Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" достроково заборгованість за Кредитним договором №014/0868/82/0076022 від 05.09.2012 року в розмірі 67 157,50 грн., судові витрати у розмірі 671,58 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0868/82/0076022, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у сумі 54 903,60 грн., строком до 05.09.2016 року із сплатою 39,9% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.1.3 Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював щомісячної сплати кредиту, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 43 956,31 грн., з яких прострочена сума боргу складає 5 331,58 грн. Також у порушення норм закону та умов договору, відповідач не виконав умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року, заборгованість по сплаті відсотків становить 9 713,72 грн. Відповідно до п.10.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 13 487,47 грн. Представник позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Незважаючи на належне повідомлення про час та місце проведення судового засідання, відповідач до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0868/82/0076022, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у сумі 54 903,60 грн., строком до 05.09.2016 року із сплатою 39,9% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.1.3 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював щомісячної сплати кредиту, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 43 956,31 грн., з яких прострочена сума боргу складає 5 331,58 грн. Також у порушення норм закону та умов договору, відповідач не виконав умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року, заборгованість по сплаті відсотків становить 9 713,72 грн. Відповідно до п.10.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 13 487,47 грн. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Позивач позовні вимоги не збільшував. За вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що неналежне виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, та виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 67 157,50 грн. Згідно платіжного доручення №333821 від 02.09.2014 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 671,58 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved