Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] , в яких просить визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 70 років та проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він та його син [PERSON] були зареєстровані та проживали в домоволодінні в [ADDRESS] , яке було подароване його дружині [PERSON] [INFO] у віці 70 років остання померла і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй домоволодіння за вказаною вище адресою, однак, він із заявою до нотаріальної контори не звертався, оскільки проживав та був зареєстрований у ньому. Він є чоловіком спадкодавця [PERSON] , а також спадкоємцем за законом після її смерті. 3 жовтня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. (спадкова справа № 271) щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 25.11.2019 отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутні документи про право власності на майно за померлою та реєстрація права власності не проводилась. В такому випадку нотаріус порекомендувала звернутися йому із позовною заявою до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно. В 1979 році родичка [PERSON] подарувала вказане домоволодіння тепер покійній дружині, однак остання договір дарування належним чином чомусь не зареєструвала в Івано-Франківському ОБТІ. Таким чином, виникла ситуація, при якій через те, що спадкодавець за час життя по невідомих для нього причинах належним чином не зареєструвала договір дарування, він, як спадкоємець, не може оформити набуте право власності на це спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Від відповідача до суду надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги та викладене в позовній заяві позивачем підтримує в повному обсязі, тому просить вимоги останнього задовольнити. Не заперечує, щоб визнати за його батьком [PERSON] право власності на все домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Для підтвердження того факту, що він дійсно відмовляється від будь-якої частки майна, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , він долучає заяву, посвідчену нотаріусом Ананевич О.М. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, прийняти визнання позову відповідачем, надав пояснення, що відповідають викладеному обґрунтуванню в позові. Додатково зазначив, що його дружина отримала в подарунок недобудоване будинковолодіння, яке вони з дружиною фактично перебудували повністю, однак право власності на нього не зареєстрували. Домоволодіння числиться за [PERSON] . Інших дітей, крім [PERSON] , у них з дружиною не було, як і немає інших спадкоємців. Тому прийняття визнання позову відповідачем не порушуватиме нічиїх прав. Вони з сином погодили, що на даний час оформляють спадщину за ним, адже в результаті все одно будинковолодіння залишиться відповідачу, як їхньому з дружиною єдиному синові. В даний час [PERSON] не бажає оформляти спадщину, відмовився від своєї частки. Відповідач в судовому засіданні подану заяву про визнання позову підтримав, ще раз наголосив, що позов він визнає та не заперечує, щоб визнати право власності на вищевказане будинковолодіння за його батьком, позивачем по справі, пояснив, що він зареєстрований в спірному будинковолодінні, однак на час відкриття спадщини там не проживав, так як виїжджав, тому спадщину фактично не приймав, на підтвердження чого подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Заяви та клопотання сторін процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, однак 20.01.2020 подав письмову заяву про визнання позову та долучив посвідчену нотаріусом заяву про відмову від прийняття спадщини. Ухвалою суду від 20.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 27.12.2017 виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.6). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день її смерті. Заповіт померлою не складався. До складу спадщини увійшли майнові права на майно, яке їй належало, а саме домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування будинку від 13.04.1978, посвідченого секретарем виконкому Вигодської с/народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області Габлевською Г.М., зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під номером 21, [PERSON] отримала у дар від [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається з довідки №1119/02-14 від 24.09.2019, виданої Вигодською селищною радою Долинського району Івано-Франківської області, на день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , [INFO] , остання була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Однак, як повідомили сторони в судовому засіданні, [PERSON] , хоч і був зареєстрований у спадковому будинковолодінні, однак фактично там не проживав, спадщину не приймав, на підтвердження чого він також подав нотаріально завірену заяву про відмову від будь-якої частки майна, що залишилось після смерті [INFO] - [PERSON] , в якій повідомив, що спадщину в установлений законом термін він не приймає, за продовженням цього строку звертатись не буде, на видачу свідоцтва про право на спадщину не претендує. Наслідки такої відмови йому роз`яснені та зрозумілі (а.с. 25). Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину після смерті дружини, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки він протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Факт родинних відносин між позивачем, відповідачем та померлою [PERSON] підтверджується такими документами: - згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.01.1973, 21 січня 1973 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] , 1946 р.н., та [PERSON] , 1947 р.н., запис № 2, прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.12); - відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у [PERSON] та [PERSON] у шлюбі народився син [PERSON] , запис № 43 (а.с.16). Як уже вказувалося вище, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (будинковолодіння) [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 25.11.2019 за замовленням [PERSON] , домоволодіння [ADDRESS] за даною адресою складається з: житлового будинку з площею під забудовою - 77,9 кв.м (літ. А), сараю з площею під забудовою - 13,5 кв.м (літ. Б), вбиральні з площею під забудовою - 1,5 кв.м (літ. В), воріт, хвіртки, огорожі та криниці (№№ 1, 2, 3, 4) (а.с.7-10). Згідно з даними довідки № 377 від 25.11.2019 ОКП Івано-Франківського ОБТІ, яка, крім технічних характеристик домоволодіння [ADDRESS] (складу домоволодіння), містить також вказівку на те, що реєстрація права власності на дане будинковолодіння в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилась. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння - 211722,00 гривень (а.с.11). 3 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся з відповідною заявою №271 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. (спадкова справа 105/2019), в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Однак, відповідно до відповіді вих. №242/01-16 від 25.11.2019, наданої приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С., остання у видачі такого свідоцтва відмовила, оскільки відсутні документи власності на спадкове майно за померлою та реєстрація права власності не проводилась, у зв`язку з чим рекомендувала [PERSON] звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно (а.с.17). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: проаналізувавши доводи сторони позивача, викладені в позові, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . На день смерті останньої їй належало домоволодіння [ADDRESS] . Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, у разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] не складала. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв її чоловік [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, який на день смерті дружини був зареєстрований і проживав разом з нею і в строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Натомість син спадкодавця, відповідач по справі, хоч і був зареєстрований у спадковому домоволодінні, однак фактично на час смерті матері не проживав у ньому, спадщину не прийняв, на підтвердження чого подав нотаріально завірену заяву та підтвердив вказані обставини у судовому засіданні. Інших спадкоємців, в тому числі з правом на обов`язкову частку у спадщині, немає. Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач прийняв спадщину, однак, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки в нього відсутні документи про право власності померлої дружини [PERSON] , так як реєстрація права власності не проводилася. Згідно з п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] звернувся для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має змоги оформити спадщину, так як за життя спадкодавець [PERSON] не отримала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку (літ. А), сараю (літ. Б), вбиральні (літ. В), воріт, хвіртки, огорожі та криниці (№№ 1, 2, 3, 4), що належало померлій [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 13, 78, 81, 206 ЦПК України, п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, та

Outcome: approved