Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що житловий будинок [ADDRESS] , 1959 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та набули право власності в його майні її мати [PERSON] та її брат [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла його мати [PERSON] , яка постійно проживала разом з останнім до дня його смерті. Ставищенською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. [INFO] померла її мати [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла вона та її сестра [PERSON] , спадкоємиці за законом, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та отримавши 11 квітня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадкоємців, які б постійно до дня смерті проживали разом із спадкодавцею не було. [INFO] її сестра [PERSON] померла. 10 грудня 2020 року державний нотаріус Ставищенської районної державної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину вказаного житлового будинку через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) вищевказаний житловий будинок, загальною площею 61,80 м2, житловою площею 26,30 м2, вартістю 145741 грн. розташований на неприватизованій земельній ділянці. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 10 вересня 2021 року відкрито провадження по даній справі, справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 25-26). Ухвалою Ставищенського районного суду від 29 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду (а.с. 53). Позивач в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 60), в позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати у її відсутність (а.с. 2-5). Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув, Ставищенська селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а. с. 35). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову, просить справу розглядати без її участі (а.с. 63). Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення позову, просить справу розглядати без його участі (а.с. 58). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , 1959 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та набули право власності в його майні голова двору [PERSON] та член двору [PERSON] (а.с. 7, 8, 9, 14). Свідоцтво про право власності на ім`я померлої [PERSON] . Розкішнянською сільською радою не видавалося (а.с. 16), реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок відсутня (а.с. 18, 19). Відповідно до копії технічного паспорта (а.с. 20-22), довідки Розкішнянської сільської ради від 28 липня 2020 року № 799 (а.с. 15) вказаний житловий будинок загальною площею 61,8 кв. метри, житловою площею 26,3 кв. метри, вартістю 145741 гривень, розташований на не приватизованій земельній ділянці, на якій також знаходяться погріб з шийкою „Г/пг", прибудова „а", літня кухня „Б-1", сарай „В-1". [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого на Ѕ частину вказаного будинку прийняла його мати [PERSON] , яка постійно проживала разом з останнім до дня його смерті (а.с. 8). Ставищенською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с. 10, 11, 12). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 13). До спадкового майна померлої належить вищевказаний житловий будинок. З копії спадкової справи (а.с. 44-49) встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач та її сестра [PERSON] , спадкоємиці за законом, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та отримавши 11 квітня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадкоємців, які б постійно до дня смерті проживали разом із спадкодавцею не було. [INFO] померла сестра позивача [PERSON] (а.с. 66). 10 грудня 2020 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а. с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок, а саме на Ѕ частину як на майно колгоспного двору та на Ѕ частину після смерті [INFO] сина [PERSON] , а позивач набула права власності на Ѕ частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved