Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з 14.08.2007 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON]. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2012 року шлюб є розірваним. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що [PERSON] почав зловживати алкоголем, влаштовувати сварки та скандали, не займався вихованням доньки, байдуже ставився до сім'ї. Стверджує, що після розірвання шлюбу вони разом не проживають, дитина мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні, не провідує доньку, згадує про неї лише коли перебуває у стані алкогольного сп'яніння та приходить кричати та вибавати двері у помешканні, де проживає дитина з мамою. В зв'язку з наведеними обставинами просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов належить задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 2007 р. перебували у шлюбі, зареєстрованому 14.08.2007 р. Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за номером 257. Від даного шлюбу [INFO] р. у них народилась донька - [PERSON] (свідоцтво про народження від 26.02.2008 р. знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11). Як встановлено судом, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З моменту фактичного припинення відносин між сторонами та по даний час дитиною, яка фактично проживає з позивачем, відповідач не цікавиться, жодної участі у її вихованні та утриманні не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Як вбачається із акту обстеження житлових умов від 09.02.2015 р., складеного майстрами по експлуатації житлового фонду, відповідач спільно з дитиною за адресою: [ADDRESS] не проживає. Згідно виданої СЗШ № 40 м. Львова характеристики на ім'я учениці - [PERSON], дитина позитивно характеризується у навчальному закладі; мама відповідально ставиться до виховання доньки, цікавиться її навчанням; в свою чергу батько жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Висновком органу опіки та піклування Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради № 32-вих-972 від 06.05.2015 р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки - [PERSON], не створив для дитини належних умов для навчання та для проживання, натомість зловживав алкогольними напоями, вчиняв насильство в сім'ї. Такою своєю поведінкою призвів до того, що малолітня дитина, захворіла на енурез. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться результатами навчання дитини, не бере участі у її підготовці до самостійного життя, а тому необхідно його позбавити щодо неї батьківських прав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved