Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

29 вересня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO]. 05 жовтня 2012 року між відповідачами зареєстровано шлюб. З дворічного року, тобто з 2015 року малолітня дитина відповідачів - [PERSON] проживав з позивачами, які є його рідними дідусем та бабусею. Батьки дитини офіційно не розлучилися, але разом не проживають, влаштовують власне життя. Позивачі займаються повним вихованням, розвитком та утримання дитини, влаштували його до дитячого садка, створюють всі необхідні умови для його життя. Батьки дитини жодних обов'язків по вихованню та утриманню дитини не виконують, не працюють, життям дитини не цікавляться. Просять суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовільнити. Зазначили, що аліменти з відповідачів на утримання дитини не стягувалися. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали та просять їх задовільнити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення згідно з чинним законодавством України, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони (ст. 60 ЦПК України). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11 квітня 2013 року підтверджується, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Харктеристикою КДЗ "Попелюшка" підтверджується, що [PERSON], [INFO], відвідує дитячий заклад з 2015 року. Вихованням дитини займаються дідусь та бабуся, які дбають про її здоров'я, розвиток, піклуються про онука. Актами №380 та №1723 ПП "Комунальщик-3" та ПП "Комунальщик-4" підтверджується, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], однак з 2015 року проживає в [ADDRESS]. Виробничою характеристикою ВСП "Першотравенське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" підтверджується, що [PERSON] працює на дільниці РВР ш."Ювілейна" з 03 жовтня 2016 року горноробочим підземним. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, до обов'язків відноситься відповідально. В період з 12 липня 2017 року по теперішній час відсутній на робочому місці без поважних причин, тому адміністрацією подано подання на звільнення його за прогули. Виробничою характеристикою ВСП "Першотравенське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" підтверджується, що [PERSON] працює на дільниці ШТ-2 ш."Ювілейна" з жовтня 2016 року в якості стволової поверхні. За час роботи зарекомендував себе з негативного боку, до виконання обов'язків відноситься задовільно, мала порушення трудової дисципліни. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів від 19 вересня 2017 року підтверджується, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої дитини. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітню дитину відповідачів. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на його утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходів), з кожного, щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] при пред'явленні позову немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень, тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на її користь по 320,00 гривень з кожного. Крім того, судом ухвалене рішення про стягнення аліментів з відповідачів на утримання малолітньої дитини, тому підлягає стягненню з відповідачів судовий збір на користь держави по 640,00 гривень з кожного.

Outcome: approved