Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є спадкоємцем після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Заповітом від 13 лютого 2003 року [PERSON] заповіла належне їй майно позивачу. При зверненні в нотаріальну контору для прийняття спадщини йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 336822 грн., яке складається з чотирьох житлових кімнат, під літерою "3" площею 37,7 кв.м., під літерою "4" площею 23,2кв.м., під літерою "5" площею 30,2кв.м., під літерою "11" площею 13,3кв.м., а всього житловою площею 104,4кв.м. Загальна площа квартири становить 170,4 кв.м. Позивач у судовому зсіданні позовні вимоги визнав та наддав аналогічні пояснення до змісту позовної заяви. Представник відповідача Болехівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчать розписки про отримання судової повістки(а.с.30). Подав заяву про слухання справи у відсутності представника міської ради(а.с.33). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в одному будинку з позивачем, є його сусідом. Знає, що власником квартири була мати [PERSON] Не має жодних претензій, щодо будівництва мансарди та визнання права власності на квартиру, про що подав письмову заяву. (а.с.40) Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши наявні письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, вста-новленому цим Законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обстави-ни, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сто-ронами, які беруть участь у справі. Спадкодавець [PERSON] 13 лютого 2003 року склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Барабаш Р.С. Згідно вказаного заповіту спадкодавець заповіла все належне її майно [PERSON] (а.с.6). В ході судового розгляду втановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1997 року (а.с.23). Належність зазначеної квартири спадкодавцю підтверджується листом Івано-Франківського ОБТІ від 28 квітня 2015 року з якого вбачається, що згідно з архівними даними за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру станом на 01.01.2013 року (а.с.39) 23 березня 2015 року позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON], звернувся в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлої однак отримав відмову (а.с.24) . Приватним нотаріусом 17 квітня 2015 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій згідно якої вбачається, що позивачу неможливо видати свідоцтво про право на спадщину квартиру [ADDRESS] у зв'язку з тим, що спадкоємцем не подано оригінал правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності за померлою. (а.с.37) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Як убачається, на даний час спадкоємцями померлої [PERSON] щодо отримання спадкового майна, квартири [ADDRESS] являються позивач [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №57355627, №20/2015 (а.с.38) Проте, позивач, як спадкоємець померлої за заповітом, позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про своє право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на спадкове майно та державної реєстрації належного померлій мансанрдного приміщення даної квартири. . Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини, у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 ""Про судову практику у справах про спадкування"", зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач, як спадкоємць померлої [PERSON], позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, тому таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протип-равно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забо-ронені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встанов-лена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК); за особою -власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК). В судовому засіданні будучи допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він являється сусідом позивача. За життя мати позивача розпочала будівництво мансарди. Він не заперечує проти визнання права власності на квартиру за позивачем. Рішенням виконавчого коміттету Болехівської міської ради за №223 від 23 жовтня 1997 року [PERSON] надано дозвіл на добудову до житлового будинку в [ADDRESS] кімнати та зобов'язано виготовити документацію (а.с.22). Враховуючи наведене, той факт, що спадкодавець [PERSON] у свій час самочинно ( без розроблення відповідного проекту) здійснила добудову до частини домоволодіння, прибудова до частини будинковолодіння відповідає державним будівельним нормам та правилам, що підтверджується технічним висновком ПП ""Архбудекспертиза-ІФ"" №08-01-05-15/БК від 08 травня 2015 року (а.с.42-49), суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб та не суперечить вимогам генерального плану міста. Вартість квартири на час розгляду справи згідно звіту про оцінку становить 670675 грн. (а.с.5167) За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті спадкодавця [PERSON], яка настала [INFO] року, у вигляді квартири [ADDRESS], загальною площею 170,4 м2, вартістю 670675 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. Позивачем при зверненні з позовом до суду недоплачено судовий збір, який підлягає сплаті у сумі 285,78 грн. На підставі наведеного, ст.ст.321,328,376,392,1268,1270 ЦК України, ст.ст.3,4 ЦПК України та

Outcome: approved