Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

25 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який в подальшому в порядку ст.31 ЦПК України відредагувала із зазначенням відповідачами [PERSON] і [PERSON] і позовними вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона і відповідачі є дітьми [PERSON], яка помела [INFO] і після смерті якої залишилося спадкове майно, спадкоємцями за законом першої черги на яке були її, позивача, рідна сестра [PERSON], і її, позивача, рідні брати [PERSON] і [PERSON]. Отже, зазначає позивач у позові, після смерті [PERSON] кожен із зазначених спадкоємців мав право на 1/4 частину спадкового майна за законом. [INFO] помер її, позивача, рідний брат [PERSON], після смерті якого спадкоємцями за законом, крім неї, стали її рідна сестра [PERSON] [INFO] і її рідний брат [PERSON] [INFO]. 29 квітня 2016 року приватному нотаріусу Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. нею, позивачем, була подана заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого [PERSON]. 18 липня 2016 року вона, [PERSON], отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті брата [PERSON], і з цих свідоцтв про право на спадщину вона дізналася, що спадщина, на яку в зазначеній (1/3 одна третя) частці видані свідоцтва, складається з: - 1/8 частини земельної ділянки площею 3,18 га, що розташована на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданного відділом Держкомзему в Пологівському районі Запорізької області 30 травня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2169 від 02 листопада 2011 року. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №232420001001116, та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки ділянки [NUMBER]; - 1/8 частини сертифікату на право на земельну частку (пай) - залишок, що знаходиться в КСП "Україна" Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, у розмірі залишку 0,29 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після виділення в натурі ріллі (згідно рішення Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 12 лютого 2001 року №25), що належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Пологівською районною державною адміністрацією Запорізької області 05 березня 1996 року на підставі рішення Пологівської райдержадміністрації від 13 лютого 1996 року №95; зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] та перереєстровано згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER], [NUMBER] від 02 листопада 2011 року. Таким чином, зазначає позивач у позові, дізнавшись про існування земельної ділянки та сертифікату на право на земельну частку (пай), вона через адвокатський запит звернулася до Управління Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області з проханням надати інформацію, на кого з членів її родини була зареєстрована земельна ділянка площею 3,18 га, яка розташована на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, кадастровий номер [NUMBER]. Листом №29-28-0.2-121/23-17 від 07 лютого 2017 року Управління Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області її повідомило, що земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 3,18 га, яка розташована на території Пологівської сільської ради, була зареєстрована за [PERSON] [INFO], тобто, на ім'я її, позивача, матері. Її, позивача, мати за життя посвідчила у Пологівській сільській раді Пологівського району Запорізької області 08 лютого 2008 року заповіт, який позивач вважає нікчемним, оскільки в момент вчинення цього заповіту мало місце недодержання вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, оскільки цей заповіт не включає інтересів непрацездатного сина заповідача [PERSON], який був інвалідом другої групи, тобто наявна невідповідність заповіту вимогам ч.6 ст.203 ЦК України. З посиланням на ст.ст.203,215,216,236 ЦК України позивач зазначає, що наразі є недійсними вСІ правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 3,18 га, яка розташована на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, а також на право на земельну частку (пай) - залишок, що знаходиться в КСП "Україна" Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, у розмірі залишку 0,29 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат), шо були оформлені на спадкоємців після смерті [PERSON] на підставі нікчемного заповіту. [PERSON] зазначає, що правовими наслідками недійсного заповіту стали: 1) незаконне отримання відповідачем [PERSON] у власність більшої частки спадку за померлими батьками, на що [PERSON] були отримані правовстановлюючі документи. Відповідно до законодавства такі документи, що складені на підставі нікчемного правочину, є недійсними; 2) незаконне отримання нею, [PERSON], меншої частини спадку, ніж передбачено законодавством; 3) на сьогодні вона, позивач, має право отримати 1/3 частину від всього спадку за померлими батьками та братом. Позивач просить постановити судове рішення, яким визнати недійсними всі правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку площею 3,18 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Пологівської сільської ради, і на право на земельну частку (пай) - залишок, що знаходиться в КСП "Україна" Пологівської сільської ради у розмірі залишку 0,29 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат), а також визнати за нею право власності на 1/3 частину спірних земельної ділянки і права на земельну частку (пай) - залишок. У судовому засіданні позивач і її представник за договором про надання послуг адвоката адвокат [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги [PERSON] з зазначених у позові і заяві від 10 серпня 2017 року підстав, просили задовольнити їх. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечували. При цьому [PERSON] пояснила, що в будь-якому разі вона належні їй частки спадкового майна на спірну земельну ділянку і право на земельну частку (пай) - залишок передасть у власність своєму брату [PERSON], бо саме так буде чесно і справедливо. Голова Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Рубан М.А. в судовому засіданні просила розв'язати спір між сторонами на розсуд суду, а своєю письмовою заявою від 04 вересня 2017 року просила завершити розгляд справи в її відсутність з-за перебування у відпустці і на лікарняному. Приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Черкун В.І. своїми заявами до суду просила розглянути справу в її відсутність. При цьому надала суду письмові пояснення, в яких зазначає, що свідоцтва про право на спадщину за законом нею були видані відповідно до заповіту [PERSON] і діючого законодавства України. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, представника позивача, беручи до уваги думки третіх осіб щодо позову [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, в тому числі цивільної справи №0820/127/2012 за позовом [PERSON], [PERSON] до Пологівської сільської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Пологівського нотаріального округу Черкун В.І., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони у справі є між собою рідними сестрами і братом як діти [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.9,10,66,зворот,67). [PERSON] своїм заповітом, посвідченим секретарем виконкому Пологівської сільської ради 08 лютого 2008 року за реєстровим номером 155, на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON]. Згідно відмітки сільської ради цей заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с.20). [PERSON] після смерті матері 02 листопада 2011 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 7/8 частин земельної ділянки площею 3,1800 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та 7/8 частин земельної частки (паю) - залишок, що знаходиться в КСП «Україна» Пологівської сільської ради, у розмірі залишку 1,0640 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після виділення в натурі ріллі (а.с.93). [PERSON] після смерті матері отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені спадкові земельну ділянку і земельну частку (пай) - залишок у розмірі по 1/7 частині (а.с.100,зворот,101). Рідний брат сторін у справі [PERSON], який був інвалідом другої групи, помер [INFO] (а.с.11). [PERSON] після смерті свого рідного брата [PERSON] 18 липня 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на: 1/24 частину на право на земельну частку (пай) - залишок, яка знаходиться в КСП «Україна» Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, у розмірі залишку 0,29 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після виділення в натурі ріллі (а.с.12,13); 1/24 частину земельної ділянки площею 3,1800 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14,15-17). [PERSON] після смерті рідного брата отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені спадкові земельну ділянку і земельну частку (пай) - залишок у розмірі по 1/12 частині (а.с.120). З дослідженої в судовому засіданні архівної цивільної справи №0820/127/2012 за позовом [PERSON], [PERSON] до Пологівської сільської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Пологівського нотаріального округу Черкун В.І., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом встановлено, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07 березня 2012 року визнане право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] за [PERSON] на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS], а за [PERSON] - на 1/4 частину цього жилого будинку (а.с.39). Частиною першою статті 215 Цивільного Кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України (в редакції Закону №2756-VI (2756-17) від 02 грудня 2010 року), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсний, є недійсним з моменту його вчинення. Правові наслідки недійсності правочину визначені статтею 216 ЦК України: "Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі. - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами. які існують на момент відшкодування". Згідно ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою, а суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Проаналізував добуті в судовому засіданні докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON], погоджуючись з обґрунтуванням її позовних вимог у зв'язку з тим, що видані на підставі нікчемного правочину - заповіту [PERSON] від 08 лютого 2008 року - правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку і право на земельну частку (пай) - залишок підлягають визнанню недійсними. Разом з тим, суд вважає, що для повного захисту прав і інтересів сторін у справі судовим рішенням слід за всіма сторонами у справі визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті їх матері і рідного брата на спадкові земельну ділянку і право на земельну частку (пай) - залишок, а саме по 1/3 частині у спірному спадковому майні за кожним. За правилами ч.6 ст.154 ЦПК України суд судовим рішенням скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 04 травня 2017 року, оскільки про це заявили позивач і її представник у судовому засіданні.

Outcome: approved