Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя , в якому просить суд : визнати кооперативну квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя ; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину кооперативної квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 18 вересня 1977 року до 07 грудня 1999 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу , видане 06 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя. Відповідно до ордеру на нежитлове приміщення у будинку ЖБК № 1931 виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів від 29.07.1993 року, виданого на імя [PERSON], останній отримав з родиною з 2-х осіб (дружина - [PERSON], син [PERSON]І.) право на зайняття житлового приміщення, яке складається з 3-х кімнат у квартирі [ADDRESS] (стара назва Червоногвардійській) в м. Запоріжжі. Відповідно до квитанції № 275674 від 31.12.1992 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 50000 грн., квитанції № 662368 від 25.04.1990 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 4500 грн., квитанції до приходного ордеру № 67 від 27.11.1993 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 587000 купонів. З відповіді на запит адвоката ОСББ «Феросплавник-8» (до складу якого входить квартира) за № 1 від 04.04.2018 року, вартість спірної квартири в сумі 446659,74 укр. крб. виплачена повністю. Спірна квартира була придбана до 1 січня 2004 року, тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР. Зважаючи на те, що 18 вересня 1977 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб та у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів був внесений в ЖБК пай за кооперативну квартиру, яка є предметом спору, вона вважає, що квартира є спільним майном подружжя. На підставі викладеного, просить суд визнати кооперативну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (стара назва - вул. Червоногвардійська)[ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], право власності на 1/2 частку кооперативної квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (стара назва - вул. Червоногвардійська)[ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить суд : поділити майно, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, а саме трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], визнавши за ним право власності на Ѕ частку зазначеної квартири ; усунути йому перешкоди в користуванні квартирою 64 у буд. № 6 по вул. Перша ливарна в м. Запоріжжі, шляхом його вселення до вказаної квартири з одночасною передачею ключів від вхідних дверей в квартиру. (а.с. 30-36) В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 18 вересня 1977 року до 07 грудня 1999 року він перебував у шлюбі з [PERSON], який було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу , видане 06 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя. З липня 1993 року він був членом житлово-будівельного кооперативу № 349 «Феросплавщик-8» та у липні 1993 року йому виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів від 29.07.1993 року було видано ордер № 1931, відповідно до якого він з родиною з 2-х осіб (дружина - [PERSON], син [PERSON]І.) отримав право на зайняття житлового приміщення квартиру [ADDRESS] (стара назва Червоногвардійській) в м. Запоріжжі, яка складається з 3-х кімнат. До 1999 року він разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] мешкали у зазначеній квартирі, пай за яку було сплачено в повному обсязі останнім платежем у листопаді 1993 року. У 2000 році, після розірвання шлюбу з [PERSON], він уклав новий шлюб та став мешкати за іншою адресою, проте добре підтримував стосунки з сином та міг безперешкодно відвідувати квартиру [ADDRESS]. Проте, у 2018 році [PERSON] забрала у нього ключі від квартири [ADDRESS], квитанції про сплату пайових внесків за вказану квартиру та перестала допускати у квартиру. Вважає, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] повинна належати йому після поділу майна подружжя та він має право безперешкодно нею користуватися. На підставі викладеного, просить суд визнати кооперативну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (стара назва - вул. Червоногвардійська)[ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], право власності на 1/2 частку кооперативної квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна (стара назва - вул. Червоногвардійська)[ADDRESS]. Представник позивача за первісним позовом адвокат [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позовну заяву задовольнити, оскільки вона ґрунтується на вимогах закону. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд зустрічний позов задовольнити, оскільки він ґрунтується на вимогах закону. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своє неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 року провадження по цій справі відкрито, призначено розгляд справи у підготовче судове засідання на 16 серпня 2018 року. (а.с. 26-27) Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по зазначеній та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. (а.с. 30) Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року зустрічний позов [PERSON] об»єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа об»єднання співвласників багатоквартирного будинку « Феросплавник-8», про поділ майна подружжя. (а.с. 37-38) Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу\~до судового розгляду по суті. (а.с. 93) Ухвалою суду від 12 березня 2019 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою 64 у буд. № 6 по вул. Перша ливарна в м. Запоріжжі, шляхом його вселення до вказаної квартири з одночасною передачею ключів від вхідних дверей в квартиру, залишено без розгляду. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши їх доказами, наявними в матеріалах справи, взявши до уваги заяви представників позивача та відповідача, приходить до наступного. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 18 вересня 1977 року до 07 грудня 1999 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який було розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу , видане 06 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя. (а.с. 8-9) З липня 1993 року [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 349 «Феросплавщик-8» та у липні 1993 року йому виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів від 29.07.1993 року було видано ордер № 1931, відповідно до якого він з родиною з 2-х осіб (дружина - [PERSON], син [PERSON]І.) отримав право на зайняття житлового приміщення квартиру [ADDRESS] (стара назва Червоногвардійська) в м. Запоріжжі, яка складається з 3-х кімнат. (а.с. 11) Відповідно до квитанції № 275674 від 31.12.1992 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 50000 грн., квитанції № 662368 від 25.04.1990 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 4500 грн., квитанції до приходного ордеру № 67 від 27.11.1993 року, в якості пайового внеску по спірній квартирі сплачено 587000 купонів. (а.с. 12) З відповіді ОСББ «Феросплавник-8», до складу якого входить квартира, на запит адвоката, за вих.. № 1 від 04.04.2018 року, вартість квартири [ADDRESS]\~(стара\~назва Червоногвардійська)\~в м.\~Запоріжжі в сумі 446659,74 укр. крб. виплачена повністю. (а.с. 13) Спірна квартира була придбана [PERSON] та [PERSON] до 1 січня 2004 року, тому до спірних правовідносин застосовується Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР (далі КпШС УРСР). Відповідно до ст. ст.22,23,28 КпШС УРСР, ст. ст. 16,17 Закону України "Про власність", ст.ст. 112,118 ЦК Української PCP, що діяли на час і придбання житлового будинку, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Положеннями ч. 2, 3 ст.29 КпШС УРСР передбачено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України,ст. 15 Закону «Про власність», п.43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (статті 22,24,28,29 КпШС України, враховуючи таке: а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved