Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить зняти арешти та оголошення заборон відчуження, накладених: постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА №147171 від 19.05.2006 року, реєстраційний номер обтяження - 4133879, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА №103064 від 21.04.2008 року, реєстраційний номер обтяження - 7130079, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/1078, ВП №29491760 від 25.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження - 11770261, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/554, ВП №32281245 від 12.04.2012 року, реєстраційний номер обтяження - 7130079, з будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2005 року, стягнувши з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" судові витрати. У судове засідання представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідачі не висловили. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході виконавчого провадження про стягнення коштів з [PERSON], постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА №147171 від 19.05.2006 року, реєстраційний номер обтяження - 4133879, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА №103064 від 21.04.2008 року, реєстраційний номер обтяження - 7130079, постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/1078, ВП №29491760 від 25.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження - 11770261, та постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/554, ВП №32281245 від 12.04.2012 року, реєстраційний номер обтяження - 7130079, накладено арешти та заборону відчуження будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2005 року. Разом з тим, зазначене нерухоме майно являється предметом договору застави від 03.08.2005 року, укладеного між позивачем та [PERSON], при цьому 05.08.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] внесено відповідний реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек (а.с.7-9). Крім того, Суворовським районним судом м.Одеси від 06.02.2014 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на зазначене нерухоме майно та виселення [PERSON] (а.с.13-15). Згідно ст.16 Закону України "Про заставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави. Відповідно до ч.3, 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмірзаборгованості боржника заставодержателю. Право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло 03.08.2005 року, а постанови про накладення арешту - у 2006-2012 роках, тобто після укладення договору застави. Отже, звернення стягнення на заставлене майно на користь інших стягувачів, які не є заставодержателями, суперечить Закону, порушує права позивача та перешкоджає виконати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.03.2012 року. В силу ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо зняття арештів з будинку, що є предметом договору застави, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved