Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У липні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави шляхом застосування процедури продажу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.03.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50003551 та додаткова угода № 1 до нього, згідно умов яких відповідач отримав в кредит 317790,00 грн., що еквівалентно 39600,00 доларам США та 126219,14 грн., що еквівалентно 15523,20 доларам США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90 % на рік (змінна ставка), з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.03.2017 р. на придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «Touareg», 2012 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, та оплати страхових платежів. В забезпечення виконання умов вказаного договору 19.03.2012 р. між цими ж сторонами був укладений договір застави №50003551, згідно умов якого [PERSON] надала в заставу автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «Touareg», 2012 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . В подальшому у зв`язку з систематичним невиконанням [PERSON] умов договору щодо сплати щомісячних платежів, позивачем на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] надіслані вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, а також зазначено, що у випадку відмови відповідача у поверненні заборгованості, протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги відбудеться примусове стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля. Станом на день подання позову вимоги позивача про дострокове повернення суми кредиту та заборгованості за платежами [PERSON] не виконано, у зв`язку з чим станом на 23.06.2016 заборгованість становить 428184,04 грн., позивач просить в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет застави. Оскільки [PERSON] згідно умов кредитного договору від 14.03.2012 виступив поручителем [PERSON] , позивач просив стягнути на його користь суму заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] .. У грудні 2016 року [PERSON] , в особі представника [PERSON] , подала до суду зустрічний позов про визнання зобов`язання за вищевказаними кредитним договором та додатковою угодою такими, що виконані належним чином та припинені, визнання застави транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», модель «Touareg», 2012 року випуску, припинею, а також повернення суми передплати за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 04.02.2015 вона добровільно повністю сплатила заборгованість по кредитному договору та додатковою угодою до нього, а саме: виходячи з курсу обміну 16,86 грн. (який був зазначений на сайті ПАТ "КІБ"Креді Агріколь" https://credit-agricole.ua/ станом на 03.02.2015 обмінний курс за готівковими операціями становив 16,86 грн. за 1 долар) за обома кредитами [PERSON] було сплачено 338398,55 грн., тоді як сума заборгованості її перед банком становила 341411,00 грн.. Відповідно у зв`язку з достроковим повним виконанням умов договору, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором, додатковою угодою до нього та договором застави є такими, що виконані належним чином та є припиненими, а сума передплати у розмірі 3181,57 підлягає поверненню на її користь. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві; відповідач [PERSON] просив суд зустрічний позов, поданий [PERSON] , задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Вислухавши представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 14.03.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50003551, згідно умов якого відповідач отримала в кредит 317790,00 грн., що еквівалентно 39600,00 доларам США та 126219,14 грн. додаткового кредиту, що еквівалентно 15523,20 доларам США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90 % на рік (змінна ставка), з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.03.2017 р. на придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «Touareg», 2012 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, та оплати страхових платежів (а.с. 12-28). Договір між сторонами складається з: Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Відповідно до п.п. 1.2 р. 1 Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредитом та додатковим кредитом, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.3 р. 1 цих умов, сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обміну курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договору. Згідно п. 1.4.2 р.1 умов, повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту, а п.п. 1.4.3 умов передбачено, що до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті, у строк відповідно до графіку погашення кредиту. У разі якщо позичальник не отримав рахунку для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочі дня до настання відповідного строк сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за відповідним рахунком. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату. Відповідно до п.п.1.6 р.1 умов, виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернення стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитись про надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 29.03.2012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави №50003551, згідно умов якого [PERSON] надала в заставу автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «Touareg», 2012 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб см3, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 28-33). Відповідно до п. 5.4. р. 5 вказаного договору застави транспортного засобу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1. ст.629 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, як це зазначено в ч. 1 ст. 530 ЦК України, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно умов поруки, що викладені у Загальних умовах кредитування від 14.03.2012, поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань позичальника на підставі або у зв`язку з Кредитним договором або будь-якого його невід`ємною частиною. Так, Позивачем, відповідно до п. 1.4.3. загальних умов, було виставлено відповідачу [PERSON] відповідний рахунок на оплату чергових (щомісячних) платежів за березень 2016 року та квітень 2016 року, який, в порушення зазначених норм законодавства та положень укладеного кредитного договору залишився несплаченим, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 56690,69 грн. Положеннями п. 3.2 Загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць (п. 3.2.1 Загальних умов). 05.05.2016 року на адресу відповідачів позивачем ТОВ "Порше МОбіліті" направлені вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за № 50003551, якою позивач вимагав від відповідачів дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 278297,04 грн. Зазначеними вимогами позивач повідомив відповідачів, що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цих вимог, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Проте дані вимоги залишені відповідачами поза увагою та виконання (а.с. 47-48, 51-52). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 23.06.2016 р. загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором складає 428184,04 грн., яка складається з: основної заборгованості за кредитним договором в сумі 277662,84 грн.; основної заборгованості в сумі 81448,29 грн. за додатковим кредитом; штрафу у розмірі 64960,77 грн.; пені у розмірі 1282,88 грн.; 3% річних у розмірі 509,91 грн.; інфляційних втрат у розмірі 2319,35 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодержатель, згідно п. 5.1 договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем свої зобов`язань за кредитним договором. За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» вбачається, що заставодержатель набуває право звернення на предмет застави у разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно з ч. 1 ст.19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст.598 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.2. Договору застави, задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмета застави у власність Заставодержателя; шляхом звернення стягнення на Предмет застави. Приписами ч.1 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Частиною 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом договором. Нормами ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному в пункті 1.1. цього договору, або, за вимогою заставодержателя, визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем (п.5.4.1. Договору застави). Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави, в інших випадках, встановлених договором. Аналізуючи вище наведене, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" про звернення стягнення на предмет застави необхідно задовольнити, оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] на момент настання терміну виконання зобов`язання за кредитним договором, воно виконано не було. Щодо зустрічних вимог [PERSON] про визнання зобов`язання за вищевказаними кредитним договором та додатковою угодою такими, що виконані належним чином та припинені, а також повернення суми передплати за кредитним договором, суд зазначає наступне. Пунктом 3.1. р. 3 кредитного договору визначено, що позичальник має право у будь-який час повернути достроково кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов`язаний звернутись до компанії не пізніше, ніж за 7 робочих днів до запланованого дня повернення та отримати відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти та комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Якщо в порушення вимог цього пункту позичальник достроково поверне кредит у повному обсязі або у частині без попереднього отримання від компанії відповідного рахунку, цей платіж вважатиметься авансовим платежем і зараховуватиметься у сплату суми, яка відшкодовує частину платежів, що підлягають сплаті позичальникому повернення кредиту у строки, передбачені графіком погашення кредиту. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] в порушення порядку дострокового погашення кредиту, що передбачений у п. 3.1. кредитного договору, не отримала рахунку від ТОВ "Порше Мобіліті" на сплату заборгованості згідно діючого на час сплати курсу валют, а здійснений 14.02.2015 [PERSON] платіж був зарахований як авансовий платіж у якості часткової оплати боргу, тому зустрічні позовні вимоги останньої про визнання зобов`язання за кредитним договором такими, що виконані належним чином, договір застави є припиненим, повернення передплати у розмірі 3181,57 грн., задоволенню не підлягають. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати ТОВ "Юридичної фірми Вернер і Партнери" на професійну правничу допомогу підтверджуються договором від 15.10.2010 року №24/2010, укладеного між позивачем ТОВ «Порше Мобіліті" та ТОВ "Юридичної фірми Вернер і Партнери", додатковою угодою №8 від 09.01.2013 р., додатковою угодою № 224 від 10.08.2015 р., актом про надання юридичних послуг від 22.06.2016 р., рахунком-фактурою № 800 від 22.06.2016 та платіжним дорученням №50009170 від 11.07.2016 р. про сплату послуг правової допомоги на користь ТОВ "Юридичної фірми Вернер і Партнери" в розмірі 10000,00 грн. (а.с. 59-77). Враховуючи те, що позовні вимоги позивача ТОВ "Порше Мобіліті" задоволені, витрати на правничу допомогу є підтведженими належними доказами, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" судовий збір у розмірі 6 422 грн. 77 коп., підлягає стягненню з [PERSON] ..

Outcome: partial