Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

До Жмеринського міськрайонного суду 11.08.2017 року надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] із вимогами визнання недійсним заповіту від імені [PERSON], посвідченого 30.01.2017 року Браїлівською селищною радою Жмеринського району Вінницької області та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №86. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] в смт.Браїлів Жмеринського району померла мати позивачів [PERSON] Батько позивачів [PERSON] помер [INFO]. 31.03.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за законом, її заява була прийнята на підставі ст.1241 ЦК України та одночасно їй було повідомлено про наявність заповіту на ім'я її сестри [PERSON] На час складання вказаного заповіту її мати перебувала на стаціонарному лікуванні у Жмеринській центральній районній лікарні. Для складання заповіту до лікарні її сестрою [PERSON] було доставлено секретаря Браїлівської селищної ради [PERSON], який прибув до лікарні із заздалегідь підготовленим заповітом. В тексті заповіту вказано місце складання заповіту: смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області тридцятого січня дві тисячі сімнадцятого року. Також внесено запис: "В зв'язку з хворобою заповіт посвідчено в Жмеринській центральній районній лікарні (м.Жмеринка, вул. Київська, 288)". Заповіт підписала [PERSON] та він посвідчений секретарем селищної ради [PERSON] Вважають, що секретар Барїлівської селищної ради [PERSON], який здійснив нотаріальну діяльність, без виклику [PERSON], був доставлений із заздалегідь заготовленим текстом заповіту, який не відповідає за змістом вимогам ч.1 ст.1247 ЦК України щодо зазначення місця складання, особою, на користь якої складено заповіт, по місцю знаходження заповідача на стаціонарному лікуванні в Жмеринську центральну районну лікарню, не маючи повноважень складати і посвідчувати заповіт поза межами території селищної ради, посвідчив заповіт [PERSON] на користь [PERSON] За таких обставин заповіт повинен був визнаний нотаріусом нікчемним, однак він прийнятий до виконання (а.с.2-3). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 13.09.2017 року відкрито провадження у даній справі (а.с.30). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.11.2017 року за клопотанням сторони відповідача витребувано з Жмеринського ВП ГУНП матеріали перевірки заяви [PERSON] від 19.01.2017 року для огляду в судовому засіданні (а.с.70). Ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 30.01.2018 року визначено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, судове засідання відкладено на 07.03.2018 року у зв'язку з неявкою до суду з поважних причин представника відповідача (а.с.87,88). 27.02.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву про уточнення позовних вимог, за змістом якоі просили визнати нікчемним заповіт від імені [PERSON], посвідчений тридцятого січня 2017 року Браїлівською селищною радою Жмеринського району Вінницької області і зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №86 (а.с.93-94). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 07.03.2018 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.101). В судовому засіданні Позивач [PERSON] та представника позивачів - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги. Останній пояснив, позивач [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], звернулася до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. На момент смерті своєї матері позивач проживала разом з нею. У нотаріальній конторі позивач [PERSON] дізналась про наявність заповіту її матері на ім'я відповідача [PERSON] та отримала копію заповіту. Вважають заповіт нікчемним, оскільки був він укладений у Жмеринській центральній районній лікарні, що розташована в м.Жмеринка по вул. Київська, а також під час перебування її матері на стаціонарному лікуванні, чим порушено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якої нотаріальні дії вчиняються в межах нотаріального округу. У оспорюваному заповіті не вказано документ, на підставі якого встановлено особу заповідача, та оскільки заповідач знаходився у важкому стані на стаціонарному лікуванні, за п'ять днів до смерті, не витребувана довідка, яка б усунула виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності заповідача. Свою матір позивач [PERSON] відвідувала щодня. При позивачці заповіт не складався. На їх переконання, секретар Браїлівської селищної ради Жмеринського району не мав права складати заповіт та мав відмовитися від складання заповіту. Зауважили про ненадання стороною відповідача відзиву до суду. Просили задоволити позов. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позов не визнали. Представник відповідача поячнив, що предметом спору є заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 30.01.2017 року [PERSON] в межах його повноважень секретаря виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. В заповіті зазначено, що у зв'язку з хворобою заповідача заповіт складено та посвідчено у Жмеринській центральній районній лікарні. Міститься також вказівка, що особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Згідно вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальні дії вчиняються в межах нотаріального округу. Згідно п.2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися у зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то у посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. Вважають, що особою, якою посвідчувався оспорюваний заповіт, дотримано вимог закону, тому підстав для задоволення позову немає. Просили відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює секретарем Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. При вчиненні нотаріальних дій, пов'язаних з посвідченням заповіту [PERSON] керувався Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Вказав, що до нього попередньо звернулася [PERSON], яка повідомила що її матір, яка на той час перебуває у лікарні, бажає скласти заповіт на її користь, після чого попросила його посвідчити заповіт в Жмеринській центральній районній лікарні. Він склав проект заповіту, із яким прибув до Жмеринської центральної районної лікарні, де у одній з палат перебувала на стаціонарному лікуванні [PERSON] Із текстом заповіту [PERSON] погодилась та добровільно його підписала. Під час складання заповіту були присутні він, заповідач [PERSON], дочка заповідача [PERSON] та ще в палаті перебували дві сторонні особи, які відношення до цього не мали. [PERSON] на час складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та відповідала на задані ним питання. ЇЇ особу він встановив згідно паспорту, який остання мала при собі. Повернувшись до Браїлівської селищньої ради, він вніс посвідчений ним заповіт [PERSON] до реєстру вчинених нотаріальних дій. Вважає, що не мав права відмовити у складанні та посвідченні заповіту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що померла [PERSON] - колишня її невістка, вони були сусідами. За життя [PERSON] говорила, що своє майно після смерті залишить дочці [PERSON], так як у них були гарні відносини і остання їй допомагала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її племінницею. [PERSON] була дружиною її рідного брата. [PERSON] останній рік життя проживала в квартирі з дочкою [PERSON] Останній рік часто хворіла. Вона знає про бажання покійної [PERSON] скласти заповіт на користь [PERSON], оскільки між ними були добрі відносини. Між покійною [PERSON] та [PERSON] стосунки були неприязні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] є його дружиною. Покійна [PERSON] була його тещею. Останній рік [PERSON] часто хворіла. Йому відомо, що [PERSON] після смерті хотіла залишити все своє майно дочці [PERSON] Знає, що між покійною [PERSON] та [PERSON] були неприязні відносини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була знайома із покійною [PERSON] через її невістку. Останній рік свого життя [PERSON] часто хворіла. Одного разу [PERSON] подзвонила їй та попросила її завезти до лікарню, що вона й вчинила. Через день навідувала [PERSON] у лікарні. Особисто їй [PERSON] казала, що складе заповіт на користь своєї дочки [PERSON] Згідно паспорту [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4,5,6) встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], при реєстрації шлюбу 23.09.1992 року змінила прізвище на "Попівнюк". Згідно паспорту [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.21,24) встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8) [PERSON] померла [INFO] в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.23) [PERSON] помер [INFO] в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області. За змістом заповіту від 30.01.2017 року (а.с.9), нікчемність якого є предметом оскарження згідно заявлених позовних вимог, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та її обов'язки - своїй дочці [PERSON], [INFO]. На заповіті наявний рукописний текст: "Текст заповіту прочитанного мною [PERSON] його зміст та умови відповідають дійсним намірам", після чого міститься підпис заповідача. Місцем складання заповіту вказано смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Заповіт 30.01.2017 року посвідчено секретарем Браїлівської селищної ради Жмеринського району [PERSON]; зареєстровано в реєстрі за №86. Наявне застереження, що у зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено у Жмеринській центральній районній лікарні (м.Жмеринка, вул. Київська, 288); особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31.03.2017 року №47288636 (а.с.10) Жмеринською районною державною нотаріальною конторою 31.03.2017 року зареєстровано спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Із змісту заяви від 11.08.2017 року (а.с.11) встановлено, що позивачем [PERSON] повідомлено державного нотаруса Жмеринської районної державної нотаріальної контори про оскарження нею до суду заповіту від імені [PERSON], виконання якого просила зупинити. За обсягом матеріалів спадкової справи №164/2017 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.38-50) встановлено подання відповідачем [PERSON] 30.03.2017 року заяви про прийняття нею спадщини за заповітом своєї матері [PERSON] Згідно паспорту [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], при реєстрації шлюбу 24.06.2004 року змінила прізвище на "[PERSON]". Згідно довідки виконкому Браїлівської селищної ради від 27.03.2017 року №1194 на час смерті [INFO] [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS], разом з останньою проживали діти [PERSON] та [PERSON] Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31.03.2017 року №47288583 Вінницькою філією державного підприємства "Національні інформаційні системи" 03.02.2017 року зареєстровано заповіт [PERSON], посвідчений 30.01.2017 року Браїлівською селищною радою Жмеринського району, реєстровий номер 86, стан якого є чинним. Оглядом в судовому засіданні реєстру нотаріальних дій Браїлівської селищної ради Жмеринського району встановлено реєстрація 30.01.2017 року під реєстраційним номером 86 заповіту [PERSON], із вказівками даних паспорту та ідентифікаціного номеру останньої, застереження стосовно посвідчення даного заповіту у Жмеринській ЦРЛ, вказівка про сплату державного мита в сумі 0,85 грн. Відповідно до вимог ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,2 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.1233,1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до положень ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів; у цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Згідно ст.1251 ЦК України якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. У відповідності до вимог ч.5 ст.1, п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про нотаріат" в населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, зокрема посвідчення заповітів (крім секретних), вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.8 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. За змістом ч.1,2 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно ст.13-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до положень ст.41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями. Аналогічні положення містяться у п.2,3 глави 1 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Згідно п.2.1. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (наприклад: "У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: [ADDRESS]"). Відповідно до роз'яснень, викладених у п.16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд визнає безпідставними доводи сторони позивача стосовно незазначення секретарем Браїлівської селищної ради в оспорюваному заповіті, що ним посвідчено, документа, на підставі якого встановлено особу заповідача, та невитребування довідки задля виключення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності заповідача, оскільки відповідними положеннями, що регламентують порядок вчинення нотаріальних дій, передбачено встановлення особи сторони правочину серед іншого на підставі паспорту, відомості якого внесені до журналу реєстрації нотаріальних дій, натомість обов'язковості зазначення відомостей про певний документ саме у правочині, який посвідчується нотаріально цими положеннями не передбачено. Окрім цього, визначення дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, передбачається передусім за допомогою паспорту стосовно досягнення необхідного віку, та за особистим сприйняттям та переконаністю у даному випадку посадової особи органу місцевого самоврядування у здатності відповідної особи усвідомлювати значення певної нотаріальної дії, її наслідків та спрямованості її волевиявлення. При цьому суто за навності сумнівів у дієздатності особи передбачено обов'язок посадової особи органу місцевого самоврядування звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою, проте, об'єктивних підстав для такого звернення, незважаючи на тяжкість захворювання заповідача [PERSON], посилання на що не є визначальним, судом в ході судового розгляду не встановлено. Суд визнає ґрунтовними аргументи позивача та її представника стосовно вчинення нотаріального посвідчення оскаржуваного заповіту секретарем Браїлівської селищної ради поза межами нотаріального округу, до якого згідно встановленого постановами Верховної Ради України адміністративно-територіального поділу, відомості щодо чого є загальновідомими та не підлягають доказуванню, не входять м.Жмеринка, на території якого, а саме по вул. Київська, 288, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідної юридичної особи розташована Комунальна установа "Жмеринська центральна районна лікарня, де фактично відбувалося посвідчення заповіту [PERSON] 30.01.2017 року, та на територію якого не поширюються повноваження Браїлівської селищної ради, які відповідного органу місцевого самоврядування. Окрім того, в межах м.Жмеринка находяться нотаріальні контори здійснюють професійну діяльність державні та приватні нотаріуси, обставини чого у відповідності наведених положень ст.1251 ЦК України та ч.5 ст.1, п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про нотаріат" виключають повноваження посадової особи органу місцевого самоврядування, яким є секретар Браїлівської селищної ради, вчиняти посвідчення заповіту відповідно на території м.Жмеринка. Також судом на підставі показань свідка [PERSON] визначається неправомірність дій останнього щодо посвідчення нотаріальної дії - оспорюваного заповіту не за викликом особисто заповідача [PERSON], а на прохання спадкоємця [PERSON], за твердженнями та на користь якої ним було складено проект заповіту, лише надалі пред'явлений власне заповідачу для його посвідчення. Це визначає недостатню свободу волевиявлення заповідача, незалежно від її подальшої згоди. Не визначає вільного волевиявлення й обставини щодо посвідчення заповіту у приміщенні медичної палати лікарської установи, одночасно в присутності також спадкоємеця [PERSON] та двох іншх фізичних осіб, які перебували там на лікуванні, жодні з яких, окрім заповідача [PERSON] та секретаря Браїлівської селищної ради [PERSON], не ані стороною одноособової нотаріальної дії, ані уповноваженою на її посвідчення посадовою особою. Відтак, за умови обов'язковості передбаченоого положеннями про вчинення нотаріальних дій прочитання тексту заповіту вголос заповідачем перед його нотаріальним посвідченням вочевидь виключається забезпечення нотаріальної таємниці посвідчуваного правочину заповіту. Вказані обставини обмеження вільного волевиявлення заповідача [PERSON] не спростовуються доводами сторони відповідача та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо попередньо сформованих особистих намірів скласти заповіт на користь дочки [PERSON], оскільки навіть такому волевиявленню заповідача не повинно створюватись жодних перешкод. Суд також не приймає до уваги твердження відповідапча [PERSON] та її представника щодо неналежного догляду та недостатнього ступеня участі позивача [PERSON] у лікуванні своєї матері [PERSON] в ході їхнього спільного проживання, оскільки в межах заявлених позовних вимог ці обставини не становлять визначальних аргументів щодо оспорюваної недійсності заповіту. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими при розгляді справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлено, що спірний заповіт посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка не уповноважена посвідчувати заповіт поза межами нотаріального округу Браїлівської селищної ради, відповідно цей заповіт складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, тому в силу положень ч.1 ст.1257 ЦК України він є нікчемним. Додатково встановлені обставини незабезпечення вільного волевиявлення заповідача визначають недійсність оспорюваного заповіту. При цьому в межах заявлених позовних вимог суд визначає, що вимоги позивача є обґрунтованими та оспорюваний заповіт підлягає визнанню недійсним в межах відповідних повноважень суду за позовом заінтересованої особи, оскільки визначена законом недійсність (нікчемність) заповіту передбачає застосування за потреби правових наслідків нікчемності такого правочину, вимог щодо чого в межах даного спору не заявлено, у зв'язку з чим дійшов висновку, що позов з урахуванням принципу диспозитивності підлягає частковому задоволенню. Одночасно, ухвалюючи рішення на користь позивача, суд у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved