Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

03.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», Міністерства доходів і зборів України та Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області на її користь страхове відшкодування в розмірі 78388 грн. 80 коп. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що в період з 27.01.1993 року по даний час вона працює в Державній податковій службі у Львівській області. На даний час на посаді заступника начальника управління оподаткування та контролю окремих об'єктів і операцій - начальника відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість Головного управління Міндоходів у Львівській області. Їй встановлено III групу інвалідності на строк до 01.02.2015 року, причина інвалідності - загальне захворювання, а також встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40%. В період роботи в органах Державної податкової служби України [PERSON] була застрахованою особою за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі на випадок інвалідності, що сталася під час виконання службових обов'язків. 29.10.2012 року між Державною податковою службою України та ПрАТ «УАСК «АСКА» укладено договір страхування посадових осіб органів державної податкової служби України за №3126676, за умовами якого страховик виплачує страхові суми, зокрема в разі втрати застрахованим працездатності в результаті в тому числі і каліцтва, захворювання чи інвалідності, що стались під час виконання службових обов'язків у певному розмірі. Страховий випадок з нею стався під час виконання службових обов'язків - 01.02.2012 року - захворювання, що спричинило інвалідність і втрату 40% працездатності, та на нього поширюється дія вищезазначеного страхового договору. 13.11.2012 року [PERSON] звернулася до відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування та надала усі необхідні для цього документи. Згідно проведеного нею розрахунку, страхова сума, що підлягає їй до виплати становить 78388 грн. 80 коп. (3266,20грн. х 12 місяців х 5 років = 19572,00грн. х 40%). Проте, страхове відшкодування виплачено їй не було. Листом від 17.01.2013 року ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомив їй про відмову у виплаті страхової суми, з огляду на те, що страхові платежі, призначені для здійснення страхових виплат повністю використані. [PERSON] вважає відмову у виплаті їй страхового відшкодування такою, що суперечить законодавству. Тому вона просить стягнути солідарно з ПрАТ «УАСК «АСКА», Міністерства доходів і зборів України та Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області суми страхового відшкодування. Рішенням Сихівського районного суду від 26.05.2014 року позов задоволено частково, з ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь позивачки стягнуто страхове відшкодування в розмірі 78388 грн. 80 коп. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.12.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.10.2015 року рішення Сихівського районного суду від 26.05.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11.12.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні 08.11.2016 року було залучено Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якості правонаступників відповідачів Міністерства доходів і зборів України та Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляду позову без участі представника страхової компанії. Представники відповідачів Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши позивачку та її представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 27.01.1993 року позивачка працює у Державній податковій службі у Львівській області та її заробітна плата на день звернення з позовом становила 3266 грн. 20 коп. 29.10.2012 року між ПАТ "УАСК "АСКА" (страховик) та Державною податковою службою України (страхувальник) укладений договір СТД № 3126676 про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. Відповідно до умов пункту 1.1. вказаного договору, предметом такого є надання послуг з обов'язкового соціального страхування (страхування посадових осіб органів державної податкової служби України) відповідно до Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349. Згідно довідки Львівської обласної МСЕК серії 10 ААА за № 847280 від 01.02.2012 року, позивачці за результатами огляду, який проводився вперше, встановлено III групу інвалідності загального захворювання, на строк до 01.02.2013 року. А згідно довідки Львівської обласної МСЕК серії 10 ААБ за № 131306 від 24.01.2013 року, позивачці за результатами повторного огляду, підтверджено III групу інвалідності загального захворювання, на строк до 01.02.2015 року. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованої [PERSON] обласного МСЕК № 2 серії ЛВА-3 № 013710 від 27.02.2012 року, ступінь втрати професійної працездатності позивачки у відсотках становить 40%, у зв'язку з встановленням III групи інвалідності загального захворювання. На заяву позивачки про виплату страхової суми, відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» надіслано лист №155-22/19 від 17.01.2013 року, в якому відповідач вказав, що станом на 28.12.2012 року страхові платежі, що були призначені для здійснення страхових виплат, повністю використані, у страховій виплаті відмовлено. Позивачка не погоджується з відмовою у виплаті страхового відшкодування. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до положень ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. В ст.ст. 509, 526, 527 ЦК України зазначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. «б» п. 5 «Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року № 349, страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків. Ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності, причини і час її настання, професія, з якою пов'язане ушкодження, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, визначаються шляхом проведення медико-соціальної експертизи. На підставі ухвали суду 05.10.2016 року Міжрайонною спеціалізованою онкологічною МСЕК № 2 проведено медико-соціальну експертизу, якою позивачку визнано інвалідом ІІІ групи від загального захворювання, встановлено 40% втрати професійної працездатності та визначено, що інвалідність перебуває в причинному зв'язку з проходженням служби в Державній податковій службі. Як зазначено в «Порядку та умовах обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби», обов'язкове державне особисте страхування посадових осіб органів державної податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. У п. 4 Порядку зазначено, що кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником, яким згідно із договором страхування є Державна податкова служба України. Згідно з п. 10.2. договору зобов'язання ПрАТ "УАСК "АСКА" по виплаті страхового відшкодування розповсюджується на страхові випадки, що сталися у проміжок часу з 03.08.2008 року по 31.12.2012 року або до повного виконання страховиком вимог пункту 6.3.8. договору. Пунктом 6.3.8. визначено, що виконавець зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання сплачених страхових платежів, визначених п. 3.1. договору, про що повідомити замовника. Згідно з п. 6.3.6. договору виконавець зобов'язаний здійснювати страхові виплати за умови надходження на спеціальний рахунок виконавця страхових платежів у розмірах, необхідних для проведення страхових виплат. У відповідності до п. 6.4.4. договору виконавець має право відмовити у страхових виплатах застрахованому або спадкоємцю в разі повного вичерпання на спеціальному рахунку виконавця сплачених страхових платежів, визначених в п. 3.1 цього договору. Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток 1 до цього договору) становить 3768394,00 грн. В п. 5.4. договору зазначено, що страхові виплати за цим договором не можуть перевищувати 94% від суми отриманих страхових платежів за цим договором. Згідно з п. 6.1.3. договору 6% складають витрати ПрАТ «УАСК «АСКА» на проведення страхування. Як вбачається з матеріалів справи, заяву про виплату страхової суми подано позивачкою 13.11.2012 року. Така заява була прийнята відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» та зареєстрована до 31.12.2012 року. Відтак, всупереч п. 7 Порядку, яким встановлено, що виплата страхових сум проводиться у семиденний термін з дня одержання страховиком всіх необхідних документів від застрахованої особи або його спадкоємців, страховик виплати не провів. При цьому, згідно із п.п. «б» п. 5, 7 вказаного Порядку, у разі втрати застрахованим працездатності в результаті захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків, розмір страхової суми залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою. У разі відмови у виплаті страхової суми страховик у семиденний термін письмово повідомляє про це застрахованого або його спадкоємців у відповідний орган державної податкової служби із зазначенням причин відмови. Відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» у встановлений семиденний термін не здійснено виплату позивачці та не повідомлено про причини відмови у виплаті страхової суми. Лише із листа від 17.01.2013 року стало відомо, що страхова компанія не може провести виплату у зв'язку із вичерпанням страхових платежів. Таким чином, невиплата страхового відшкодування позивачці через використання сплачених страхових платежів є неправомірною, оскільки заява [PERSON] була прийнята і зареєстрована відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» до 31.12.2012 року та протягом семи днів повинна була бути розглянута. Пунктом 4 «Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб державної податкової служби» встановлено, що страхові платежі не використані в поточному році на виплату страхових сум, зараховуються до чергових платежів, а кошти, яких не вистачає на виплату страхових сум, доплачуються страхувальником. Таким чином, вказаною нормою врегульовано випадок, коли у страховика повністю вичерпані кошти, направлені страхувальником, в якості страхового платежу, - в цьому разі, кошти, яких не вистачає додатково повинні перераховуватися страхувальником. Враховуючи, що чинним законодавством України, що регулює правила соціального страхування громадян, в тому числі вказаним Порядком, не передбачено можливості прямої виплати страхувальником страхового відшкодування застрахованій особі без участі страховика, то у випадку нестачі в нього коштів для виплати застрахованій особі страхового відшкодування, він має підстави для звернення до страхувальника з вимогою про необхідність перерахування додаткового страхового платежу. З матеріалів справи вбачається, що протягом усього часу, коли відповідач ПрАТ «УАСК «АСКА» повинен був провести виплату позивачці (семиденний строк), на адресу Державної податкової служби не надходило жодних повідомлень про повне використання коштів і про припинення прийому документів для здійснення страхових виплат всупереч п. 6.3.8 Договору, відповідно до умов якого замовник зобов'язаний припинити прийом документів на страхові виплати у разі повного використання страхових платежів, визначених п. 3.1 цього договору, про що повідомити Замовника. Звіт про використання коштів, яким відповідачі обґрунтовують свої заперечення проти позову, жодним чином не підтверджує того факту, що станом на час звернення з заявою [PERSON], були в повній мірі використані страхові платежі та був зупинений прийом документів на виплату страхових сум. При цьому, така інформація позивачу була надана з порушенням встановленого законом семиденного терміну лише 17.01.2013 року. Твердження відповідачів про відсутність причинного зв'язку між настанням інвалідності та проходженням позивачкою служби в державній податковій службі спростовується висновком медико-соціальної експертизи від 05.10.2016 року, якою встановлено, що інвалідність перебуває в причинному зв'язку з проходженням служби в Державній податковій службі. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, сума страхового відшкодування становить 78388 грн. 80 коп. Так, згідно довідки ДПС у Львівській області № 05-32-365 від 22.11.2012 року про складові заробітної плати, на дату втрати працездатності [PERSON], розмір заробітної плати останньої становив 3266 грн. 20 коп. П'ятирічний розмір заробітку, з якого слід визначити пропорційне відношення до відсотків втрати працездатності, складав 195972 грн. (3266,20грн. х 12 х 5); 40% від вказаної суми становить 78388 грн. 80 коп. Такий розрахунок відповідає «Порядку та умовам обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби», відповідачами не спростований, а тому вказана сума повинна була бути виплачена ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь позивачки. При цьому вимоги про солідарне стягнення страхової виплати також з відповідачів Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області є безпіждставними, оскільки вказані відповідачі не є стороною договору про надання послуг із страхування та не несуть будь-яких обов'язків за цим договором. Таким чином, позовна вимога про стягнення на користь позивачки страхового відшкодування в розмірі 78388 грн. 80 коп. з відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» є обґрунтованою. В той же час, як встановлено в судовому засіданні, страхове відшкодування після розгляду справи судом апеляційної інстанції було виплачено відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» в повному обсязі двома платежами 16.04.2015 року та 17.04.2015 року. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення має бути зазначений висновок суду про задоволення або відмову в позові повністю чи частково. Судом встановлено, що відмовляючи позивачці у виплаті страхового відшкодування, відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» порушено зобов'язання за договором СТД № 3126676 від 29.10.2012 року між ПАТ "УАСК "АСКА" (страховик) та Державною податковою службою України (страхувальник) про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України. Вказане порушення зобов'язань потягло за собою порушення прав позивачки на отримання страхового відшкодування. Тобто, позовні вимоги позивачки про стягнення відшкодування з відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» є обґрунтованими. Після розгляду справи судом апеляційної інстанції вказаний відповідач добровільно виконав рішення суду про стягнення на користь позивачки суми страхового відшкодування. Тобто, на теперішній час, на день повторного розгляду цього позову право позивачки вже захищено, позивачка отримала фактичне задоволення своїх позовних вимог шляхом добровільного виконання відповідачем рішення суду. Тому, в даному випадку, позовні вимоги не можуть бути задоволені з причини добровільного виконання обов'язку. Задоволення позовних вимог в даному випадку призведе до подвійного стягнення суми страхового відшкодування. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані, інформації про сплату судового збору за рішенням Сихівського районного суду м. Львіва від 26.05.2014 року відповідачем ПрАТ «УАСК «АСКА» не надано, судовий збір на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь держави. На підставі ст.ст. 256, 509, 527, 979, 999 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», п. 4, 5, 7 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, Законом України «Про страхування», ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved