Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що вона працювала на Криворізькому державному металургійному заводі «Криворіжсталь», Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», ЗАТ «Міттал Стіл [PERSON] Ріг», ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (правонаступник ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг») з 1998 р. до 2011 рік р. на різних посадах. За висновком МСЕК від 13.10.2015 р. позивачу встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 10 % - первинно на термін з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року - у звязку з таким захворюванням, як: радикуліт . Позивач у позові зазначив, що у звязку з професійним захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві звязки , позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання , у неї постійно виникають складнощі у звязку з сильними болями у спині , втрату працездатності призводить до постійних душевних страждань , що заподіяні їй з вини відповідача. У звязку з чим він просить суд задовольнити її заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь 50\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя на виробництві без урахування податку з доходу фізичних осіб У судовому засіданні позивач та представник Позивача, який діє на підставі довіреності, підтримали заявлені позовні вимоги, при цьому посилались на обставини, вказані в позовній заяві та просила їх задовольнити. Зазначила , що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, втратою працездатності довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 50\~000 , 00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" позов не визнала. Зазначала, що Позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві Відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це вона мала певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши думку позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази , які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім'я [PERSON] вона 14.01.1998 року, була прийнята на роботу до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» обліцовщиком-пліточником 4 розряду у ремонтно-будівельний цех, відповідно до розпорядження № 15 від 13.01.98 року. Це підтверджується записом № 23 у трудовій книжці. Відповідно до запису № 25, 06.04.2004 року, Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», був реорганізований у Відкрите акціонерне товариство . 19.09.2005 року, відповідно до розпорядження № 603 від 19.09.2005 року, позивач була переведена у тому ж цеху на посаду бригадира бригади обліцовщиків- гшіточників пятого розряду. Це підтверджується записом № 26 у трудовій книжці. Відповідно до запису № 27, 12.01.2005 року, Відкрите акціонерне товариство «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», був реорганізований у Відкрите акціонерне товариство «Міталл Стіл [PERSON] Ріг» . 14.06.2007 року, підприємство було перетворено на Відкрите акціонерне товариство «АрселорМітал [PERSON] Ріг», а 26.04.2011 року, на Публічне акціонерне товариство, про що свідчать записи у трудовій книжні за № 29 і 30. 13.03.2007 позивач була переведена у той же цех, але вже сторожем, що підтверджується записом № 28, згідно розпорядження № 214 від 12.03.2007 року . 31.08.2011 року, позивач була звільнення з підприємства на підставі ст. 38 Кодексу України про працю ( а.с.8-11 ). В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 36 , складеного від 11 вересня 2014 року комісією в складі представників керівництва ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг", страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинська СЕС, в пункті 16 вказано обставини, за яких [PERSON] отримала професійне захворювання, саме робота на підприємстві - Відповідача , виробничі операції , які виконувала облицювальник-плиточник , повязані з постійними нахилами тулубу та перебуванням в вимушеній позі, показники яких перевищують нормативні значення через недосконалість технологічного процесу. В пункті 17 Акту…встановлено, що причина виникнення професійного захворювання перебування у вимушеній позі більше 25% часу зміни : 45% при нормі-вільна та нахили корпуса ( вимушені, більше 30 градусів ) більше 300 раз при нормі 51-100 раз ( а.с.59-61 ) Висновком медико - соціально експертною комісією (серія 12 ААА № 014771 ) [PERSON] первинно 13.10.2015 року встановлено 10 відсотків втрати професійної працездатності з 01 листопада 2015 року по 01 листопада 2017 року ( а.с.58) Відповідно медичних довідок, [PERSON] в зв'язку з погіршенням стану здоров'я знаходився на стаціонарному лікуванні, а саме: з 15.04.2014 р. по 30.04.2014 р. на стаціонарному лікуванні в Українському науково- дослідному інституті промислової медицини (УНДІПМ), ( а.с.12-13) відповідно до висновку Державної установи «Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України» клініки професійних захворювань, а саме медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність професійного характеру захворювання від 21.08.2014 року № 28/1092, вбачається, що у позивача виявлено хронічну радикулогіатію. Також комісія встановила, що це захворювання в позивача має професійний характер, тобто сталося внаслідок праці на підприємстві «Міталл Стіл [PERSON] Ріг») .( а.с.14). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем [PERSON] професійної працездатності , в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у Відповідача, їй спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України повинна бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача. За таких обставин, вимоги Позивачки до ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивачка була ознайомлена із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання № 31 не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме Відповідач - ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" - повинен виплатити Позивачці моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України "Про охорону праці" обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає доведеним факт спричинення Позивачу моральної шкоди, незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується [PERSON] форми П-4 №31 від 11.09.2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що Позивачу - [PERSON] було заподіяна шкода здоров'ю, вона отримала професійне захворювання, втратила працездатність в розмірі 10 відсотків . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, звертається і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено її звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для неї роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" Позивачу шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства відповідача, а саме: порушенням адміністрацією ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", яке встановлено [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 10 відсотків, перенесення фізичних болів , проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральні переживання. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність Позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням допустимих показників, виробничі операції , які виконувала облицювальник-плиточник , повязані з постійними нахилами тулубу та перебуванням в вимушеній позі, показники яких перевищують нормативні значення через недосконалість технологічного процесу , при цьому на підприємстві Відповідача працювала з 1998 року по 31 серпня 2011 року . При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на її користь 6 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову Позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо Позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved