Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

11 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним рішення 22 сесії 6-го скликання Дніпровської сільської ради Чернігівського району та області від 31 липня 2014 року яким їй відмовлено у затвердженні проекту щодо відведення земельної ділянки у власність та скасовано рішення дев»ятої сесії шостого скликання від 20 квітня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]» та зобов"язати відповідача розглянути питання про відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер 7410100000:02:017:5502, площею 0,07 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона, використовуючи своє право на приватизацію отримала дозвіл на виготовлення технічної документації та виконала для цього всі необхідні дії і, отримавши висновок управління Держземагенства про погодження проекту землеустрою, надала останній на затвердження до Дніпровської сільської ради, які за надуманими підставами відмовили у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки та безпідставно скасували рішення, яким їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. В судовому представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, пояснивши, що при отриманні проекту землеустрою на затвердження було з»ясовано, що при наданні дозволу на розробку технічної документації [PERSON] не надала графічні матеріали про бажане місце розташування земельної ділянки, а тому не можна прийти до однозначного висновку, що проект виготовлений саме на ту земельну ділянку, на яку надавався дозвіл на розроблення. Пояснив, що він дійсно в процесі розробки технічної документації підписував всі документи, однак рішення приймали депутати Дніпровської сільської ради, у яких викликала сумнів надана на затвердження технічна документації, також те, що розкопки проводились на іншій земельній ділянці. Пояснив, що генеральний план у сільській раді не розроблявся. Представник третьої особи - Головного управління Держземагенства в Чернігівській області надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. 20 квітня 2012 року, розглянувши заяву [PERSON] щодо можливості відведення земельної ділянки у власність Дніпровська сільська рада рішенням дев»ятої сесії шостого скликання вирішила надати [PERSON] дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,07 га за рахунок земель запасу сільської ради, розташованою за адресою [ADDRESS]. ( а.с.21) На виконання вказаного вище рішення [PERSON] подала заяву до директора ПП «Техногеопроект» на виготовлення проекту землеустрою, що містить технічне завдання, умови відведення земельної ділянки, довідку по формі 6-зем, де зазначено, що земельна ділянка 0,07 га рілля не надана у власність або постійне користування в межах населеного пункту на території Дніпровської сільської ради та дана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Проект землеустрою містить схему розміщення земельної ділянки, обміру та прив»язки меж, акт встановлення в натурі та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 09 жовтня 2013 року, що був підписаний сільським головою Дніпровської сільської ради, кадастровий план, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 18.09.2012 року, висновки головного управління культури, туризму і охорони культурної спадщини, археологічної експертизи, управління Держкомзему у Чернігівському районі та висновок за проведенням державної землевпорядної експертизи. ( а.с.13-38) Рішенням двадцять другої сесії шостого скликання Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 31 липня 2014 року за результатами розгляду проекту землеустрою [PERSON] було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га за рахунок земель запасу в [ADDRESS] відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки до клопотання не додані графічні матеріали, на яких позначено бажане місце розташування земельної ділянки та у висновку про погодження проекту землеустрою від 25.04.2014 виданому управлінням Держземагенства у Чернігівському районі виникла невідповідність площі земельної ділянки: у п.6 загальна площа земельної ділянки зазначено 0,0451 га, а у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.04.2014 площа земельної ділянки становить 0,0700 га. Також вищезазначеним рішенням було скасовано рішення дев»ятої сесії шостого скликання від 20 квітня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]" як таке, що не відповідає вимогам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, а саме до клопотання не додано графічні матеріали. ( а.с.6) Оцінюючи оспорюване рішення, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 12 та ч. 1 ст. 122 ЗК України, п.п. 1 п. «а» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Виходячи з положень, що містяться в рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року, №7-рп/2009 у справі № 1-9 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) до нормативних актів належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. В ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Не можуть бути скасовані рішення, внесені до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це являється "гарантією стабільності суспільних відносин", породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. За таких підстав рішення дев»ятої сесії шостого скликання від 20 квітня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]» є ненормативним правовим актом одноразового застосування, оскільки на виконання даного рішення було виготовлено проект землеустрою і дане рішення вичерпало свою дію його виконанням, у зв»язку з чим не може бути скасовано органом місцевого самоврядування і питання правомірності даного рішення має вирішуватись в судовому порядку. У відповідності до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою. На затвердження до Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області було надано проект землеустрою, який містив, в тому числі, і графічні матеріали зі схемою землеустрою та бажаним місцем розташування земельної ділянки. За положеннями ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Виходячи з положень ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, відсутність графічних матеріалів було б підставою для відмови у наданні дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою, однак такий дозвіл було надано. У відповідності до ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. [PERSON] на виконання рішення Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області дев»ятої сесії шостого скликання від 20 квітня 2012 року надала на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як вбачається з наданого протоколу пленарного засідання двадцять другої сесії шостого скликання Дніпровської сільської ради від 31 липня 2014 року депутати внесли пропозицію відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON], так як на їх думку дана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту. Однак, в рішенні двадцять другої сесії шостого скликання від 31 липня 2014 року підставою для відмови зазначена відсутність графічних матеріалів та невідповідність висновку щодо погодження проекту землеустрою. Висновок про погодження проекту землеустрою управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області № 682 від 25 квітня 2014 року дійсно містить посилання на площу земельної ділянки 0,0451 га. Однак, за результати розгляду, що містяться в п.12, Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га [PERSON] в [ADDRESS]. ( а.с.13) Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що мотиви, наведені в рішенні двадцять другої сесії шостого скликання від 31 липня 2014 року, щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га [PERSON] є безпідставними. Відповідно до п.9 абз. «а» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. У відповідності до ч.2 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об»єкт будівництва або планується розташування такого об»єкта, подається також на погодження до органу містобудування та архітектури. Як вбачається з довідки по формі 6-зем ( а.с.25) земельна ділянка площею 0,07 га, що розташована в межах населеного пункту на території Дніпровської сільської ради відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. З наданого проекту ( а.с.29) вбачається, що останній був погоджений головою Дніпровської сільської ради Чернігівського району та області, однак відсутнє погодження органу містобудування та архітектури. Крім того, в судовому засіданні також встановлено, що додаток до висновку з археологічної експертизи від 12 червня 2012 року ( а.с.35-36) містить інше місце розташування земельної ділянки, на якій проводилось археологічне обстеження. Однак, встановлені в судовому засіданні обставини не були предметом розгляду на сесії Дніпровської сільської ради під час вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га [PERSON] в [ADDRESS]. Статтею 152 Земельного Кодексу України передбачені способи захисту прав громадян, одним з яких є захист шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм земельного законодавства без наведення відповідних підстав для відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га за рахунок земель запасу в [ADDRESS], а тому підлягає визнанню недійсним. Оскільки суд прийшов до висновку про визнання оспорюваного рішення сільської ради недійсним, то з метою відновлення прав позивача на розгляд проекту землеустрою та з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд вважає за необхідне зобов»язати Дніпровську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області на найближчій сесії сільської ради розглянути питання щодо наданого [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0700 га за рахунок земель запасу в [ADDRESS]. За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial