Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

02 січня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є він та відповідачкою 19 лютого 2008 року було укладено кредитний договір про відкриття карткового рахунку в національній валюті, видано платіжну картку та ПІН-код. Згідно укладеного договору банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом, який розраховується банком самостійно. В свою чергу відповідачка зобов'язалася щомісячно здійснювати погашення частини заборгованості в розмірі, згідно договору. Відповідачка зобов'язань по сплаті частини кредиту не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 20 листопада 2013 року її заборгованість склала 3633,15 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позові заявив про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позовних вимог позивача через сплив строку позовної давності. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є позивач та відповідачкою було укладено кредитний договір № 002-14054-190208 про надання кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в розмірі 30000 грн. з лімітом на рахунку 3000,00 грн., з видачею платіжної картки, ПІН-коду, оплатою відсотків та комісій згідно тарифів (а.с.7-8). Відповідно до п.3.6. укладеного договору, відповідачка зобов'язалася щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, в розмірі 7 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку, згідно Тарифів (а.с.9), однак взятих на себе зобов'язань не виконала. Станом на 20 листопада 2013 року відповідачці нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, в розмірі 3633,15 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту (а.с.5-6). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, ст.257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором в розмірі 3633,15 грн. виникла ще 31 березня 2010 року, а значить позивач пропустив трирічний строк позовної давності, звернувшись до суду за її стягненням 02 січня 2014 року. У відповідності до ч.4 ст.267 вищевказаного Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами до відповідачки, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed