Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вона прийняла спадщину, так як на день смерть проживала разом із матір'ю. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просила визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивачка свої вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник заінтересованої особи про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] [PERSON], яка мешкала в с. Тавричанка, Каховського району, Херсонської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території Слобідської сільської ради, Буринського району Сумської області, яка перебуває у колективній власності ПП АПФ «Україна» розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняла її дочка - позивачка по справі [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження і паспортом позивачки, свідоцтвом про смерть спадкодавця, сертифікатом на право на земельну частку (пай), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної частки (паю), довідкою Тавричанської сільської ради №71 (а.с.4-10). Разом з тим, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений сертифікат виданий 02.11.2001 року, тобто після смерті [PERSON], що також вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.11). Однак право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП - пенсіонеркою, була випадково пропущена у списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії, але в подальшому, розпорядженням голови районної державної адміністрації від 26.10.2001 №242, на підставі клопотання сільської ради, вона була включена до відповідного списку і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті, що підтверджується копіями розпорядження голови РДА та доданим до нього списком громадян, членів сільськогосподарських підприємств, в тому числі пенсіонерів. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії [NUMBER].

Outcome: approved