Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Представник позивача ПАТ "Родовід Банк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 26.06.2008 року між ВАТ "Родовід Банк" правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № Ск-168-000129/6-2008 згідно якого банк надав [PERSON] суму кредиту в розмірі - 6 545,40 грн. , зі сплатою 7 % річних, строком на 24 місяці, з терміном остаточного погашення суми кредиту в строк не пізніше 26.06.2010 року. Однак, взяті на себе зобов'язання, щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. [PERSON] систематично порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 12.06.2013 року сума заборгованості [PERSON], перед позивачем по кредитному договору становить 81 058,32 гривень, з яких: 6 545,40 гривень - основна сума боргу по кредиту; 915,68 грн. - несплачені відсотки в тому числі прострочені за користування кредитом; 4 235,71 гривень - плата за проведення розрахунків в т.ч. прострочена; 68 309,26 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом; 1 052,27 гривень - 3% річних. Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 525,526,530,599,625,1048,1050 ЦК України позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором, в сумі 81 058,32 гривень та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обста вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 26.06.2008 року, між ВАТ "Родовід Банк" правонаступником якого є позивач та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № Ск-168-000129/6-2008 згідно якого банк надав останній суму кредиту в розмірі - 6 545,40 грн., зі сплатою 7 % річних, строком на 24 місяці з терміном остаточного погашення суми кредиту в строк не пізніше 26.06.2010 року, що стверджується кредитним договором № Ск-168-000129/6-2008 від 26.06.2008 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. / а.с. 9-12/. Відповідно до п. 1.1.5. кредитного договору відповідачу [PERSON] надавався споживчий кредит. Відповідно до п. 1.1.7. кредитного договору банк спрямовує у день надання споживчого кредиту грошові кошти з позичкового рахунку на основний картковий рахунок держателя 6000 гривень та на рахунок банку у сумі 545,40 гривень в якості винагороди за перевірку документів, яку сплачує держатель в день отримання кредиту. У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем [PERSON] по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 10.06.2013 року на його користь підлягає стягненню з відповідача загальна заборгованість по кредитному договору № Ск-001-00018/6-2008 від 26.06.2008 року в розмірі 81 058,32 гривень, з яких: 6 545,40 гривень - основна сума боргу по кредиту; 915,68 грн. - несплачені відсотки в тому числі прострочені за користування кредитом; 4 235,71 гривень - плата за проведення розрахунків в т.ч. прострочена; 68 309,26 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користуванням кредиту; 1 052,27 гривень - 3% річних. /а.с.6/ Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.4.1.8 вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався щомісяця погашати овердрафт за картковий рахунок ( надалі КР), нараховані Банком проценти за користування овердрафтом за КР т/або КЛ за КР в строк включно до 15 числа місяця наступного за звітним. У випадках непогашення заборгованості у встановлений термін вона вражається простроченою. Відповідно до п. 4.1.9 кредитного договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно з Графіком, а також остаточно погасити заборгованість за споживчим кредитом в строк остаточного погашення зазначеного в п. 1.1.5 цього Договору. Відповідно до п.4.1.24 вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався забезпечити повне погашення заборгованості за споживчим кредитом згідно з умовами цього договору не пізніше 26 червня 2010р. Відповідно до п.4.1.25 вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався починаючи з наступного місяця після одержання споживчого кредиту, щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, частково погашати суму заборгованості за споживчим кредитом та сплачувати банку нараховані проценти за користування грошовими коштами кредиту та плату за обслуговування кредиту, згідно із встановленим графіком. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до п. 6.1.1 вказаного кредитного договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов Договору. Відповідно до п. 4.1.23 вказаного кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, сплати процентів, внесення плати за обслуговування споживчого кредиту, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору № Ск-168-000129/6-2008 від 26.06.2008 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON], зобов'язалась щомісяця погашати заборгованість за кредит згідно з графіком, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так, як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON], не виконувала належним чином то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за немож-ливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановле-ного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується розміру неустойки слід зазначити, що суд, на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України може зменшити розмір неустойки (пені), якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положення п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ " Про захист прав споживачів" несправедливими є , зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Нарахована банком пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 68 309,26 гривень більше ніж в десять разів перевищує суму кредиту і на думку суду значно перевищує розмір завданих банку збитків. Відповідно до положень ст. 551 ч. 3 ЦК України та загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) суд, вважає за можливе, розмір пені зменшити до 8 000 гривень. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Родовід банк" згідно кредитного договору № Ск-168-000129/6-2008 від 26.06.2008 року заборгованість в сумі 81 058,32 гривень з врахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК України підлягають до часткового задоволення. Таким чином суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з відповідача загальну суму заборгованості по кредитному договору № Ск-168-000129/6-2008 від 26.06.2008 року в розмірі 20 749,06 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат, відповідно до статті 79 ЦПК України, віднесено витрати на правову допомогу. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial