Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] в м.Донецьк Донецької області. Представник заявника обґрунтовує заявлені вимоги тим, що [INFO] , в м. Донецьк, Донецької області, померла дружина заявника [PERSON] , [INFO] . Фактичне місце проживання заявника підтверджується довідкою від 13.11.2017 року № 1234000189 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Документи, які отримані заявником в самопроголошеній Донецькій народній республіці не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". У зв`язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується Відмовою у проведенні державної реєстрації смерті виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському районі та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 802/16.13-36 від 11.12.2019 року на звернення заявника. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику по справі [PERSON] для реалізації права на спадщину, яка відкрилась після смерті його дружини. Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутністю. Представник заінтересованої особи до залу судового засідання не з`явився, про день слухання справи було повідомлено належним чином. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. [INFO] , в м. Донецьк, Донецької області, померла дружина заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , ксерокопією паспорта громадянина України серії [NUMBER] померлої [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується: лікарським свідоцтвом про смерть форми № 106/У № 155 від 27.11.2019 року, довідкою про причину смерті (до форми № 106/У № 155) від 07.04.2016 року. Фактичне місце проживання заявника підтверджується довідкою від 13.11.2017 року № 1234000189 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того заявником додано до матеріалів справи довідку від 13.11.2017 № 1234000189 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої на ім`я заявника, з якої вбачається, що зареєстроване місце проживання заявника: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському районі та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив заявнику [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Донецьк, Петровський район Донецької області, оскільки аналіз документів представлених заявником, свідчить, що свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане 27.11.2019 Петровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР на [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства, що підтверджується копією вказаної відмови № 802/16.13-36 від 11.12.2019 . Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Однак, документи, які отримані заявником в самопроголошеній Донецькій народній республіці не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". У зв`язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується вищевказаною Відмовою у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику по справі [PERSON] для реалізації права на спадщину, яка відкрилась після смерті його дружини. Статтями 315-319 Цивільного процесуального кодексу України передбачена можливість встановлення юридичного факту, що має значення, в судовому порядку. Відповідно до статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначається як тимчасово окупована територія. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, зазначені в Законі України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» також визначаються як тимчасово окуповані території. Оскільки [PERSON] померла у м. Донецьк Донецької області, що визначається як тимчасово окупована територія відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р), то справа має бути розглянута за місцем подання заяви невідкладно. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У 1971 році Міжнародним судом ООН були сформульовані так звані «намібійські винятки», з яких випливає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» (пункт 125) зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі у їх сукупності, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. На підставі викладеного та

Outcome: approved