Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 23 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерійний банк "Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ КБ "Надра") та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/4/2008/840-К/711, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30244,13 доларів США строком до 11.07.2019 року зі сплатою процентів у розмірі 14,49% річних. В забезпечення виконання зобов'язання між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/720 від 23.07.2008 року, предметом якої є нерухоме майно: однокімнатна квартира [ADDRESS], загально площею 39,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. [PERSON] не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користуванням кредиту, у зв'язку з чим просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/711 від 23.07.2008 року у розмірі 440389 грн. 92 коп., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 6/4/2008/980-І/720 від 23.07.2008 року, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загально площею 39,4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., шляхом його продажу ПАТ КБ "Надра" з укладанням від свого імені договору купівлі продажу нерухомого майна будь-якій особі - покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 ЗУ "Про іпотеку"; на час реалізації вищевказаного майна передати його в управління ПАТ КБ "Надра" з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки; надати право ПАТ КБ "Надра" отримання дублікатів правовстановчих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, отримання витягу з реєстру прав власності нерухомого майна на дане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Харківській області, всі підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; скасувати реєстрацію місця проживання та виселити всіх мешканців однокімнатної квартири у будинку готельного типу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судове засідання з'явились, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, надали до суду заперечення, посилаючись на те, що наразі діє Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року, який набрав чинності 07.06.2014 році, де зазначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужуване без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника або об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Квартира, що є предметом іпотеки є постійним місцем проживання її сім'ї з малолітніми синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Так як згідно договору іпотеки вона не має права реєструвати дітей у іпотечній квартирі, то залишилась зареєстрована у батьківській квартирі за адресою: [ADDRESS], однак фактично проживає в іпотечній квартирі з 2008 року. Загальна площа квартири [ADDRESS] складає 39,4 кв.м., що не перевищує 140 кв.м., у зв'язку з чим просить суд в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Надра" про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/4/2008/840-К/711, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 30244,13 доларів США строком 11.07.2019 року зі сплатою процентів у розмірі 14,49% річних. В забезпечення виконання зобов'язання між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/720 від 23.07.2008 року, предметом якої є нерухоме майно: однокімнатна квартира [ADDRESS], загально площею 39, 4 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №6/4/2008/840-К/711 від 23 липня 2008 року заборгованість за кредитним договором становить 235 786,63 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 22.01.2014 року 29 499,14 доларів США; заборгованість за відсотками становить 174 439,87 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 22.01.2014 року 21824,08 доларів США, заборгованість за пенею становить 30 163,42 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 22.01.2014 року 3773,73 доларів США, а всього заборгованість складає 440 389 грн. 92 коп., що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 22.01.2014 року 55096,95 доларів США. 07.05.2014 року [PERSON] була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/711 від 23.07.2008 року. Згідно довідки Комунального закладу "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 422 Харківської міської ради від 23.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] ходять до дитячого садочка № 422 Ленінського району м. Харкова. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Червонозаводським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 23 серпня 2008 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18.11.2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Зі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 20.04.2011 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно трудової книжки [NUMBER] [PERSON], що змінила прізвище у звязку з укладенням шлюбу: свідоцтво [NUMBER] від 16.08.2008 року, 14.04.2014 року звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін з посади оператора поста централізації 4 розряду служби пасажирських перевезень ст. метро "Метробудівників ім. Г. І. Ващенко". Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язані встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення стороною зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно ст. 1046 ч. 1 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ч.1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В силу ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону Разом із тим, ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 43 Закону України "Про іпотеку" визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. В силу ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.2 вказаної статті громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Разом з тим, п. 1 ч. 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-УП "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-УП) встановлено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Суд не приймає до уваги акт від 23 червня 2014 року, з якого вбачається, що мешканці будинку готельного типу [ADDRESS] підтверджують, що після проведення капітального ремонту з літа 2008 року в однокімнатній квартирі № 23 стала проживати молода сім'я [PERSON], яка має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які відвідують дитячий садок № 422, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Довгалівська, № 9, оскільки він не оформлений належним чином та є незавіреним у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, позиція позивача щодо неї є доведеною та підлягаючою задоволенню, оскільки в забезпечення виконання умов кредитного договору був укладений договір іпотеки нерухомого майна, постійне місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS], а тому дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на даний випадок не розповсюджується. крім того, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не набуло законної сили, в позовні й заяві не зазначено коло осіб, зареєстрованих та проживаючих в спірній квартирі, а тому суд вважає, що вимоги про зняття реєстрації та виселення, є передчасними та недоведеними та задоволенню не підлягають, надання права на зміну замків, права на отримання документації не відноситься до компетенції суду та вирішується в порядку виконання рішення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: partial