Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

10 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25 лютого 2008 року з відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 0015/08/25-Z, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 26500 доларів на споживчі цілі зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення 24 лютого 2018 року. Належне виконання кредитного договору забезпечено договором поруки № 0015/08/25-Z/S-2, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] 25 лютого 2008 року. Проте, відповідачі ухиляються від належного виконання своїх обовязків за договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 26 березня 2016 року, яка складається з наступного : заборгованість за кредитом у сумі 9678,59 доларів США, за процентами 1042,26 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів 15872,04 грн., штраф за не проведення страхування предмету застави 5000 грн., а всього 10720,85 доларів США та 20872,04 грн. Відповідачам були направлені повідомлення про наявність заборгованості та необхідність її погашення. Проте, відповідачі заборгованість не сплатили. Позивач просить достроково солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 9678,59 доларів США, за процентами 1042,26 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів 15872,04 грн., штраф за не проведення страхування предмету застави 5000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідачів з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надані належні докази щодо отримання відповідачкою кредитних коштів та наявності договору про відкриття поточного рахунку. В порушення п.5.3 кредитного договору позивачем заявлено вимоги про стягнення грошових коштів, а не звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідачка сумлінно сплачувала кредит, але у звязку з підвищенням курсу долару втратила реальну можливість сплачувати щомісячні платежі по поверненню кредиту. Крім того, відповідач [PERSON] має хворого батька, за яким здійснюють догляд, несуть значні матеріальні витрати, що є підставою для зменшення розміру неустойки. Враховуючи те, що позивачем було порушено п.5.3 кредитного договору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач предявленням позову про стягнення грошових коштів намагається недобросовісно оминути положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому в задоволенні позову просять відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заперечення проти позову, на які в судовому засіданні посилався представник відповідачів. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому вона просила витребувати у позивача докази та посилалася на порушення позивачем ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2008 року акціонерний комерційний банк "Форум", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство " Банк Форум" ( а.с.22-23), та [PERSON] уклали кредитний договір №0015/08/25-Z, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 26500 доларів США для споживчих потреб зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних строком по 24 лютого 2018 року, з поверненням кредиту частинами щомісячно у сумі не менше 220 доларів США 83 центів ( а.с.8-10). Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено сплату позичальником неустойки у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 26500 доларів США, що еквівалентно 133825 грн. на час отримання коштів, що підтверджується заявою на видачу готівки № 72395 від 25 лютого 2008 року та меморіальним валютним ордером № 72224 від 25 лютого 2008 року ( а.с.12), які суд визнає як належні та допустимі докази щодо підтвердження отримання відповідачкою [PERSON] кредитних коштів. 16 вересня 2010 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору №0015/08/25-Z від 25 лютого 2008 року, згідно з умовами якого було п.1.1 договору викладено в наступній редакції : «Банк надає позичальнику кредит у сумі 26500 доларів США на споживчі цілі під заставу однокімнатної квартири за адресою : м.Полтава, вул..Кагамлика, буд.31, корп..2, кВ.93. Для надання кредиту банк відкриває позичальнику рахунок № 22032501109043». Крім того, вказаним додатковим договором були зазначені номери рахунків для зарахування платежів по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунком на а.с.4-7 у відповідачки [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 26 березня 2015 року : заборгованість за кредитом 9678,59 доларів США, в тому числі прострочена 1728,31 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 1042,26 доларів США, в тому числі прострочена 954,88 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15872,04 грн., штраф 5000 грн.,а всього заборгованість у сумі 10720,85 доларів США, що еквівалентно 251948,54 грн. та 20872,04 грн. Належне виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпечено договором поруки №0015/08/25-Z/S-2 , укладеним 25 лютого 2008 року з відповідачем [PERSON] ( а.с.13). Пунктом 4.1 договору поруки передбачено підстави для припинення поруки, серед яких є припинення поруки, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Листами від 23 лютого 2015 року відповідачі повідомлялися банком про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність сплати заборгованість, а у разі її несплати попереджені про можливість звернення до суду із заявою про примусове стягнення заборгованості та вжити інші заходи, передбачені чинним законодавством, для відновлення його порушеного права, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно ( а.с.19-21). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала умови договору, що було встановлено протягом судового засідання, у відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором, а тому суд вважає стягнути з відповідачки [PERSON] та з відповідача [PERSON] Ю,Є., як з поручителя, заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 9678,59 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 1042,26 доларів США, пені у сумі 15872,04 грн. та штрафу за не проведення страхування предмету застави у сумі 5000 грн., а всього 10720,85 доларів США, що еквівалентно на час розгляду справи 267684,98 грн. та 20872,04 грн. В заперечення проти позову відповідачі та їх представник посилалися на наявність підстави для зменшення пені. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, розмір заборгованості за кредитним договором становить 10720,85 доларів США, в той час як пеня нарахована у сумі 675,38 доларів США та значно не перевищує розмір загальної заборгованості. Відповідачі надали довідки про перебування [PERSON] на лікуванні у 2015 року, але відсутні докази щодо витрат, які вони несуть у зв*язку з його лікуванням та доглядом. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені. В заперечення проти позову відповідачі посилаються на недотримання позивачем п.5.3 кредитного договору та зазначають, що позивач повинен був звернутися до суду з позовом про зверенення стягнення на предмет іпотеки, а не з позовом про дострокове стягнення грошових коштів. Посилання на цю обставину суд вважає необгрунтованим , так як банк скористався своїм правом на отримання від відповідачів саме грошових коштів, що не може розцінюватися, як порушення п.5.3 кредитного договору. Крім того, слід зазначити, що дійсно, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майне, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов*язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об*єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об*єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку. Згідно з п.2 ч.1 ст.263 ЦК України поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов*язання. Таким чином, установлений цим Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов*язань за договором. Така правова позивція міститься у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15, 09 вересня 2015 року у справі № 6-483цс15. З клопотання відповідачки вбачається, що вона посилається на порушення її прав споживача, які полягають у неознайомленні з умовами кредитування. Відповідно до вимог\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форму його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі), з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; є) строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, укладеного між відповідачкою та банком, сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови; умови кредитування відповідно до\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~позичальником отримано до укладення договору. Відповідно до п. 3 ст.\~3\~та ст.\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього\~кодексу\~та інших актів цивільного законодавства. Крім того, підписання кредитного договору свідчить про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору. Суд приходить до висновку, що кредитний договір відповідає вимогам ч. 1ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~та ст. 3 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених\~Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір по 2040,89 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved