Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки майна померлої та визначення права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2015 року померла мати сторін [PERSON], актовий запис про смерть №1650, вчинений РАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області. Після смерті останньої відкрилась спадщина на 67/100 часток квартири під №1 по вул. Герцена, буд. 22 в м. Вінниці та частку земельної ділянки за адресою вул. Герцена, буд. №22 в м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:02:011:0236, загальною площею 0,1 га, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2015 року позивач оформив право власності у нотаріуса і є власником 67/100 часток квартири під №1 в будинку №22 по вул. Герцена в м. Вінниці. Відповідно до витягу з документації з нормативної грошової оцінки земель м. Вінниці, виконаної ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» ім. Ю.М. Білоконя» м. Київ від 02.03.2017 р.. орієнтовна ринкова вартість даної земельної ділянки становить 799\~379, 29 грн. Щоб оформити право власності на дану земельну ділянку позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в порядку спадкування за законом, про що було повідомлено листом №182/02-31 від 14.12.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] в зв'язку з тим, що частка померлої [PERSON] у земельній ділянці не визначена. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку по вул. Герцена, 22 в м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:02:011:0236, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, власниками, крім померлої [PERSON], значаться ще десять осіб, тому позивач вважає, що 1/11 частка належить його матері. [PERSON] просить суд визначити частку майна померлої матері та визначити за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/11 частку в праві спільної сумісної власності земельної ділянки за адресою: вул. Герцена, №22 в м. Вінниці. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з»явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2015 року померла мати сторін - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1- АМ №321424, виданого 02.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2015 року спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син позивач [PERSON], який успадкував 67/100 часток квартири під номером 1, розташованої в м. Вінниці по вул. Герцена в будинку №22 (а.с. 12). Як вбачається зі свідоцтва про право власності серії САК №315922 від 20.05.2014 року земельна ділянка за адресою вул. Герцена, буд. №22 в м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:02:011:0236, загальною площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що є об'єктом права спільної сумісної власності, належить 11 співвласникам, серед яких значиться [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до витягу з документації з нормативної грошової оцінки земель м. Вінниці, виконаної ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» ім. Ю.М. Білоконя» м. Київ від 02.03.2017 р., орієнтовна ринкова вартість даної земельної ділянки становить 799\~379, 29 грн. (а.с. 10). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Позивач звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак, згідно з листом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] за №182/02-31 від 14.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину (присадибну ділянку) в порядку спадкування за законом, оскільки частка його померлої матері у земельній ділянці не була визначена (а.с. 11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до п. 3.4 вищезазначеного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: вул. Герцена. №22 в м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:02:011:0236, загальною площею 0,1 га, становила 1/11 та визнати за позивачем право власності на зазначену частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1366 гривень 70 копійок витрат по сплаті судового збору (а.с. 1-2). На підставі викладеного та

Outcome: approved