Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] 17.04.2014 року звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] про встановлення факту права власності на домоволодіння та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка по день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, яке складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], спадкоємецею за законом якої є вона - [PERSON]. Спадщину вона прийняла, оскільки у встановлений законом термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, також позивач зазначила, що з постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. У ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини на житловий будинок та господарські будівлі встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок мати при житті не отримала. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить встановити юридичний факт, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], на спадкове майно, яке складається із житлового будинку під літерою «А» загальною площею 77,4 м.кв, під літерою « 1-1» - коридору, під літерою « 1-2» - кухні, під літерою « 1-3» - житлової кімнати, під літерою « 1-4» комори, під літерою « 1-5» - житлової кімнати, під літерою «1-6» - житлової кмнати, під літерою «а-1-1» - веранди, під літерою «А1-11» підвалу і огорожі загальною вартістю 32211 грн., що розташоване в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гуменюк Л.В. в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що спадкодавець та позивач [PERSON] постійно проживали у спадковому будинку. На час смерті [PERSON] обоє зареєстровані в [ADDRESS]. На підставі даних погосподарських книг за 1974-2010 роки, рішення сільської ради про виділення земельної ділянки, [PERSON] було виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Згідно свідчень жителів села власником житлового будинку з господарськими будівлями за вказаною адресою є [PERSON], яка померла [INFO], проте з невідомих причин спадкодавиця свідоцтво про право власності на будинок в сільській раді при житті не отримала, що є перешкодою для позивача в оформленні спадщини після смерті матері - [PERSON]. За вказаних підстав Слободо-Шаргородська сільська рада Шаргородського району Вінницької області не має заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ в судове засідання не з'явився. Від начальника реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Залокоцької В.Д. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує ( а.с. 48). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], Слободо-Шаргородською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 25.09.2006 року (а.с. 8). [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Слободо-Шаргородської сільської ради № 365 від 12.02.2014 року (а.с. 11) та погосподарськими книгами, оглянутими в судовому засіданні (а.с. 23 - 33). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 58-76). Спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] є її дочка - [PERSON] та дочка - [PERSON]. Факт родинних стосунків між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 19.03.2014 року (а.с. 10) та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 14.03.2014 року (а.с. 9). Дочка спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] в терміни визначені цивільним законодавством до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини не зверталася. Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері - [PERSON] прийняла, подала до Шаргородської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також зазначила, що постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №365 виданою виконкомом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 12.02.2014 (а.с. 11). У ході підготовки матеріалів для оформлення спадщини за законом з'ясувалося, що спадкодавицею не був отриманий правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Із оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на домоволодіння по по [ADDRESS], вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с. 58-76). Відповідно до довідки виконкому Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №660 від 28.03.2014 року, жилий будинок в [ADDRESS] належав [PERSON]. Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не видавалося ( а.с. 12). Як вбачається із довідки КП «Могилів - Подільське МБТІ» за №27 від 06.02.2014 року право власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] не реєструвалося (а.с. 19). Відповідно до рішення 11-ої сесії 1 скликання Слободо-Шаргородської сільської ради народних депутатів від 21.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на території сільської Ради народних депутатів», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,22 га в [ADDRESS], для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 21). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Згідно довідки виконкому Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району №660 від 28.03.2014 року житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення 11-ої сесії 1 скликання Слободо-Шаргородської сільської ради народних депутатів від 21.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на території сільської Ради народних депутатів» (а.с. 12, 21). Вказана обставина також підтверджується і погосподарськими книгами Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986 рік, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, оглянутими в судовому засіданні (а.с. 23-33). Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О., 25.03.2014 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], через відсутність правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно (а.с. 13). Із довідки КП «Могилів - Подільське МБТІ» від 03.04.2014 року про технічний стан та оцінку будинку в [ADDRESS], вбачається, що спадкове домоволодіння складається з житлового будинку кам'яного, 1970 року забудови, загальною площею 77,4 м.кв., житловою площею 32,6 м.кв. з надвірними будівлями та спорудами, зокрема підвалу, веранди, літньої кухні з сараєм та огорожі. Загальний стан будівлі ветхий, має 65 % зносу (а.с. 18). Відповідно до довідки Слободо-Шаргородської сільської ради №365 від 12.02.2014 року (а.с. 11) та погосподарських книг за 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986 рік, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки (а.с. 23-33), оглянутих в судовому засіданні, у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS], постійно до дня смерті - [INFO] проживала і була зареєстрована [PERSON] Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 331, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1268 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно абз.3 ч.2 ст.331 КЦ України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За приписами ч.3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав ( ч.4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Як вбачається з технічного паспорта на домоволодіння [ADDRESS], виготовленого 20.02.2014 року КП «Могилів - Подільське МБТІ», оглянутого в судовому засіданні, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1970 року забудови. З огляду на встановлені обставини, при вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 - 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно. Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості проведення первинного обліку. На виконання вказаної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки н праві особистої власності у селах району. Із інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах, міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1970 рік (рік побудови будинку) в сільській місцевості, державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Відтак, виникнення права власності на житловий будинок, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS], підтверджена вище зазначеними доказами, перевіреними і дослідженими судом, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті [PERSON]. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від неї. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту.

Outcome: approved