Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем як позичальником умов кредитного договору №б/н від 07.11.2007 року, у зв`язку з чим станом на 17.12.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 25175 грн. 69 коп., яку просить стягнути. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 27.02.2019 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від [PERSON] з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач) як кредитодавцем з одного боку та [PERSON] як позичальником з іншого з 07.11.2007 року укладений договір кредитування №б/н. Згідно цього правочину відповідач отримав кредит у розмірі 7500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 15-51). Зазначений договір як договір приєднання складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується заявою, підписаною останньою, разом з умовами надання банківських послуг фізичним особам за видом "Кредитка «Універсальна ", відміткою про відкриття рахунку з зарахуванням кредитних коштів на цю картку, тобто на момент фактичного виконання умов договору (а.с. 15). Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 17.12.2018 року має заборгованість, яка складається з наступного: 2244,12 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6352,13 грн. - заборгованість з відсотків за користування кредитом; 15142,50 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). 1186,94 грн. - штраф (процентна складова). Загальна заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.11.2007 року складає 25175,69 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який проведено у відповідності з чинним законодавством та умовами договору (а.с. 7-14). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Дані положення кореспондуються з умовами укладеного між сторонами договору приєднання №б/н від 07.11.2007 року разом з доданим до нього положеннями Умов та правил надання банківських послуг Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач неналежним чином виконувала покладені за кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Право позивача як кредитодавця на своєчасне отримання позичених сум на умовах і в строки, що обумовлені договором кредитування , є порушеним та підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь сум заборгованості за цим договором в вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № PROM4BN72G від 19 грудня 2018 р. та №ІНВ97В2198 від 27.12.2018 року (а.с. 2,58). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору.

Outcome: approved