Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" звернулося до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.09.2013 року в усній формі, а 12.09.2013 року в письмовій формі [PERSON], який працював на той час на посаді інженера з охорони праці ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" та за сумісництвом на посаді інженера з охорони праці ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" повідомив керівництво підприємства, що 09.09.2013 року близько 23 год. 30 хв. [PERSON], рухаючись на службовому автомобілі Шевроле-Нива, синього кольору, 2008 року випуску, ДНЗ [NUMBER], який належить ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" на автодорозі між с. Лопатинка та смт. Оратів, в напрямку смт. Оратів, не справився з керуванням, внаслідок чого автомобіль вилетів з дороги та декілька разів перевернувся. В результаті ДТП автомобіль, на якому рухався [PERSON] зазнав значних механічних пошкоджень та відновленню не підлягає. Факт ДТП [PERSON] приховувався від керівництва, з невідомих причин. на запитання чи перебував [PERSON] під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, останній повідомляти відмовляється. Про причини ДТП, а також те, чому про подію він не повідомив ні ДАІ, ні підприємство, яке являється власником транспортного засобу [PERSON] нічого не коментує. Умисне приховування [PERSON] факту ДТП, яка мала місце 09.09.2013 року позивач може пов'язувати з тим, що службовий автомобіль використовувався ним в неробочий час без дозволу керівництва підприємства або з грубим порушенням ПДР України, або перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння. Приховування ДТП, позбавило ТОВ "НИМИРІВЛАТІНВЕСТ" права на отримання страхового відшкодування суми завданих матеріальних збитків, тому отримати необхідні для цього документи: схему ДТП, довідку ДАІ та інші неможливо. Відповідно до даних бухгалтерського обліку балансова вартість знищеного автомобіля Шевроле-Нива, 2008 року випуску, ДНЗ [NUMBER] складає 71040 грн. На неодноразові усні звернення до [PERSON] про необхідність відшкодування завданих підприємству матеріальних збитків, [PERSON] відмовляється, мотивуючи небажанням спілкуватися з керівництвом ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ". Відповідно до наказу №78а від 03.12.2013 року [PERSON] звільнений з посади інженера з охорони праці ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ", що позбавляє позивача можливості на врегулювання даного спору в рамках трудових відносин. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" 71040 грн. 00 коп. матеріальних збитків та судові витрати в сумі 701 грн. 40 коп. Представник позивача Дудчик О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та пояснив, що 10.09.2013 року відповідач [PERSON] повідомив по телефону керівництво, а 12.09.2013 року письмово [PERSON] повідомив про те, що [PERSON], який працював на той час на посаді інженера з охорони праці ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" та за сумісництвом на посаді інженера з охорони праці ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" повідомив керівництво підприємства, що 09.09.2013 року близько 23 год. 30 хв. [PERSON], рухаючись на службовому автомобілі Шевроле-Нива, синього кольору, 2008 року випуску, ДНЗ [NUMBER], який належить ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" на автодорозі між с. Лопатинка та смт. Оратів, в напрямку смт. Оратів, не справився з керуванням, внаслідок чого автомобіль вилетів з дороги та декілька разів перевернувся. В результаті ДТП автомобіль, на якому рухався [PERSON] зазнав значних механічних пошкоджень та відновленню не підлягає. Про обставини ДТП, причини ДТП відповідач [PERSON] відмовився надавати пояснення, лише повідомив, що автомобіль знаходиться за адресою вул. Заїки с. Чагів Оратівського району Вінницької області. ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" та ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" є спорідненими юридичними фірмами. Перші декілька днів [PERSON] погоджувався відшкодувати суму, яка була погоджена сторонами в розмірі 40000 грн. 00 коп., однак в подальшому від будь-якого спілкування відмовився, а подальшому знаходився на лікарняному. Крім цього, протягом 46 днів не з'являвся на роботі без будь-яких причин. Пізніше ним поштою була відправлена письмова заява на адресу ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" про звільнення з посади за власним бажанням. Та обставина, що про ДТП [PERSON] не повідомив керівництво вчасно, приховав факт дорожньо-транспортної пригоди перешкоджає реалізувати право позивача на відшкодування страхових платежів. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" 71040 грн. 00 коп. матеріальних збитків, оскільки це та сума на яку на сьогоднішній день згідно бухгалтерських розрахунків обліковується даний транспортний засіб. Отримати страхове відшкодування за автомобіль неможливо було, оскільки для цього потрібна була заява [PERSON], який відмовився надавати будь-які пояснення та писати заяви. Договір із страховою компанією заключала юридична особа, однак в страхову компанію повинна звертатися особа, яка керувала транспортним засобом під час вчинення ДТП. Про те, що відповідач [PERSON] під час керування транспортним засобом керував у стані алкогольного сп'яніння відомо з показів свідків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 09.09.2013 року близько 23 год. 30 хв. після об'їзду полів кукурудзи повертався на службовому автомобілі Шевроле-Нива додому у смт. Оратів. В с. Мервин зупинився і висадив працівників [PERSON] та [PERSON] По технічній несправності автомобіля про що повідомляв керівництво, яке на цю обставину не реагувало, автомобіль колихало і на повороті занесло на обочину, врезультаті чого автомобіль перевернувся один раз. Після цього, він зупинив автомобіль "Жигулі", який рухався по дорозі, щоб поїхати в смт. Оратів. Коли попросив телефон, оскільки його телефон поламався, зателефонувати в ДАІ водій, якого [PERSON] не знає, чоловік повідомив чоловік [PERSON], що у нього немає телефону. На другий день зранку він повідомив керівництво ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" про ДТП. В органи ДАІ не звертався, оскільки керівництво ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" сказало не звертатися в ДАІ. [PERSON] після цього, сказали написати листа про подію ДТП, що він і зробив. Не приховувася і не ховався після ДТП, а перебував на лікарняному, оскільки під час ДТП отримав травми. Автомобіль після ДТП знаходився на автодорозі за с. Лопатинка. З того часу як висадив пасажирів в с. Мервин до місця ДТП пройшло близько 10-15 хв. З якою швидкістю рухався пояснити не може, оскільки в автомобілі не працював спідометр, про що [PERSON] в письмовій формі повідомляв керівництво. Приблизно рухався зі швидкістю 70 км/год. Після того, як автомобіль перевернувся, [PERSON] самостійно пересувався. Після ДТП приїхав додому в смт. Оратів чекати вказівок від керівництва. На наступний день звернувся за медичною допомогою до лікарні. Керівництво про ДТП повідомив на наступний день приблизно о 08 год. Автомобіль Шевроле-Нива вночі працівники ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" забрали з місця ДТП. На наступний день спілкувався з приводу ДТП з керівництвом, і воно запевнило що все буде добре. Під час керування транспортним засобом [PERSON] перебував у тверезому стані. До часу здійснення ДТП перебував на роботі, здійснював об'їзд полів, про що мені дав вказівку [PERSON], оскільки здійснював охорону кукурудзи. Це входило до його безпосередніх обов'язків, оскільки він також займав посаду начальника охорони ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" та ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". В підпорядкуванні у [PERSON] були люди які також здійснювали охорону полів, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], це працівники ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ", а також працівники ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ": [PERSON], [PERSON]. Письмові розпорядження про охорону полів [PERSON] давалися керівництвом. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку з його необгрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в запереченні. Просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його необгрунтованістю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює механіком ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" та ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ". Йому зателефонували та повідомили про ДТП автомобіля Шевроле-Нива, який належить ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" на автодорозі між с. Лопатинка та смт. Оратів. Після цього, він приїхав на місце ДТП, на якому не було [PERSON] Він почав телефонувати до [PERSON] Про тілесні ушкодження, які були у [PERSON] після ДТП йому невідомо. Пізніше спілкувався з [PERSON] з приводу того, чому він зник з ДТП, на що [PERSON] відповів, що перебував у схвильованому стані. На місці ДТП перебували працівники ДАІ, прізвища яких він не знає. Про ДТП йому повідомив вночі працівник ДАІ. Коли [PERSON] приїхав на місце ДТП автомобіль знаходився на місці ДТП. Автомобіль забрали на територію ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ" працівники ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". Автомобіль погрузили погружчиком на автомобіль "КАМАЗ" приблизно о 02 год. 00 хв. та забрали на територію ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". Коли забирали автомобіль Шевроле-Нива з місця ДТП працівник міліції, дізнавшись, що з водієм [PERSON] все гаразд, поїхав. В якому технічному стані перебував автомобіль після ДТП повідомити не може, автомобіль був побитий. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює в ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". До нього приблизно біля 00 год. зателефонував [PERSON] та повідомив, що сталося ДТП. Він взяв автомобіль та приїхав на місце ДТП, де знаходився [PERSON] Того дня біля 21 год. був дощ. Коли він приїхав на місце ДТП, то автомобіль Шевроле-Нива вже відвантажували на автомобіль "КАМАЗ". Яка причина ДТП йому невідомо. Йому відомо, що [PERSON], до того як сталося ДТП скаржився про те, що автомобіль знаходиться в несправному стані. Це було десь за тиждень до ДТП. Це йому було відомо не від [PERSON], а від працівників, але від кого саме не пам'ятає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працював охоронником ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". Йому відомо, що 09.09.2013 року сталося ДТП за участю [PERSON] В цей день з 17 год 00 хв. до 23 год. 00 хв. він разом з [PERSON] здійснював об'їзд полів кукурудзи. Близько 23 год. 00 хв. [PERSON] підвіз його додому в с. Мервин, а сам поїхав в напрямку смт. Оратів. [PERSON] в цей день спиртні напої не вживав. [PERSON] раніше повідомляв йому, що автомобіль знаходиться в технічно-несправному стані, була лопнувша тяга. В день ДТП розмови про несправний стан автомобіля з [PERSON] не було. В цей день була сира погода, моросив дощ. Пізніше йому повідомили, що автомобіль Шевроле-Нива, яким керував [PERSON] перевернувся. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працював охоронником ТОВ "ОРАТІВЛАТІНВЕСТ". 09.09.2013 року з 17 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. він разом з [PERSON] та [PERSON] здійснювали об'їзд полів на автомобілі Шевроле-Нива на яких росла кукурудза. Після об'їзду полів близько 23 год. 20 хв. [PERSON] завіз нас в с. Мервин і поїхав в смт. Оратів. не пам'ятає, чи скаржився [PERSON] на технічний стан автомобіля Шевроле-Нива. В той вечір була мокра погода, бо перед чим пройшов дощ. [PERSON] в той день був тверезий, запаху алкоголю від нього не було чути. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до копії наказу №8 від 15.02.2013 року "Про прийняття на роботу" виданого ТОВ ""НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" був прийнятий з 15.02.2013 року на роботу на посаду інженера з охорони праці за сумісництвом. Відповідно до копії наказу №78а від 03.12.2013 року "Про звліьнення з роботи" виданого ТОВ ""НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" [PERSON] було звільнено з посади інженера з охорони праці за сумісництвом за власним бажанням. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 853810 власником автомобіля ВАЗ CHEVROLET НИВА 21230 чорного кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ". Дата реєстрації 08.07.2011 року. Судом встановлено і це підтверджується показами сторін наданих в судовому засіданні, що 09.09.2013 року близько 23 год. 30 хв. на автодорозі між с. Лопатинка та смт. Оратів, в напрямку смт. Оратів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який рухався на службовому автомобілі Шевроле-Нива, ДНЗ [NUMBER], який належить ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ", внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. На час вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ." Відповідно до копії наказу №26а від 06.2013 року "Про переміщення основних засобі" постійно діючій комісії для вводу в експлуатацію, переміщенню і списанню основних засобів, малоцінних необоротних і нематеріальних активів виконати переміщення 4253 Автомобіль ВАЗ 2123 Chevrolet. П. 3 даного наказу зазначено призначити матеріально відповідальну особу [PERSON]. В наказі про ознайомлення відсутній підпис [PERSON] Відповідно до копії довідки №584 від 12.12.2013 року виданої ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" згідно Звіту про оцінку справедливої вартості активів ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" станом на 31.12.2010 року, яка проводилась ТОВ "Універсальною консалтинговою групою" вартість автомобіля ВАЗ 2123 Chevrolet, державний номер [NUMBER] становить 71040,00 грн. (з ПДВ). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.. Збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 134 КЗпП України передбачені випадки коли працівник несе повну матеріальну відповідальність за завдану шкоду, серед яких зокрема випадки коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Як вбачається з пояснень представника позивача наданих під час розгляду справи по суті між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність. Однак суд зазначає, що відповідно до положень ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Представником позивача не доведено причин поважності несвоєчасного подання доказів, тому суд не приймає даний доказ, оскільки він поданий з порушенням вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, тому суд не може застосувати до спірних правовідносин положення ст. 134 КЗпП України. Крім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач в підтвердження загального розміру матеріальних збитків надав до суду копію довідки №584 від 12.12.2013 року виданої ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" згідно Звіту про оцінку справедливої вартості активів ТОВ "НЕМИРІВЛАТІНВЕСТ" станом на 31.12.2010 року, яка проводилась ТОВ "Універсальною консалтинговою групою" вартість автомобіля ВАЗ 2123 Chevrolet, державний номер [NUMBER] становить 71040,00 грн. (з ПДВ), однак зазначає, що ДТП сталося 09.09.2013 року. Вказана довідка за своєю правовою природою не є належним підтвердженням нанесених відповідачем матеріальних збитків, тобто не є належним доказом, який би свідчив про понесені позивачем збитки. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України", проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відтак, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про заподіяння йому матеріальних збитків внаслідок ДТП на загальну суму 71040 грн. 00 коп., не встановлено наявності таких доказів і під час розгляду справи в суді, незважаючи на неодноразове роз'яснення позивачу його прав та обов'язків, регламентованих ЦПК України. Крім цього, позивач зазначає, що транспортний засіб відновленню не підлягає та долучає до матеріалів справи копії фотографій. Однак, на підставі яких доказів зроблено даний висновок про неможливість відновлення транспортного засобу позивач не зазначає. Суд також не бере до уваги, як належні та допустимі доказ копії фотографій пошкодженого автомобіля, оскільки з них не вбачається коли вони були зроблені та чи в результаті ДТП, яке відбулося 09.09.2013 року за участю відповідача [PERSON] автомобіль зазнав даних механічних ушкоджень, оскільки позов пред'явлено до суду лише 24.02.2014 року, через п'ять місяців після обставин на які посилається позивач. До цього часу та на теперішній час автомобіль знаходився у позивача по вул. Заїки с. Чагів Оратівського району Вінницької області. Крім цього, до матеріалів справи не додано схеми ДТП та протоколу огляду транспортного засобу, що унеможливлює встановити які механічні ушкодження отримав автомобіль Шевроле-Нива внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2013 року. Суд також зазначає, що відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4 Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Також слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Однак, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорювання його прав, тобто доказів, які б підтверджували його право звертатись до суду з даним позовом, оскільки вини відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, до них не додано копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] що унеможливлює при розгляді справ про цивільно-правові наслідки особи встановити чи винен відповідач у завданні шкоди та з чиєї вини сталася ДТП. Окрім того, варто зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: dismissed