Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньої дитини без згоди батька. В позові вказала, що з 25 квітня 2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Дружківськог міського суду 17 квітня 2014 року. З часу припинення шлюбних відносин відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться питаннями розвитку та станом здоров'я. Матеріально дитину відповідач не утримує, хоча має таку можливість, оскільки являється працездатним. Піклування про дитину повністю покладено на позивача, яка його виховує, стежить за станом здоров'я, матеріальним та моральним добробутом. Більш того, відповідач чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її духовний та фізичний розвиток. Однак для виїзду неповнолітньої дитини за межі України необхідним є дозвіл обох батьків, тому вона звернулася до відповідача з проханням про надання такого дозволу, проте він їй фактично відмовив, бо перестав відповідати на її телефонні дзвінки, за відомим місцем проживання не знаходиться і місце його знаходження на теперішній час невідоме. Вважає, що така позиція батька неповнолітнього [PERSON] шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку і вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Дитина за станом здоро'я потребує постійного медичного лікування. Просить суд надати дозвіл на виїзд сина [PERSON], [INFO], з України в Російську Федерацію,без згоди та супроводу батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність на підтримку позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засіданні не з'явилася, надала заяву про згоду з позовними вимогами і розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку,що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], в графі "батьки" зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Дружківського міського суду від 17 квітня 2014 року по справі №229/698/14-ц підтверджується, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновалювачів), піклувальників та у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначений Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України" від 21 січня 1994 року №3857-XII, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року (із відповідними змінами). Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року за №57 ( із змінами і доповненнями), передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою. Згода другого з батьків не вимагається в разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитині, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 ( із відповідними змінами), визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 Правил передбачено, що оформлення паспорта /проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають в шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до принципів 4 і 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровий ріст і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Оскільки судом встановлено, що виїзд неповнолітньої дитини позивача [PERSON] за кордон не суперечить інтересам дитини, є доцільним з точки зору виховання дитини, його розвитку та відпочинку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved