Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.10.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6949 грн. 60 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 13.01.2020 р. становить 25653 грн. 33 коп., що і просить позивач стягнути з відповідача, та стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду клопотання де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали, проти винесення зачоного рішення не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 17.10.2016 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 6949 грн. 60 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зі змісту позовної заяви та розрахунку боргу, вбачається, що у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.01.2020 року має заборгованість - 25 653,33 грн., яка складається з наступного: 6876,24 грн. - заборгованість за кредитом; 1748,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 8926,40 - заборгованість за пенею; 8102,11 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Що стосується нарахування позивачем пені і штрафу, то суд виходить з наступного. За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. А відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Згідно умов Генеральної угоди (п.2.2) за порушення строків повернення кредиту відповідач зобов`язаний сплатити банку, як штраф 14422,45 грн., так і сплатити всі інші витрати відповідно Умов і правил. Зокрема відповідачу нараховані платежі по неустойці 2 види штрафу (п. 1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг), а також, пеню 2-ох видів (п.п. 1.1.5.23, 1.1.5.25 Умов та правил). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором / прострочене зобов`язання/ свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. А тому вимоги позивача про стягнення пені і штрафу, суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Отже, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 6876 грн. 24 коп., заборгованість за відсотками в сумі 1748,58 грн., 8926,40 грн. - заборгованість за пенею, всього - 17551 грн. 22 коп. Та, суд відмовляє в частині позову щодо стягнення штрафів. На підставі ст.141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial