Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державне підприємство «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК», про зняття обмежень на проведення реєстраційних операцій відносно автомобіля. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки FORD TRANSIT, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. В липні 2017 року [PERSON] стало відомо, що на вказаний автомобіль накладено в липні 2009 року Вишенським ВДВС ВМУЮ, правонаступником якого є Центральний відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, обмеження на проведення реєстраційних операцій. В зв'язку з цим, позивач звернувся до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області щодо отримання інформації про підстави накладення обтяження з метою їх зняття. З отриманої відповіді стало відомо, що виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] станом на 20.07.2017 року у відділі не перебувають. Згодом стало відомо, що стягнення було накладено на користь ДП «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК» в 2009 році. Однак, з отриманої довідки з ДП «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК» заборгованості за послуги тепло та гарячого водопостачання станом на 01.07.2017 року немає. З огляду на відсутність заборгованості, позивач звернувся до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області з проханням зняти обтяження з його автомобіля, однак йому було відмовлено. Оскільки виконавче провадження наразі знищене, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить зняти обтяження на проведення реєстраційних операцій, що накладені Вишенським ВДВС ВМУЮ (правонаступник - Центральний відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області) на автомобіль Форд Транзит (державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]), який належить [PERSON] (код [NUMBER]). Ухвалою суду від 26 жовтня 2017 року клопотання представника позивача [PERSON] було задоволено та замінено неналежного відповідача Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на належного відповідача - державне підприємство «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК»). Разом з тим, Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити та залишити за позивачем судові витрати. Представник відповідача державного підприємства «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК» в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Також в заяві зазначено, що на даний час заборгованість за послуги опалення і гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], відсутня. В судовому засіданні представник третьої особи Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Совик В.П. при вирішенні справи поклався на думку суду. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи Совика В.П., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 22.08.2006 року встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки FORD TRANSIT, випуску 1998 року, синього кольору, номер шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці № 2-4930/08 від 22.10.2008 року на користь Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго Маяк» ВАТ «Маяк» було стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги опалення і гарячого водопостачання в сумі 249,92 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30,00 грн. 26 січня 2009 року виконавчі листи були подані до Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції для примусового виконання (а.с. 31). Слід зазначити, що наказом Міністерства юстиції України від 01.10.2015 за № 1859/5 утворено Центральний відділ ДВС Вінницького МУЮ, реорганізувавши шляхом злиття Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ та Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ. Пунктом 2 зазначеного наказу встановлено, що новоутворений відділ ДВС є правонаступником відповідних реорганізованих шляхом злиття відділів ДВС. Тобто правонаступником Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції є Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Як вбачається з відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 46654 від 20.07.2017 року (а.с. 4), на виконанні в даному відділі виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON], РНОКПП [NUMBER], станом на 20.07.2017 року не перебувають. Слід зазначити, що згідно розділу 9 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Таким чином, відділ позбавлений можливості дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого винесено постанову від 07.07.2009 року за вихідним номером 09-21/2069 (а.с. 6). Разом з тим, з листа територіального сервісного центру 0546 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області № 31/2/0546-С6аз від 21.10.2017 року (а.с. 35) встановлено, що станом на 21.10.2017 року відповідно до бази даних АІС «ДАІ 2000» УДАІ України у Вінницькій області на автомобіль FORD TRANSIT, державний номерний знак [NUMBER], власник - [PERSON], 08.08.2009 року Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції накладено арешт на проведення реєстраційних операцій (вих. №09-21/2069 від 01.07.2009) щодо стягнення на користь ДП «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК». Отже, враховуючи вищевказані документи, суд приходить до висновку, що ДП «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК» був ініціатором накладення арешту на проведення реєстраційних операцій щодо спірного автомобіля під час виконання виконавчих листів, виданих по справі №2-4930/08. Згідно довідки ДП «Теплокомуненерго МАЯК» ПрАТ «Вінницький завод «МАЯК» від 25.07.2017 року, вбачається, що заборгованість за послуги тепло та гарячого водопостачання на 01.07.2017 року у [PERSON], який зареєстрований по [ADDRESS], немає (а.с. 5). Також даний факт підтверджує в своїй заяві ДП «Теплокомуненерго МАЯК» ПрАТ «Вінницький завод «МАЯК» про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 31). Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до переконання, що рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.10.2008 року по справі № 2-4930/08 боржником виконане, оскільки заборгованість на даний час за послуги опалення і гарячого водопостачання у позивача відсутня. Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що причина накладення арешту на проведення реєстраційних операцій відносно спірного автомобіля, накладена постановою Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду від 22.10.2008 р., відсутня. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, накладення арешту відповідачем порушує права позивача, як власника автомобіля. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до державного підприємства «Теплокомуненерго» ВАТ «МАЯК», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про зняття обмежень на проведення реєстраційних операцій відносно автомобіля знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на прохання його представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved