Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.08.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що в серпні 2021 року позивач дізнався про відкриття відносно нього двох виконавчих проваджень №66290435 та №66026186 з примусового виконання виконавчих написів №24060 від 28.04.2021 та №25143 від 29.04.2021, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 27054,90 грн. та 25043,30 грн. З виконавчими написами категорично не погоджується. Вважає, що виконавчі написи вчинені з істотним порушенням законодавства, зокрема, вважає спірною заборгованість, нараховану у виконавчих написах нотаріуса. В позовній заяві просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи: № 25143 від 29.04.2021, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» коштів в розмірі 27054,90 грн; № 24060 від 28.04.2021, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» коштів в розмірі 25043,30 грн. Просить стягнути з ТОВ «Українські фінансові операції на користь [PERSON] 4374 грн, отриманих в рахунок погашення заборгованості в межах виконавчих проваджень. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.08.2021 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа письмові пояснення щодо позову також не подавала. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №1446801 від 11.09.2019 р., укладеним між ним із ТОВ «Фінансова компанія «Верона», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції», на підставі Договору факторингу №1-31/08-В від 31.08.2020 р. на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суми заборгованості в розмірі 25043,30 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту -3600 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 1983,60 грн., заборгованість за нарахованою пенею 18529,70 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Також встановлено, що 29 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №384662 від 11.09.2019 р., укладеним між ним із ТОВ «Фінансова компанія «Джобер», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції», на підставі Договору факторингу №1-31/08-Д від 31.08.2020 р. на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суми заборгованості в розмірі 27054,90 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту -3600 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 2462,40 грн., заборгованість за нарахованою пенею 20062,50 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі і не дотриманням принципу безспірності. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Дослідженими в справі доказами не встановлено, що при вчиненні виконавчих написів№24060 від 28.04.2021 та №25143 від 29.04.2021 приватним нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем на обґрунтування вимог пакету документів. Матеріали справи не містять даних про те, що звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача, надав виписку з рахунка. Виходячи із вищевикладеного,\~суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виконавчий напис №24060 вчинений 28.04.2021 та виконавчий напис №25143 вчинений 29.04.20212 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. підлягають визнанню такими , що не піддягають виконанню з тих підстав, що не дотримано вимоги щодо безспірності заборгованості, хоча за формою та змістом вони відповідають вимогам, встановленим до змісту виконавчого напису. Що стосується позовних вимог в частині стягнення безпідставно отриманих коштів, то суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та 2\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В поданій до суду позовній заяві позивач вказував на те, що за час проведення виконавчих дій з його заробітної плати на користь ТОВ «Українські фінансові операції» стягнуто 4374 грн. Разом з тим, на підтвердження утримання вказаних коштів, позивачем надана довідка про доходи №149 від 17.08.2021 з військової частини [NUMBER] (а.с.48.). Але відповідно до довідки про доходи з позивача було утримано 4374 грн. в рахунок стягнення аліментів. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» 4374 грн., отриманих в рахунок погашення заборгованості в межах виконавчих проваджень, задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу, то зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отримання ним правової допомоги, а тому у суду відсутні підстави у відшкодуванні даних витрат.

Outcome: partial