенню, але не підлягають виконанню у примусовому порядку в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який є чинним на час вирішення спору з врахуванням судової практики. Відповідно до п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедурні продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації. В позовних вимогах не вказана початкова ціна предмета іпотеки, але зазначено, що об»єкт нерухомості підлягає реалізації за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди - за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності, але на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідач [PERSON], як майновий поручитель ( заставодавець та іпотекодавець) [PERSON] за її зобов»язаннями за кредитним договором за № 1/333-МК від 20.07.2005 року повинен нести відповідальність у зв»язку з невиконанням нею прийнятих зобов»язань відповідно до ст.11 Закону України « Про заставу», ст.1,11 Закону України « Про іпотеку» в межах вартості предмета застави/іпотеки. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial