Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3186,12грн. та моральну шкоду у розмірі 10000грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.11.2013року біля квартири [ADDRESS] позивачеві було заподіяно легкі тілесні ушкодження. За даним фактом було заведено кримінальне провадження № 12013220540004137 та пред'явлено обвинувачення відповідачеві [PERSON] Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрито в зв'язку з закінченням строків давності. В зв'язку з заподіянням позивачеві тілесних ушкоджень, через півроку у неї розвилась туговухість, позивач потребувала лікування, на придбання ліків нею витрачено 3186,12грн. Також позивач зазначає, що діями [PERSON] їй заподіяно моральну шкоду, яку нею оцінено у 10000грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю. Доводи своїх заперечень обґрунтовує посиланням на те, що діагноз "туговухість" встановлена позивачеві лише у травні 2014 року, тобто через півроку після обставин заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень. Проведеними в межах кримінального провадження експертизами не доведено причинний зв'язок між заподіянням позивачеві тілесних ушкоджень та розвитком у неї цього захворювання. Натомість експертами зазначено, що хвороба розвилась можливо після простудного захворювання, ознак травматичного ушкодження вуха не виявлено. Крім того, зазначає, що позивач перебувала на стаціонарному лікування, а копії чеків про придбання ліків надає з аптек, які розташовані у різних районах міста. Щодо моральної шкоди зазначає, що позивачем не доведено, якими саме діями їй заподіяно моральну шкоду, в чому полягають моральні страждання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що проведеним розслідуванням по кримінальному провадженню № 12013220540004137 встановлено, що [PERSON] 22 листопада 2013 року близько 08.00 год на площадці, що біля входу до кв. [ADDRESS], в ході сварки з своєю дружиною [PERSON], яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, схопив обома руками воріт одягу [PERSON] в області шиї спереду та зі значною силою штовхнув останню спиною до стіни, від чого [PERSON] вдарилася спиною об стіну та відчула фізичний біль. Після цього, [PERSON] наніс один удар правою долонею по лівій частині обличчя [PERSON], а потім наніс лівою долонею ще один удар по правій частині обличчя останньої, спричинивши їй фізичний біль. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] схопив правою рукою за волосся [PERSON] та силою потягнув до приміщення квартири, де він мешкає. Знаходячись у коридорі квартири, [PERSON] відштовхнув [PERSON] від себе, від чого вона вдарилась правим боком о стіну, відчувши фізичний біль. Потім, [PERSON] взяв знову свою дружину правою рукою за волосся на голові та заштовхнув її до житлової кімнати, яка знаходиться при вході до квартири направо, де наніс обома руками не менше двох ударів в області голови та грудної клітини [PERSON], чим спричинив їй синці на вказаних частинах тіла. Далі, [PERSON] штовхнув руками свою дружину на диван та стоячи над нею зверху схопив обома руками за шию та почав утримувати, чим спричинив [PERSON] синці на шиї. Через незначний час [PERSON] відпустив [PERSON], остання підскочила до вікна та почала звати через відчинену кватирку на допомогу, на що [PERSON] знову схопив [PERSON] рукою за волосся та штовхнув її на підлогу, а коли [PERSON] впала на підлогу, наніс їй не менше двох ударів обома ногами по верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинив на вказаних частинах тіла синці. Всі вищевказані тілесні ушкодження, які були спричинені [PERSON] [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок зазначеного, протиправними діями [PERSON] позивачеві були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2015року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності в зв'язку з закінченням троків давності. Цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. Зазначена ухвала набрала законної сили. Як вбачається з медичної карти стаціонарного хворого № 4244, з 26.05.2014 року по 06.06.2014 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня № 30" з діагнозом "гострий лівосторонній кохлеоневрит з виключенням слухової функції". Посилаючись на те, що вказане захворювання розвилось у неї після заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, позивач просить стягнути з відповідача кошти, витрачені у вказаний період на лікування у сумі 3186,12грн. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз'яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(зі змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В обґрунтування наявності зв'язку між її захворюванням та діями відповідача позивачем до матеріалів справи надано копії висновків експертиз, проведених в межах кримінального провадження № 12013220540004137. Так, згідно висновку експерта № 2730-ая/14 від 06.08.2014 року (а.с. 50-52) у [PERSON] мали місце синці на обличчі, шиї, грудній клітці, верхніх і нижніх кінцівках, які утворилися від дії тупих твердих предметів і могли бути заподіяні у строк (22.11.2013 року), зазначений в постанові про призначення експертизи. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Згідно даних з медичної документації [PERSON] з травня 2014 роки страждає з приводу сенсоневральної приглухуватості зліва з повним виключенням функції слуху. В даний час у неї має місце хронічна сенсоневральна туговухість з повним виключенням функції слуху. Даний стан, мабуть, розвинувся після перенесеного простудного захворювання, однак не виключена можливість утворення вищевказаного стану в результаті травми (22.11.2013 року). Згідно висновку експерта № 283-КЕ/2014 від 25.09.2014 року (а.с.53-57) Згідно наданої медичної документації у гр. [PERSON] були встановлені синці на голові, шиї, грудній клітині, верхніх та нижніх кінцівках. За ступенем тяжкості синці на тілі [PERSON], як окремо, так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею дії, котрими могли бути кулаки та взуті ноги. Наявні судово-медичні дані вказують на те, що тілесні ушкодження на тілі [PERSON] не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину, а також рахунок нанесення власною рукою. Синці на тілі [PERSON] могли утворитися в термін часу та при тому способі і механізмі, на який вона вказує в протоколах слідчих дій. Свідчення [PERSON], на які вона посилається в ході слідчого експерименту, не суперечать судово-медичним даним, отриманим в ході її експертизи в частині способу та механізму утворення тілесних ушкоджень. Покази [PERSON], котрі він дав в ході слідчого експерименту суперечать, судово-медичним даним в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень постраждалій. Щодо лівосторонньої сенсоневральної туговухості з повним виключенням слухової функції на ліве вухо, котра виникла у [PERSON] через півроку після отримання тілесних ушкоджень, то за наявними судово-медичними даними, встановити причинний зв'язок між втратою слуху та утворенням тілесних ушкоджень у постраждалої, не уявляється можливим. Крім того, висновок експерта № 283-КЕ/2014 від 25.09.2014 року містить консультативний висновок лікаря-отоларинголога [PERSON] який вказав, що на підставі вивчення представленої медичної документації на [PERSON] можна стверджувати, що у хворої є клінічні, аудіометричні і камертональні ознаки хронічної лівосторонньої сенсоневральної приглухуватості з повним виключенням слухової функції на ліве вухо. Згідно ЛОР-статусу, зафіксованого в амбулаторних картах та історії хвороби № 4244, ознак травматичного пошкодження анатомічних структур зовнішнього і середнього вуха не виявлено. З огляду на часовий проміжок між настанням гострої приглухуватості на ліве вухо (6 місяців) і відсутність медичної документації про стан слухового аналізатора за період до травми (листопад 2013р.) встановити об'єктивний причинно-наслідковий зв'язок, що глухоти на ліве вухо, є у [PERSON], з перенесеною травмою в листопаді 2013р., не представляється можливим. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що з наданих позивачем доказів не можливо встановити причинний зв'язок між захворюванням позивача "гострий лівосторонній кохлеоневрит з виключенням слухової функції" та протиправними діями [PERSON] 22.11.2013 року. У судовому засіданні сторонам роз'яснено право заявити клопотання про призначення експертизи для з'ясування причинного зв'язку між захворюванням позивача та обставинами заподіяння їй 22.11.2013року тілесних ушкоджень, однак такого клопотання ані позивачем, ані відповідачем не заявлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем вартості придбаних позивачем ліків у розмірі 3186,12грн., оскільки позивачем не доведено наявності причинного зв'язку між захворюванням позивача "гострий лівосторонній кохлеоневрит з виключенням слухової функції" та протиправними діями [PERSON] 22.11.2013 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 3186,12грн. задоволенню не підлягають. Щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 10000грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, заподіяння позивачеві тілесних ушкоджень остання відчувала почуття приниженості, змушена була змінити свій звичайний спосіб життя. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що неправомірними діями [PERSON] позивачеві завдано моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 4000грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial