Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію в сумі 1219, 88 грн. за листопад - грудень місяць 2018 року. Свої вимоги позов мотивує тим, що відносини між споживачами електричної енергії з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Цивільним колексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 (Правила) та іншими нормативно- правовими актами України та договорами. За змістом ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричноі енергії споживачу. За змістом ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу, одна сторона(постачальник), зобов"язується надати другій стороні(споживачеві, абонентові) електричні та інші ресурси, передбачені договором. а споживач (абонент) зобов"язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно вимог ст. 68 ЖК УКраїни, користувач зобов"язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст. 525-527, ст. 629 Цивільного кодексу України, зобов"язання між кредитором та боржником мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. З 11 червня 2018 року вступили в дію Правила роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, які регулюють взаємовідносини між суб"єктами роздрібного ринку електричної енергії. Зокрема, пунктом 2.3.13 ПРРЕЕ передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та /або ОМ , та /або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильника мають фіксуватися із вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування. Тобто, зчитування показників приладу проводиться як і постачальником, так і споживачем з урахуванням дати зчитування, а основою проведення нарахувань плати за спожиту електроенергію, є інформація із засобу обліку, а саме : фактичні позаки засобу обліку та дата фактичного зняття показів. На основі двох фактично знятих показів розраховується середньодобове споживання. 05 листопада 2018 року та 18.12.2018 року, представниками Товариства у помешканні споживача [PERSON] було зафіксовано показники приладу обліку і відповідно розрахований обсяг спожитої електричної енергії, які суттєво відрізняються від даних споживача. Знімання контрольних показників приладу обліку у споживача [PERSON] відбулось на постійній основі, що підтверджується особовою карткою споживача, в якій наявна інформація про зчитування показників представниками Товариства, зокрема у 2017-2018 роках, натомість споживач [PERSON] , жодного разу не надав власно зчитаний показник приладу обліку, та не заперечив відображення їх даних у рахунках на оплату, наданих Позивачем. Враховуючи, що споживач на постійній основі не в повному обсязі здійснював оплату по рахунках Позивача, кошти, що надходили від споживача, зараховувались на погашення існуючої заборгованості відповідача, а тому утворилась заборгованість відповідача по сплаті за електроенергію в сумі 1219, 88 грн. за листопад - грудень місяць 2018 року. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1219,58 грн. та 2102 грн. понесених судових витрат з оплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач не має ліцензії на зайняття такого виду економічної діяльності , не надав доказів існування між ним та позивачем договірних зобов"язань. Окрім того, у позивача є неточності в реквізитах, які відрізняються від реквізитів на договорі; також позивач не надав доказів укладання з ним договору на постачання електричної енергії . В судовому засіданні відповідач стверджував, що він вчасно сплачував кошти за використану електричну енергію по власних розрахунках, а тому просить суд в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" в своїй діяльності керується, зокрема, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі за текстом - Правила), та іншими нормативно-правовими актами. Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі- продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператори системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. 16 травня 2005 року між сторонам було укладено договір про користування електричною енергією та на ім`я відповідача був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , на підставі якого здійснюється постачання електроенергії споживачу за адресою: [ADDRESS] , користування електроенергії споживачем та оплата постачальнику вартості використаної електроенергії. Заборгованість за спожиту електроенергію відповідачки перед ПрАТ "Рівнеобленерго" становить 1219,58 грн., що підтверджується рахунками за електроенергію, особовою карткою споживача (а.с.8-9). Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідач неналежно виконує свої зобов`язання по сплаті за послуги по постачанню електричної енергії, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Суд не взяв до уваги заперечення відповідача [PERSON] про те, що він весь час вчасно сплачував кошти за спожиту електроенергію і заборгованості у нього немає, оскільки в судовому засіданні було підтверджено той факт, що [PERSON] у 2017-2018 роках жодного разу не надав власно зчитаний показник приладу обліку, та не заперечив відображення їх даних у рахунках на оплату, наданих позивачем. Оскільки споживач не звертався до Товариства щодо здійснення оплати за спожиту електричну енергію у іншій формі, ніж на підставі рахунка Позивача, та умовами Договору чітко встановлено, що оплата проводиться на основі виставленого Позивачем рахунку, самостійні розрахунки, на підставі яких споживач здійснював оплату, не спростовують наявність заборгованості, оскільки такі платежі не містять періоду оплати. Згідно п.24 ПРРЕЕ, при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення. Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 1219,58 грн. Крім того, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved