Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У липні 2018 року позивачка звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: м. Суми по вул. Вячеслава Чорновола,34/1 на підставі договору дарування житла від 12 серпня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку і проживав разом з тіткою [PERSON], яка і подарувала їй цю частку будинку. 24.05.2016 року померла [PERSON] і після цього [PERSON] виїхав з будинку і на даний час не проживає, забрав усі належні речі. У вказаному будинку не проживає більше 2 років, але з реєстраційного обліку не знявся. Просить усунути перешкоди в користуванні її власністю житловим будинком за адресою: м. Суми, вул. Вячеслава Чорновола,134/1 шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив користування вказаним будинком. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі із зазначених у позовній заяві обставин та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання неодноразово не з*являється, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивачку, пояснення свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим\~Кодексом, звернутися др суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно договору дарування від 12 серпня 2008 року [PERSON] подарувала [PERSON] 33/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних, господарських та побутових будівель, що знаходяться в м. Суми, вул. Калініна ([PERSON]) під номером 34/1, посвідченого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори (а.с.6). Відповідно витягу з Державного реєстру правочинів та про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] належить 33/100 частини будинку по вул. Калініна (нова назва - [PERSON]), 34/1 у м. Суми на підставі договору дарування (а.с.7-8). Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні у будинку, осіб «Центру надання адміністративних послуг» від 06.07.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.9) Відповідно до ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка є власником житлового будинку за адресою: Суми по вул. Вячеслава Чорновола, 34/1,(колишня Калініна) але обмежена у праві розпоряджатися даним будинком. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383 ЦК України\~та ст.\~150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач відсутній за місцем реєстрації більш одного року, що підтвердили і свідки у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] Частиною 2 статті 405 ЦК України вказано, що член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Відповідач на час реєстрації був членом сім'ї власника будинку, але відсутній за місцем реєстрації більш 1 року, в зв'язку із чим втратив право на користування вказаним будинком, що належить позивачці. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати мають бути покладені на відповідачку, але позивачка наполягає на залишення судових витрат за нею.

Outcome: approved