Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

02.03.2020 року позивачка звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтувала так. 10.05.2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Тюшківської с/ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 1. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивачка зазначила подружню зраду з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони спільно не проживають більше року та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Діти сторін проживають з позивачкою. Коштів на утримання дітей відповідач не надає та не забезпечує їх матеріально. Дані обставини стали підставою для звернення позивачкою з цим позовом до суду. Позивачка на підставі вимог ст.ст.56, 105, 110, 180, 182 СК України просить суд розірвати шлюб та вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дітей, суму яких просить визначити в твердій грошовій сумі 2500 грн, щомісячно на кожну дитину, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривки В.П. позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши суду 30.03.2020 року заяву про розгляд справи без її участі. В заяві [PERSON] вказує, що заявлений позов підтримує, просить такий задовольнити в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Справу просить розглянути без участі відповідача в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, разом з позовною заявою, судовою повісткою, повернулися неврученими з відміткою "Укрпошти" "адресат виїхав за межі області". Згідно довідки з Соймівської сільської ради Міжгірського району від 03.04.2020, вих № 02-36/53, громадянин [PERSON] , [INFO] , на даний час перебуває на заробітках в Чеській Республіці. За цих обставин та відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, відповідач викликався в судове засідання розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за допомогою СМС-повідомлення і вважається таким, що належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Станом на 28.04.2020 року відповідач заяву або клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов суду не подав. Суд ухвалив, за згодою позивачки, про заочне провадження в справі, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Заявлені позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено наступні обставини, які відповідачем не заперечені. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 травня 2008 року у виконавчому комітеті Тюшківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини " [PERSON] ". Позивачка суду повідомила, що спільно у шлюбу з відповідачем не проживає більше одного року, мешкають окремо, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї не підтримують. Дана обставина відповідачем не заперечена. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та просить не вживати заходів для примирення у шлюбі. З врахуванням позиції позивачки та відповідача, який не подав суду заяву про вжиття заходів судом для примирення у шлюбі, часу протягом якого сторони спільно не проживають - більше одного року, суд вважає за недоцільним вживати заходів для примирення сторін у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі твердої грошової суми 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ця вимога підлягає до задоволення виходячи з такого. Згідно свідоцтв про народження серії: [NUMBER] , [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітні діти сторін проживають спільно з позивачкою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджена довідкою виданою виконавчим комітетом Тюшківської сільської ради Міжгірського району від 27.02.2020 за вих. № 148 та не оспорена відповідачем. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Позивачка при зверненні до суду не сплачувала позов судовим збором з підстав передбачених законом. За цих підстав судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивачкою заявлено дві позовні вимоги: немайнового характеру (розірвання шлюбу) та майнового характеру (стягнення аліментів). Отже, на підставі ст.141 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір слід стягнути з відповідача у користь держави в сумі 1681,60 грн (840, 80 х 840,80).

Outcome: approved