Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

17.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 20 листопада 2011 року в селі Трапівка Татарбунарського району Одеської області помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 3,86 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063008 виданого 31 липня 2002 року, яку позивачка має праву успадкувати в порядку першої черги за законом. Своєчасно звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, про що була заведена спадкова справа №61/2012, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, у звязку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акту на земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя. За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем першої черги по закону, права власності на спадкову земельну ділянку, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону вона позбавлена можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначене спадкове майно, який необхідно надати нотаріусу для прийняття спадку, втрачено, а дублікат вказаного документу отримати після смерті спадкодавця неможливо. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.27 ). Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.21). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 20.11.2011 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно земельну ділянку, дублікат якого після смерті спадкодавця отримати не можливо. Про втрату Державного акту серії ІІ-ОД № 063008 на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Вказані обставини підтверджуються: - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №273204 від 21.11.2011 року (а.с.4), із якого слідує, що [PERSON] помер 20 листопада 2011 року в с. Трапівка Татарбунарського району Одеської області; - копією свідоцтва про одруження серії ІІ-УР №074329 від 02.12.1961 року (а.с.5), згідно якого, позивачка [PERSON] у 1961 році уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище «Ількевич»; - копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД за № 063008 від 31.07.2002 року (а.с.6), відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,86 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № І-857/0-294/6-16 від 30.09.2016 року (а.с.7), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 3,8616 га, що належить [PERSON] згідно Державного акту серії ІІ-ОД за № 063008, складає 162040 грн. 06 коп; - листом нотаріуса від 28.09.2016 року №977/02-14 ( а.с.8 ), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону з причини відсутності (ненадання) оригіналу правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ділянку; - обявою, опублікованою в газеті Татарбунарський вісник за №39 від 01.10.2016 року(а.с.11), згідно якої: в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №063008, виданого [PERSON] сільською радою Татарбунарського району Одеської області 31 липня 2002 року; Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 05.11.2016 року (а.с.26) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 20.11.2011 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 52908071, зареєстрована у нотаріуса за №61/2012 від 06.06.2012 року на підставі заяви позивачки [PERSON] від 06.06.2012 року про прийняття спадщини (а.с.25); видано свідоцтво про право на спадщину 28.06.2012 року за номером у спадковому реєстрі 53017553(а.с.26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві". Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 вищезгаданої постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачкою в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України. Як вбачається з рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.01.2014 року (а.с.9-10) позовні вимоги [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом, задоволені та визнано за нею право власності на земельну ділянку площею 0,57 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №484216 від 04.03.2002 року, яка належала [PERSON], померлому 20.11.2011 року. Також у вказаному рішенні зазначено, що остання прийняла у спадок після смерті чоловіка [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул.Суворова,18 в с.Трапівка Татарбунарського району згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.2012 року за №1010 (а.с.9 зворот); В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.6), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.7), позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, частково прийняла спадщину, відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с 21), суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 3,86 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 063008, що належала [PERSON], померлому 20 листопада 2011 року.

Outcome: approved