Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона самостійно виховую спільну з відповідачем доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Новомиколаївського районного суду від 28 травня 2015 року по справі № 322/540/15-ц відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час потреби доньки значно зросли. Вона з 01 вересня 2018 року йде у 1 клас комунального закладу "Новомиколаївський навчально-реабілітаційний центр "Паросток" імені [PERSON]" Запорізької обласної ради, так як має проблеми з мовленням. Також донька Новомиколаївською ЦРЛ 21 серпня 2018 року направлена в обласну установу, де в свою чергу її направили на корекцію уздечки верхньої губи, що потребує значних затрат. Крім того [PERSON] для нормального розвитку мовлення необхідні постійні зайняття з приватним логопедом, що коштує 100 гривень за 1 годину. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування, відповідач не бере. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя, відповідач коштів не надає. Вона самостійно, за власні кошти, забезпечує доньку всім необхідним, в тому числі продуктами харчування. Крім цього дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали і т.д. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Крім того, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, хоча електроенергія необхідна для проживання дитини. Також значно зросла вартість продуктів харчування. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку зараз він становить 1944 гривень відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік". Після винесення рішення про стягнення аліментів у них з відповідачем була домовленість, що він буде сплачувати аліменти в добровільному порядку, без примусового стягнення. Після цього, мати відповідача, протягом девяти місяців, поштовим відправленням надавала кошти, в сумі 500 гривень на місяць. З початку 2016 року і по даний час мати відповідача всього декілька разів присилала поштовим відправленням кошти, в сумі 500 гривень на місяць. Відповідач, в свою чергу, жодного разу кошти на утримання своєї малолітньої доньки не надавав, та не брав участі у додаткових витратах на дитину. У звязку з вищезазначеним вона 31 липня 2018 року направила до Запорізького районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області виконавчий лист № 322/540/15-ц. Всі речі, необхідні для дитини, вона купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги та інше. За останньою інформацією відповідач працює охоронцем на Запоріжжя II вузлова вантажно-пасажирська залізнична станція Запорізької дирекції Придніпровської залізниці, де отримує стабільну, щомісячну заробітну плату. В позові позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року, та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористався. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] (в даний час [PERSON]В.) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що аліменти, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON], слід визначити в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили. Враховуючи те, що позивач, при подачі позову, була звільнена від сплати судового збору згідно Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved