Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відкритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 липня 2012 року близько 20 год. 00 хв. у м.Тернополі [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ауді 80», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Постановою суду від 20 вересня 2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».На замовлення страхової компанії дочірнім підприємством «Експерт-сервіс авто» був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу та зроблений відповідний звіт про незалежну оцінку вартості автомобілів. Вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 7 289 грн., однак до сьогоднішнього дня ні страхова компанія, ні [PERSON] не відшкодували йому матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортноюпригодою.Неправо мірними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП він протягом тривалого часу не міг користуватися своїм автомобілем. Відмова відповідачів у відшкодуванні позивачу завданих збитків призвела до того, що останній був вимушений позичити гроші під відсоток на ремонт авто, внаслідок чого у нього були серйозно порушені стосунки у родині. Постійні суперечки із відповідачами про те, хто повинен сплачувати відшкодування, призводять до стресів та нервових розладів у нього. Внаслідок неправомірних дій відповідачів стан здоров'я позивача погіршився. У нього з'явилися депресивні настрої, утвердилася зневіра у життєвій і правовій справедливості. Пройшло багато часу пошкодження авто, проте до сьогоднішнього дня позивачу нічого не відшкодовано винуватцем ДТП. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] користь 7 289 грн. 00 коп. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] 5 000 грн. у якості відшкодування завданої йому моральної шкоди. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить позов задовольнити. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомляв та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області, позивачу [PERSON] належить на праві власності транспортний засіб марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається із постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2012 року, 22 липня 2012 року близько 20 год. 00 хв. у м.Тернополі [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ауді 80», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді 340,00 грн. штрафу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 1666 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За таких обставин суд приходить до висновку, що між винними діями відповідача [PERSON]та отриманням транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], механічних пошкоджень наявний причинний зв'язок. Як вбачається з матеріалів справи, на транспортний засіб марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], 07 червня 2012 року з відповідачем приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» укладено поліс №АВ/6470280 обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,відповідно до якого цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER],застрахована у відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія»з франшизою в розмірі 500,00 грн. та лімітом відповідальності за шкоду на одного потерпілого 50 000,00 грн. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦПК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 990 ЦК України закріплено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач ПАТ «Українська транспортна страхова компанія»отримав повідомлення про страховий випадок. На замовлення страхової компанії дочірнім підприємством «Експерт-сервіс авто» був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу та зроблений відповідний звіт про незалежну оцінку вартості автомобілів. Вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 7 289 грн., без ПДВ становить 7221,92 грн. В силу вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»зобов'язане здійснити відшкодування [PERSON] в розмірі 7289,00 грн., які позивач повинен оплатити для виконання робіт, необхідних для відновлення свого транспортного засобу, однак враховуючи франшизу в розмірі 500,00 грн., а також, що позивач не є платником податку на додану вартість, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов частково, та стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»в користь [PERSON] страхову виплату в розмірі 6 721,92 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Суд вважає, що заподіяну моральну шкоду позивачу повинен відшкодувати відповідач [PERSON] Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях, завданих пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від них додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на користь позивачів підлягає стягненню з відповідача [PERSON] компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає на кожного в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню з відповідачав користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial