Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 21 березня 2006 року в розмірі 41253,37 грн., яка складається наступного: 20218,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9546,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8334,32 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 713,76 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1940,64 грн. - штраф (процентна складова), а також сплачений судовий збір. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 21 березня 2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 24000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. За умовами договору відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідно до тарифів обслуговування якої базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 3,0 (36% на рік). Згідно з умовами договору 01 січня 2013 року змінено тарифний план за кредитною карткою на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за тарифами якого базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 2,5 (30% на рік); за тратами, здійсненими в період з 01 вересня 2014 року - 2,9% (34,80% на рік); за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року - 3,6% (43,20% на рік). 03 червня 2016 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на «Універсальна GOLD» із базовою процентною ставкою в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, в розмірі 3,5%. Відповідач отримав карти № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , остання з яких має термін дії до останнього дня січня 2022 року. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, ухиляється від сплати заборгованості за кредитом, не здійснюючи погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідач станом на 17 вересня 2019 року має заборгованість в розмірі 41253,37 грн., яка складається наступного: 20218,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9546,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8334,32 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 713,76 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1940,64 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила розглядати справу за відсутності представника банку, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 52). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21 березня 2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», згідно з умовами якого відповідачу було надано платіжну кредитну картку із встановленим кредитним лімітом в сумі 24000,00 грн. У підписаній відповідачем заяві було зазначено, що він ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку та виражає свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 64). У період користування кредитними картками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER], № [NUMBER] , остання з яких має термін дії до останнього дня січня 2022 року, банком відповідно до умов кредитного договору знижувався і збільшувався кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта та довідкою про надані кредитні картки (а.с. 65-66). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи, що відповідач за своєю ініціативою звернувся до позивача із заявою для отримання кредиту/кредитної карти, підписав заяву, отримав на картковий рахунок кредитні кошти та платіжну кредитну карту, яка в подальшому перевипускалася, використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом, суд вважає, що між сторонами у справі було укладено двосторонній кредитний договір у письмовій формі. Як вбачається із наданих позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 53-57, 58-63), виписками по картковому рахунку (а.с. 90-97), станом на 17 вересня 2019 року банк нарахував відповідачу заборгованість за кредитним договором в розмірі 41253,37 грн., яка складається наступного: 20218,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9546,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8334,32 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 713,76 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1940,64 грн. - штраф (процентна складова). Перевіривши розрахунок заборгованості, суд вважає, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору б/н від 21 березня 2006 року з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20218,18 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9546,47 грн.. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача складових заборгованості по кредиту: 8334,32 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 713,76 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1940,64 грн. - штраф (процентна складова), то в цій частині позову необхідно відмовити. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами у справі було укладено, як договір приєднання, умови якого були встановлені банком в розроблених ним Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах (формулярах). Відповідач за цим договором приєднався до запропонованого банком договору і не міг запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві відповідача, як позичальника, від 21 березня 2006 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення пені та штрафів, їх розмір та порядок нарахування, банк посилається на розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, а також на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які надані суду на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення пені та штрафів. У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та у Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» дійсно визначені пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг містяться положення про дію договору, позовну давність та інші умов. Проте, з урахуванням того, що додані вказані вище документи не містять підпису відповідача, суд вважає, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач під час підписання заяви-анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку був ознайомлений саме з цими Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витягом з Тарифів і Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що він їх розумів і погодився з ними. Також не надано доказів, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), і що в них були зазначені саме ті розмір і порядок нарахування, який вказаний у Тарифах та Умовах, що надані банком суду, і на підставі яких виконаний розрахунок пені та штрафів. Надані роздруківки із сайту позивача Витяг з Умов і правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не можуть бути належними доказами, бо цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Враховуючи, що в анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, вказані вище Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов і правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг. Таким чином, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 21 березня 2006 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач, всупереч вимогам ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідачки нарахованих банком пені та штрафів, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у вигляді тіла кредиту. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 20218,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9546,47 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial