Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на їх користь страхового відшкодування в сумі 21560,57 грн. в порядку регресу, яке було виплачене страхувальнику за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю [PERSON], а також відшкодувати витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 731,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що є предметом позовних вимог. Представник позивача Патрик Г.Г. в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за її відсутності та винести рішення в заочному провадженні, позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, яка подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.09.2011 року о 17 годині 00 хвилин відповідач керуючи автомобілем "УАЗ", державним номерний знак [NUMBER] по автошляху зі сторони с. Орлине в напрямку с. Широке порушив правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER], який належить ТОВ "Автоукрпрокат", під керуванням водія [PERSON] Постановою Балаклавського районного суду м. Севастополя від 20.09.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.09.2011 року о 17 годині 00, який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачається адміністративна відповідальність, відповідно ст. 124 КУпАП. (а.с.19) Відповідно до частини четвертої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку зі звіту № 16064 від 17.09.2011 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 25872,68 грн., з яких 4312,11 грн. податок на додану вартість (а.с.20-24) Згідно довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 05.06.2012 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 21560,57 грн. (а.с. 26) Розмір суми відшкодування шкоди проводилась Моторним (транспортним) страховим бюро України з відрахуванням податку на додану вартість, який не являється прямим збитком. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями ст. 22 Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов'язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов'язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов'язання. В регресному зобов'язанні беруть участь дві сторони - кредитор (регредієнт) і боржник (регресант). Особливість кредитора полягає в тому, що він, перш ніж стати кредитором у регресному зобов'язанні, був боржником в іншому зобов'язанні, виконання якого і породило регресне зобов'язання. Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов'язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, в більшості випадків є формою цивільно-правової відповідальності. Об'єктом регресного зобов'язання є відшкодування, яке регресант зобов'язаний вчинити регредієнту. Зміст регресного зобов'язання становлять права і обов'язки сторін. У регресному зобов'язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов'язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов'язання є стягнення сплаченого. Розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов'язанні. Відповідно до платіжного доручення № 1/1-15431 від 04.07.2012 року Моторним (транспортним) страховим бюро України перераховано ТОВ "Автоукрпрокат" 21560,57 грн. страхового відшкодування. (а.с. 25а) Згідно полісу № АА/2480780 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ "Автоукрпрокат" було забезпечено транспортний засіб "ЗАЗ" державний номерний знак [NUMBER] на період з 05.04.2010 року по 04.04.2011 року. (а.с. 17) За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, в якого не було полісу обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 21560,57 грн., виплаченої позивачем на користь потерпілого ТОВ "Автоукрпрокат" за рахунок фонду захисту потерпілих. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 731,00 грн., який був залучений для визначення причин настання страхового відшкодування та розміру збитків завданої шкоди при дорожньо-транспортній пригоді, однак суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині безпідставними, оскільки аварійний комісар є штатним працівником МТСБУ, його залучення не є обов'язковим, а позивач на свій розсуд залучає даного штатного працівника. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу підлягає частковому задоволенню, а саме присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21560,57 грн. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial