Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувся [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3, 51 га, кадастровий номер 3524682500:02:000:0191, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка площею, 3, 51 га, кадастровий № 3524682500:02:000:0191, земельна ділянка, площею 3, 5302 га, кадастровий № 3524682500:02:000:2190 з цільовими призначеннями - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Онуфріївської (в минулому Камбурліївської) селищної ради, а також житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповідала належне їй майно позивачу та відповідачам у цій справі. Відповідач [PERSON] звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою, про визнання права власності на вказані земельні ділянки, а також скасування заповіту від 08.08.2005 року за реєстровим № 25, складеним на ім`я позивача [PERSON] .. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2020 року у справі № 399/486/19 було відмовлено [PERSON] у задоволенні його вимог у повному обсязі. Після набрання законної сили вказаним рішенням суду, відповідач [PERSON] звернулася до Онуфріївського районного суду з позовом, у якому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року у справі № 399/69/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі та визнано за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку 3, 5302 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:2190. Під час розгляду вказаних справ судом було встановлено, що дійсно, за життя спадкодавець заповідала земельні ділянки і житловий будинок, йому та відповідачам, а саме: відповідачу [PERSON] заповіла житловий будинок, відповідачу [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 3, 5302 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:2190, а позивачу - іншу із двох земельних ділянок, ділянку площею 3, 51 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:0191. Таке розпорядження на випадок смерті документально оформлено трьома письмовими заповітами, які було складено і підписано заповідачем 08.08.2005 року в один і той же час о 15 год. 25 хв. та які посвідчено секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області Трепачовою Н.М.. Відповідачем [PERSON] було надано до суду ще один заповіт на усе майно на ім`я відповідача [PERSON] , нібито підписаний заповідачем, однак під час розгляду справи, судом було встановлено, що такий заповіт підписано самим відповідачем [PERSON] .. Після набрання законної сили рішенням суду у справі №399/69/21 він звернулася до Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, однак, у видачі такого йому було відмовлено, оскільки заповіт, виданий на його ім`я, містить незастережені виправлення, а саме виправлено номер під яким даний заповіт зареєстрований в реєстрі. Онуфріївським районним судом Кіровоградської області у справі № 399/486/19 встановлено, що підстав, для визнання заповіту недійсним немає, оскільки заповіт складено особою, яка мала на це право, а також заповіт відповідає нормам цивільного законодавства щодо його форми та посвідчення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також у вказаному заповіті не вказана конкретна земельна ділянка, однак, відповідно до листа від Держгеокадастру, надісланого на запит завідувача Онуфріївської державної нотаріальної контори, за громадянкою [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 3524682500:02:0191 та 3524682500:02:000:2190. Оскільки за відповідачем [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 3,5302 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:2190; а жодних інших земельних ділянок, які б належали спадкодавцеві на праві власності немає, то можна без додаткового тлумачення заповіту конкретизувати, що заповіт стосується земельної ділянки площею 3,51 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:0191. Оскільки, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса він не має можливості через наявність виправлень у заповіті, а іншим чином вирішити даний спір немає можливості, він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання призначене на 08 годину 30 хвилин 24 грудня 2021 року сторони не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача [PERSON] надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі та участі позивача. В даному клопотанні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат відмовився». Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В установлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ./а.с. 29/. Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі: земельна ділянка площею 3, 51 га, кадастровий номер 3524682500:02:000:0191, що розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 475663 від 28.08.2002 року./а.с. 9/. Згідно рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020 (справа № 399/486/19) в задоволенні позову [PERSON] до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельні ділянки відмовлено. /а.с. 10-13/. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2021 (справа № 399/69/21) задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області площею 3, 5302 га із кадастровим номером 3524682500:02:000:2190 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку її спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Рішення набрало законної сили 30.07.2021 року. /а.с. 14-20/. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.09.2021 року встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3524682500:02:000:0191 площею 3,5081 га становить 94966, 72 грн.. /а.с. 21/. Відповідно довідки № 02-30/35 від 12 лютого 2018 року, виданої Камбурліївською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області встановлено, що померла [PERSON] , яка народилась [INFO] в селі Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . На день смерті в будинку проживала одна та на протязі 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця в будинку ніхто не проживав. Гр.. [PERSON] виписана з вищевказаного будинку в зв`язку зі смертю /а.с. 31/. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом від 08.08.2005 року, посвідченим секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області Трепачовою Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 25, № 25 яким спадкодавець на випадок своєї смерті Державний акт на землю, що знаходиться в оренді СТОВ «Родіна» заповіла [PERSON] (заповіт підписаний померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради Трепачовою Н.М. о 15 год. 25 хв. 8.08.2005 року), номер в спадковому реєстрі 62681297 /а.с. 35/. Згідно копії заповіту № 24 яким спадкодавець на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому та все своє майно заповіла [PERSON] (заповіт підписаний начебто померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради Трепачовою Н.М. о 13 год. 22 хв. 8.08.2005 року), номер в спадковому реєстрі 63497179 /а.с. 34/. Відповідно до листа від Держгеокадастру, надісланого на запит завідувача Онуфріївської державної нотаріальної контори, за громадянкою [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 3524682500:02:0191 та 3524682500:02:000:2190 /а.с. 37/. З метою оформлення спадщини позивач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до Онуфріївської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. від 26.08.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт поданий для оформлення спадщини має незастережені виправлення, а також відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку, видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості. /а.с. 6/. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: - по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; - по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Судом встановлено, що 08.08.2005 року о 13 год.22 хв. [PERSON] на випадок її смерті склала заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] .. Разом із тим, 08.08.2005 року о 15.год. 25 хв. [PERSON] на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла Державний акт на землю, що належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 214720 заповіла [PERSON] , номер в спадковому реєстрі 62681267; - 08.08.2005 року о 15.год. 25 хв. [PERSON] на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла Державний акт на землю, що знаходиться в оренді СТОВ «Родіна» заповіла [PERSON] , номер в спадковому реєстрі 62681297; - 08.08.2005 року о 15. год. 25 хв. [PERSON] на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла будинок, що знаходиться в в [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2021 року встановлено, що відповідач [PERSON] , заповіт № 24 складений о 13.22 год. яким заповідач [PERSON] на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому та все своє майно заповіла [PERSON] , він підписав сам, оскільки «тітка його попрохала»./а.с. 17 (зворотній аркуш) - 18/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приймає до уваги, що заповіт дійсно містить технічні помилки, але такі помилки не можуть бути підставами для визнання його недійсним або нікчемним. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 року справа № 397/1396/19 провадження № 61-14040св20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.03.2021 року справа № 692/1164/18 провадження № 61-14767св20. За усталеною практикою ЄСПЛ, особа не може відповідати за можливі помилки представників органів влади під час виконання ними своїх обов`язків в процесі забезпечення їх законних прав та інтересів. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок("Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення ЄСПЛ у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії"). Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення ЄСПЛ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії"). Отже, йдеться про дотримання принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі"). Дослідивши наявні докази та проаналізувавши практику вищих суддів і ЄСПЛ у подібних спорах, суд приходить до висновку, що недоліки, не впливають на загальний зміст заповіту. Внаслідок допущеної неістотної помилки представником влади буде означати необґрунтоване (свавільне) втручання в права та інтереси як заповідача [PERSON] так і вигодонабувача за заповітом При цьому суд зазначає, що виправлення цієї помилки є неможливим, внаслідок смерті заповідача [PERSON] , а визнання нікчемним заповіту із формальних підстав означатиме нехтування останньою волею покійної [PERSON] , що є неприпустимим, зважаючи як на норми Конституції та законів України, так і на моральні засади суспільства. Таким чином, судом не встановлено того, що заповіт № 25 від 08.08.2005 року о 15.25. год. складений особою, яка не мала на це права, а також того, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тобто ознак нікчемності заповіту судом не встановлено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно зі ст.1218ЦКУкраїни до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За таких обставин позивач іншим шляхом, крім судового, не може захистити свої права, тому позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 3,51 га, кадастровий номер 3524682500:02:000:0191, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved