Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] 19.07.2018 звернувся до суду з позовом, з наступним уточненням, в якому просить стягнути з Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища "УКРВОДГЕО" (надалі - УДНДІ "УКРВОДГЕО") на його користь суму у відшкодування моральної шкоди 173248,82 грн. та покласти матеріальну відповідальність у рівних частках від суми позову на [PERSON] за незаконне звільнення та на [PERSON] - за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, на підставі вимог ст.ст. 43, 48 Конституції України, ст.ст.237, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст.23 ЦК України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] зазначає, що він працював у відповідача з 1986 року на різних інженерних посадах і 06.03.2017 року наказом №11-ОС був звільнений з займаної посади згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідачем було порушено норми чинного законодавства, звільнення було незаконним і грубо порушені вимоги ст. 115-116 КЗпП щодо невиплати остаточного розрахунку. Після його звернення до суду 17.05.2018 року рішенням Київського районного суду м. Харкова його було поновлено на роботі, визнавши звільнення незаконним, вирішено виплатити заборгованість по заробітній платі разом з компенсаціями за порушення строків розрахунків та прогул у розмірі 148827 грн., у тому числі суму в розмірі 65202,62 грн. негайно. Добровільно вказане рішення суду відповідачем не виконувалося, а тому позивач звернувся для його примусового виконання до Київського ВДВС ГТУЮ в Харківській області. На роботі до теперішнього часу [PERSON] не поновлений, державний виконавець не виявив керівництва на роботі, у зв'язку з чим двічі державним виконавцем було накладено штраф на УДНДІ "УКРВОДГЕО", порушені кримінальні провадження відносно керівництва. Також, позивач вказує, що відповідач своїми діями при його звільненні та невиплаті заробітної плати порушив його право на працю, отримання винагороди за працю, що гарантовані Конституцією України. Невиплата заробітної плати примусила його брати в борг гроші. У зв'язку із заборгованістю по заробітній платі у нього виникла заборгованість за комунальними платежами, що складає приблизно 23 тисячі гривень. Через неможливість вчасно оплачувати комунальні платежі, позивач був позбавлений можливості отримати субсидію, при тому, що після погашення заборгованості за комунальними платежами та отримання ним визначеної судом суми заробітної плати, позивач все одно не зможе оформити субсидію, при цьому він змушений слачувати вартість комунальних послуг, за ціною, більшою, ніж встановлена законом для його доходу. Також вказує, що останнім часом йому в масовому порядку стали надходити досудові попередження від комунальних служб про припинення надання послуг, а він, незважаючи на наявність рішення суду, не отримує заборгованість по заробітній платі, а інших джерел доходу не має. Оскільки позивач не має цінного рухомого майна, державні виконавці можуть звернути стягнення на єдине наявне в нього житло, і він побоюється залишитися без житла. Всі ці незаконні дії відповідача при його звільнення, невиплаті заробітної плати та невиконані рішення суду викликали у позивача моральні страждання, він втратив душевний спокій, знаходиться в пригніченому стані, не може забезпечити собі належний рівень життя. Такі моральні страждання негативно відображуються на здоров*ї позивача, при тому що він не має коштів на лікування та протезування. Після незаконного звільнення за статтею «за прогули», [PERSON] не зміг працевлаштуватися, знаходячись в передпенсійному віці та має досить рідкісну професію, внаслідок чого йому прийшлося для відновлення можливості свого існування докласти багато зусиль. Позивач зазначає, що отримані ним 06.03.2017 при звільненні 1/8 частки свого розрахунку в сумі 10000 грн. він погасив існуючи на той час борги, розраховуючи на наступні виплати, однак цього не настало, і тому позивач залишився без засобів для існування. Також позивач вказує, що протягом розгляду справи №640/4689/17 про поновлення його на роботі та виплату заробітної плати відповідач УДНДІ "УКРВОДГЕО" умисно, під різними приводами затягував розгляд справи, в результаті чого, рішення суду було ухвалено через 1 рік 2 місяці після незаконного звільнення. Весь цей час позивач був змушений бідно жити на взяті у борг у знайомих кошти, а оскільки справа з отриманням доходів затягнулася, порушилися відносини з друзями, приятельські відносини з наймодавцями, чим порушено його звичні життєві зв'язки. Крім того, через довгий час вимушеного безробіття позивач міг втратити важливі професійні навички, що може відобразитися на його подальшому працевлаштуванні. Також, внаслідок одночасного отримання позивачем а серпні доходу в розмірі 69169 грн. він формально втратив право на отримання безоплатної правової допомоги, внаслідок чого вимушений сплачувати послуги спеціаліста в сумі 5000 грн. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що розмір нанесеної йому шкоди в сумі 173248,32 грн., який обґрунтовує також тим, що через рік йому може бути призначено пенсію за віком, якщо буде достатньо страхового стажу, однак по факту він залишається безробітним, оскільки за останнім записом у трудовій книжці звільнений за прогули, станом на теперішній час не поновлений, і страхового стажу в нього недостатньо. Розраховуючи завдану моральну шкоду враховує розмір прожиткового мінімуму та визначає у 25500 грн., внаслідок неотримання позивачем субсидії по комунальним платежам позивач розраховує суму збитку в розмірі 6698,82 грн., внаслідок виникнення заборгованості перед банком 5500 грн., моральна шкода - 135550 грн. А також оскільки особою, що видала незаконний наказ про звільнення позивача є [PERSON], перешкоджає його поновленню на роботі та виплаті заробітної плати теперішній керівник [PERSON], позивач просить суд покласти на них матеріальну відповідальність в рівних частках. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав, вказаних в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань, заяв щодо розгляду справи суду не надав. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення позивача. представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 11-ОС від 06 березня 2017 року [PERSON] було звільнено з посади інженера проектно-технологічного сектору 06.03.2017 згідно п.4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. (а.с. 49). 27.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі та за вимушений прогул. Рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/4679/17 від 17 травня 2018 року, що набрало законної сили та досліджено судом звільнення позивача було визнано незаконним, його поновлено на роботі в УДНДІ "УКРВОДГЕО", стягнуто на користь [PERSON] з УДНДІ "УКРВОДГЕО" заборгованість з невиплаченої заробітної плати 65201,52 грн., компенсацію за порушення строків виплати 55466,38 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу 28160 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати 65201,52 грн. Дане рішення набуло чинності, станом на час розгляду справи даних про його скасування суду не надано. Під час розгляду цивільної справи № 640/4679/17 про поновлення на роботі були встановлені обставини, крім іншого що будівлю, де працював позивач, з 18.03.2016 року було відключено від опалення, надано відповідь КП «Харківські теплові мережі» від 01.03.2018 року. Згідно ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Право на мирне володіння своїм майном, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини трактує доволі широко. Зокрема, у рішенні у справі «Muller v. Austria» ЄСПЛ кваліфікував виплату пенсій як право власності особи, а, відповідно, невиплату - як порушення цього права. Отже, визнавши неконституційними положення Податкового кодексу України, Конституційний суд України, по суті, припинив обмеження права власності громадян з боку держави, яке діяло протягом декількох років та завдало збитків певній категорії громадян. Європейський суд з прав людини вважає, що одним із важливих елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право на мирне володіння майном є надання справедливої та обґрунтованої компенсації. Стаття 11 ЦК України встановлює, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди позивач стверджує, що незаконним звільненням та невиплатою заробітної плати, невиконання рішення суду йому було спричинено моральну шкоду, яку оцінює у відповідному розмірі. В обґрунтування позовних вимог, судом досліджені докази, надані позивачем до суду. Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.03.2017 № Ж-228/02.03/12,4-14/301616, перевіркою в лютому 2017 УДНДІ "УКРВОДГЕО" встановлено. що станом на 13.02.2017 перед [PERSON] наявна заборгованість по заробітній платі 68263,09 грн. за травень 2013-грудень 2016 років.(а.с. 5-6) Згідно з відповіддю Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області вих№27305від 17.08.2018 на примусовому виконанні у відділі перебуває ВП №56492379 з виконання рішення суду у справі №640/4679/17 від 23.05.2018, виданого Київським районним судом м.Харкова заборгованості по заробітній платі. компенсації за порушення строків їх виплати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно відповіді ДФС на рахунках боржника УДНДІ "УКРВОДГЕО" є наявні кошти, на кошти було державним виконавцем накладено арешт, однак рішення суду не виконано, оскільки при виході за місцезнаходженням боржника УДНДІ "УКРВОДГЕО", керівництва не виявилося на місці, державним виконавцем 13.08.2018 прийнято постанову про накладення штрафу. (а.с. 50-51) Відповідно до листа Харківської місцевої прокуратури №2, [PERSON] є потерпілиим у кримінальному провадженні №12017220490004149 за фактом невиплати йому посадовими особами УДНДІ "УКРВОДГЕО" заробітної плати, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. (8-9) Відповідно до вимоги та квитанції КП «Жилкомсервіс» від 09.07.2018, КП «Харківводоканал» від 20.03.2018, ТОВ «Харківгаззбут», повідомлення про відміну субсидії з березня 2017, [PERSON] має заборгованість перед постачальниками комунальних послуг також перед АТ «Харківобленерго», КП «Харківські теплові мережі».(а.с.12-16) Згідно відповіді Департаменту соціального захисту населення від 06.03.2018 № Ж-1396/01-44/35 щодо звернення [PERSON] про нецільове використання грошових коштів УДНДІ "УКРВОДГЕО", керівництву рекомендовано вжити вичерпних заходів, з метою погашення боргів на підприємстві.(а.с. 17) Згідно листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2017 №20.1.0.0.0/7-20171003/4735 зарплатний проект [PERSON] був відключений банком 07.09.2017, оскільки останнє надходження заробітної плати відбулося 06.03.2017.(а.с. 52) Відповідно до заяви про приєднання від 13.10.2017 [PERSON] уклав договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з ПАТ «Державний ощадний банк України».(а.с. 53-55) Згідно з наданими чеками про видачу готівки, позивачем отримувалося готівкові кошти в АТ «Ощадбанк» 13.09.2018 на суму 2805 грн., 27.08.2018 на суму 2005 грн.. 27.08.2018 на суму 39984,00 грн., 06.09.2018 на суму 5000 грн.(а.с. 58) Згідно квитанції КП «Харківводоканал» на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS] наявна заборгованість 2745,24 грн., останній платіж надійшов 27.08.2018 на суму 2000 грн.(а.с.56) Відповідно до повідомлення про відключення КП «Харківводоканал» на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS] наявна заборгованість 4613,84 грн. на 29.08.2018.(а.с. 57) Враховуючи ті обставини, що незаконним звільненням та тривалою невиплатою заробітної плати позивачу, що було встановлено рішення суду, яке набуло чинності спричинено позивачу [PERSON] моральні страждання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Також, в своєму позові [PERSON] зазначає, і дані обставини враховані судом при вирішення справи та не спростовані відповідачем, що рішення суду про поновлення на роботі не виконується, позивач вимушений позичати гроші, внаслідок незаконних дій відповідача позбавлений права працю, оплату праці, на належний рівень життя, може бути позбавлений права на належне пенсійне забезпечення. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абзацу 1,2 п.3 ППВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зокрема, вина відповідача полягає у неправомірних діях стосовно [PERSON] щодо його незаконного звільнення, невиплати належних сум заробітної плати за виконану роботі та належне грошове забезпечення, позбавлення права на отримання доходу, отримання субсидії, належне пенсійне забезпечення. Так, приписами ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясувавши усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди за незаконні дії відповідача при його звільнення та невиплаті заробітної плати, дослідивши надані докази, оцінивши їх, суд визначає розмір моральної шкоди в цій частині, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості у розмірі 80000 грн., зважаючи, що саме така сума моральної шкоди буде обґрунтованою, виходячи з обставин справи. Щодо вимог позивача про покладення матеріальної відповідальності у рівних частках від суми позову на керівників підприємства за незаконне звільнення та за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі суд відмовляє, оскільки дані вимоги не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди, і дані особи не були залучені під час розгляду справи про поновлення позивача на роботі, а підстав для відшкодування моральної шкоди за невиконання рішення суду чинним законодавством не передбачено. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial