Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» (м. Київ, вул.. М.Грушевського, 1Д) про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20.08.2019 року фермерським товариством ТОВ «Оратівлатінвест» позивачу платіжним дорученням № 17921882 була перерахована грошова сума у розмірі 3 450 грн. орендної плати за користування земельним паєм, яка була перерахована на транзитний рахунок АТ КБ «Приватбанк». 08.11.2019 року позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для отримання перерахованої суми, однак на карту отримав тільки 431 грн. 14.11.2019 року звернувся до відповідача про перерахунок залишку коштів, однак 14.12.2019 року відповідач відмовив в задоволенні заяви посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого у позивача є заборгованість. Однак відповідач не вказує, який між ними був укладений договір, яка існує заборгованість, її розрахунок. Також діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, виникненням стресових ситуацій, пов`язаних з протиправними діями відповідача, безпідставним стягненням та привласненням його коштів. Просить суд визнати дії відповідача протиправними, зобов`язати повернути 3019 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 11 000 грн. 10 березня 2020 року позивач скерував до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтував тим, що відповідачем 10 років без будь-яких правових підстав здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Будь-яких договір/угод позивач не підписував, згоди на списання грошових коштів не давав, більш тривалого строку позовної давності з відповідачем не узгоджував, кредитних коштів не отримував, дій що свідчать про визнання боргу позивачем протягом 10 років не вчинялося. Крім того відповідач до суду з позовом про стягнення з позивача кредитних коштів не звертався.Просить суд застосувати строк позовної давності до вимог/претензій відносно основного боргу та додаткової вимоги. 13 квітня 2020 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір від 26.05.2006 року про відкриття кредитного рахунку та встановлення на кредитну картку кредитного ліміту. Позивачем було особисто підписано анкету-заяву на відкриття рахунку та отримано кредиту картку. У відповідності до ст. 1071 грошові кошти можуть бути списані за рішенням суду, а також за договором між банком та клієнтом. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви пунктом 1.1.3.1.5. Умов встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків Клієнта у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з рахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами Клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка. Враховуючи вищевикладене, списання грошових коштів, з рахунку є договірним списанням коштів в рахунок погашення заборгованості, яка обліковується за позивачем у банку, отже, порушень з боку ПриватБанку не допущено, адже банк діяв згідно з нормами чинного законодавства України, а також у рамках договірних відносин з клієнтом. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то дана вимога є безпідставною, оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов`язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. 06 липня 2020 року позивач скерував до суду відповідь на відзив, яку обґрунтував тим, що аргументи позивача, які викладені у відзиві не спростовують доводів позовної заяви. Крім того, відповідачем визнається факт списання належних коштів позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених позивачем та з урахуванням наданих у справі доказів. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 19 лютого 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 20 липня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси витребувано для дослідження у судовому засіданні у відповідача АТ КБ «ПриватБанк» оригінали доданих до відзиву на позов Анкети-заяви від 26.05.2006р. та витягу з Умов та Правил від 14.06.2006р. за підписом від імені [PERSON] , витребувано у відповідача АТ КБ «ПриватБанк» оригінал виписки про рух коштів по банківському рахунку [PERSON] за період з моменту відкриття рахунка по день надання виписки із зазначенням відомостей щодо операцій, скоєних за рахунком та доданням документів, на підставі яких даний рахунок був відкритий та на який строк. 31 серпня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про застосування заходів процесуального примусу. Клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у відповідача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» оригінал виписки про рух коштів, перерахованих [PERSON] РНОКПП [NUMBER] по банківському рахунку № [NUMBER] , [NUMBER] за період з моменту відкриття рахунка по день надання виписки із зазначенням відомостей щодо операцій, здійснених за рахунком та доданням документів, на підставі яких даний рахунок був відкритий, коли та на який строк. 29.09.2020р. АТ КБ "Приватбанк" надані на виконання ухвали оригінал виписки про рух коштів, перерахованих [PERSON] РНОКПП [NUMBER] по банківському рахунку № [NUMBER] та документи, які стали підставою для відкриття рахунку. 29 вересня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 26.05.2006 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про відкриття рахунку і надання банківських послуг по кредитній карті з кредитним илімітом 1200 грн., базова процентна ставка 3% річних, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списанням банком з дебетної карти № [NUMBER] . Також у вказаній заяві позивач виразив згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг у Приватбанку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до розписки 14.06.2006 року [PERSON] отримав карту № [NUMBER] терміном дії до травння 2013 року. Як вбачається з виписки по рахунку [NUMBER] і додатковим рахункам договору SAMDN22000007431266 від 26.05.2006р. позивач отримував кошти з даного рахунку у квітні - вересні 2008 року, останнє зняття коштів мало місце 10.09.2008р., залишок неповернутих коштів на той час банком був визначений в сумі 837,45 грн. Станом на 30.06.2013р. (момент закінчення строку дії карти [NUMBER] ) заборгованість позивача банком була визначена в сумі 3224,36 грн. за рахунок збільшення суми відсотків. Станом на 20.08.2020р. заборгованість позивача банком була визначена в сумі 6915,84 грн. за збільшення суми відсотків. 20.08.2019р. ТОВ «ОРАТІВЛАТІНВЕСТ» перерахувало ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти в сумі 72 450 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17921882 від 20 серпня 2019 року. Згідно відомості № 190821 РВ000006491886 від 21.08.2019р. [PERSON] було перераховано 3450 грн. Відповідно до наданої виписки від 03.08.2020 банком відкрито технологічний рахунок № [NUMBER] на який зараховано 3450 грн. 08.11.2019 року позивачем оформлено у ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжну карту для виплат № [NUMBER] . На вказану карту позивачу було перераховано банком 431,25 грн., щодо решти коштів згідно з випискою по рахунку по договору SAMDN22000007431266 від 26.05.2006р. відповідачем здійснено списання коштів на погашення заборгованості 24.08.2019 року, в сумі 1725 грн., 25.08.2019 в сумі 862,50 грн., 14.11.2019р. в сумі 431,25 грн., всього списано 3018,75 грн. 14.11.2019. поз. звернувся з заявою про перерахування коштів 3018,25 грн. на карту для виплат № [NUMBER] , в чому йому було відмовлено. Відповідно до відповіді від 14.12.2019 № 20.1.0.0.0/7-191114/6361 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] про те, що між банком та позивачем був укладений кредитний договір відповідно до умов якого на платіжну картку № [NUMBER] був встановлений кредитний ліміт. У зв`язку з користуванням кредитними коштами та неповернення їх вчасно за [PERSON] виникла заборгованість. У зв`язку з цим списання грошових коштів з рахунку [NUMBER] є договірним списанням коштів в рахунок погашення заборгованості, яка обліковується за [PERSON] у Банку. Згідно листа від 01.09.2020 року № 20.1.0.0.0/7-200803/5583 [PERSON] повідомлено про те, що 21.08.2019 року на рахунок № [NUMBER] відбулося зарахування виплати від 71445567 ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" 35110779 (масові виплати) в сумі 3450 грн. Списання коштів з рахунку № [NUMBER] в сумі 1725 грн. від 24.08.2019 року, в сумі 862,50 грн. від 25.08.2019 року, в сумі 431,25 грн. від 04.11.2019 року в сумі 431,25 грн. від 08.11.2019 року є договірним списання коштів в рахунок погашення заборгованості, яка обліковується за [PERSON] в банку. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд доходить висновку, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про банківський рахунок від 26.06.2005 року, правомірність якого не оспорювалася, дія не припинена, що виключає можливість застосування ст.1212 ЦК України, як підстави для стягнення коштів (майна) однією стороною з іншої, що узгоджується із позицію Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17. Строк дії платіжної картки не пов`язується зі строком дії договору банківського рахунку, відповідно до ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Разом з тим, суд виходить з того, що саме на суд покладений обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, встановлених під час розгляду справи. Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічну правову позицію сформульовано у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17). Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до статті 26 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон № 2346-III) платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо) (ст. 26.2 Закону № 2346-III ). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком (ст. 26.3 Закону № 2346-III). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг (ст. 26.4 Закону № 2346-III). Випискою від 03.08.2020 року підтверджується, що на технологічний рахунок № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , банком були зараховані суми 3450 грн., що були перераховані йому ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ", проте на карту для виплат позивача № [NUMBER] зараховано лише 431,75 грн. Решта коштів 3018,75 грн. відповідно до виписки з банку від 07.03.2020 року банком з рахунку [NUMBER] було списано на погашення простроченої заборгованості по договору SAMDN22000007431266 від 26.05.2006р., а саме були списані кошти в сумі 431,25 грн. - 04.11.2019 року, 862,50 грн. - 25.08.2019 року, 1725 грн. - 24.08.2019 року. Відповідач автоматичне списання грошових коштів обґрунтовує договірним списанням на погашення заборгованості, яка виникла за укладеним сторонами 26 травня 2006 року договором, умовами якого передбачено договірне списання коштів. Зокрема, пунктом 1.1.3.1.5 Умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк встановлено, що клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з рахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами Клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 26.05.2006 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про відкриття рахунку і надання банківських послуг по кредитній карті з кредитним лімітом 1200 грн., базова процентна ставка 3% річних, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списанням банком з дебетної карти № [NUMBER] . Також у вказаній заяві позивач виразив згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг у Приватбанку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до розписки 14.06.2006 року [PERSON] отримав карту № [NUMBER] терміном дії до травння 2013 року. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновку щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позивача від 26.06.2006 року відсутні умови договору щодо права банку на договірне списання коштів з банківського рахунку поза межами строку кредитування до травня 2013 року, який відповідав строку дії картки № [NUMBER] . В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу відкриття рахунку 26 травня 2006 року 2010 року до моменту виникнення спірних правовідносин у зв`язку з договірним списанням у серпні 2020 року, тобто кредитор міг долучити до справи Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для відповідача. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні підписані позивачем Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві від 26 травня 2006 року права банку на договірне списання поза межами строку кредитування, який відповідав строку дії картки № [NUMBER] терміном дії до травння 2013 року, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як узгоджене сторонами договірне списання. Враховуючи викладене, суд вважає не доведеним, що при списанні у 2020 році коштів позивача в сумі 3018,75 гр. АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та верховенства права. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині визнання протиправними дії відповідача щодо списання грошових коштів у розмірі 3018,75 грн., перерахованих позивачу відповідно до платіжного доручення № 17921882 від 20.08.2019р. та відомості № 190821РВ000006491886 та зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 3018,75 грн. шляхом перерахування на його банківський рахунок, оскільки порушення банком договірних зобов`язань щодо обслуговування банківського рахунку позивача шляхом безпідставного списання коштів спричинило порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають до поновлення та судового захисту. В іншій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки списання коштів в обсязі, більшому ніж 3018,75 грн., судом не встановлено. Що стосується заяви позивача про застосування строку позовної давності, суд враховує наступне. Згідно з ст.174 ЦПКУкраїни при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач заявив про застосування позовної давності щодо основного боргу, а також неустойки, відсотків за кредитом, нарахованих йому відповідачем, проте будь-яких позовних вимог, предметом яких є кредитні зобов`язання, в ході розгляду справи жодною з сторін не заявлялось, а тому суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial