Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до Тишківської сільської ради про визнання права спадкування на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян - власників «Тишківська» розміром 74,932 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право спадкодавця на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0064419, виданий 27.12.1999 року Городенківською РДА. В позовній заяві зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Будучи єдиною спадкоємницею позивачка звернувшись до державного нотаріуса прийняла частину спадщини після смерті матері. З часом їй стало відомо, що покійній її матері належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян - власників Тишківська» розміром 74.932 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0064419, виданий після смерті спадкодавця, позивачка не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини за законом, через відсутність правовстановлюючих документів, Тому нотаріусом у видачі свідоцтва позивачці відмовлено. В зв'язку з цим вона змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON], не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. Відповідач Тишківська сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області, подала до суду заяву, щоб розгляд справи проводити без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 31.03.1999 року, зроблено запис №14. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Рішенням Городенківської районної державної адміністрації, [PERSON] 27.12.1999 року, видано сертифікат серія ІФ №0064419, на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності спілки селян - власників «Тишківська» розміром 74,932 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Крім зазначеного сертифікату право на земельну частку пай підтверджується копією витягу із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видається Городенківською РДА на території Тишківської сільської ради реєстраційний №83; копією витягу із книги №1 реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки по с. Тишківці, Городенківського району Івано-Франківської області, та довідкою Тишківської сільської ради №949 від 02.12.2014 року, при матеріалах справи. Відповідно до Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року у спадкоємця право на пай виникає з моменту одержання сільськогосподарським підприємством, у якому він працював, державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.24 постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і вразі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 р. передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 548 цого ж кодексу для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємиць її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON], [INFO], є спадкоємницею та дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Реалізуючи своє спадкове право позивачка після смерті матері оформила та прийняла частину спадщини, звернувшись до Городенківської державної нотаріальної контори. Дізнавшись, що її покійній матері належить право на земельну частку (пай) у землі що перебуває в колективній власності спілки селян - власників "Тишківська", позивачка ще раз звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) [PERSON], відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця, [INFO] Земельним кодексом України передбачається набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, зокрема й на підставі прийняття спадщини (ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України). Відповідач заперечень щодо визнання права власності за позивачкою на зазначену земельну ділянку, не має. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право спадкування на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян - власників «Тишківська» розміром 74,932 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право спадкодавця на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0064419, виданий 27.12.1999 року Городенківською РДА. Виходячи із вищевикладеного на підставі Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.24 постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", ч.1 ст. 126, ст. 81 ч. 1 п. г Земельного кодексу України, ст.ст. 524, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, та

Outcome: approved