Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що відповідно до Угоди про кредитування студента на оплату навчання №156 від 09.09.2004 року відповідачка [PERSON] отримала у філії - Чернівецькому обласному управлінні ВАТ "Ощадбанк" пільговий довгостроковий кредит для здобуття освіти на навчальний рік строком на 17 років із сплатою 3% річних в сумі 1 500, 00 грн. з 09.09.2004 року по 08.09.2021 року. Відповідно до положень вищевказаної Угоди кредит надавався на оплату навчання відповідачки [PERSON] на 6-му курсі денної форми навчання у Буковинській державній медичній академії відповідно до рішення комісії Чернівецької обласної державної адміністрації по визначенню осіб, яким надаватиметься пільговий довгостроковий кредит для здобуття освіти. Позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне та повне повернення до бюджету через банк одержаного кредиту та відсотків за користування ним, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, а саме з 01.06.2006 року, а також за кожен день прострочення платежу сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно з додатковою угодою за супроводження та обслуговування кредиту банку також сплачується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми отриманих коштів. З метою забезпечення належного виконання відповідачкою зобов'язань за вищевказаною угодою 13.09.2004 року між ВАТ "Ощадбанк" та відповідачами [PERSON], [PERSON] (поручителями) укладено договір поруки. Відповідно до умов останнього поручителі зобов'язались перед банком у випадку невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань за угодою повернути наданий пільговий кредит та відсотки за користування ним. Однак, уклавши з позивачем договір про отримання кредиту, позичальник [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Тому позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному прядку заборгованість за угодою про кредитування, загальний розмір якої станом на 12.05.2014 року складав 1 671,47 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання 11.07.2014 року не з'явився, позивач звернувся до суду з письмовою заявою від 03.07.2014 року про розгляд справи у відсутності його представника. В цій заяві також вказано, що розмір заборгованості відповідачка погасила 18.06.2014 року. Тому позивач, посилаючись на положення ч.1 ст.89 ЦПК України, просить стягнути з відповідачів лише сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243, 60 грн. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 23.06.2014 року відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, із змісту якої вбачається, що вона позов визнає, вказує, що розмір заборгованості нею оплачено та просить справу розглядати без її участі. Інші відповідачі не повідомили про причини своєї неявки та не звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.09.2004 року відповідно до Угоди про кредитування студента на оплату навчання №156 відповідачка [PERSON] отримала у філії - Чернівецькому обласному управлінні ВАТ "Ощадбанк" пільговий довгостроковий кредит на цілі та на умовах, вказаних вище (а.с. 8-9). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даною кредитною угодою виконав. Відповідно до п.4.1 цієї угоди позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне та повне повернення до бюджету через банк одержаного кредиту та відсотків за користування ним згідно з п.1.1 договору, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, а саме з 01.06.2006 року. Відповідно до п.4.3 угоди погашення кредиту та сплата відсотків за користування здійснюється щомісячно рівними частками, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, шляхом внесення готівки або перерахуванням на позичковий рахунок банку. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаною угодою між ВАТ "Державний ощадний банк України", відповідачами [PERSON] та [PERSON] (поручителями) 13.09.2004 року укладено договір поруки (а.с.11). Згідно з пунктом 1.1 договору поруки поручителі зобов'язалися перед банком у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за Угодою про кредитування студента на оплату навчання №156 від 09.09.2004 року повернути наданий їй пільговий довгостроковий кредит для здобуття освіти у розмірі 1 500, 00 і відсотки за користування ним. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до правил, передбачених ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] станом на 12.05.2014 року порушила умови кредитної Угоди і мала прострочену заборгованість, яка складалася із: заборгованості по кредиту - 1 500,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 16,15 грн. та пені в розмірі 155, 32 грн. (а.с.4). Однак, як вбачається з копії квитанції № 28387469 від 18.06.2014 року та довідки філії ПАТ "Державний ощадний банк України" - Чернівецького обласного управління №46-05/390/3263 від 03.07.2014 року відповідачка [PERSON] добровільно повністю сплатила вищевказану суму заборгованості (а.с. 88, 107). Тому в задоволенні позову слід відмовити із вказаних підстав. Проте, відповідно до правил ч.1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Із платіжного доручення №27649797 (#27649797) вбачається, що позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 243, 60 грн. (а.с.1). Тому вказані судові витрати відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved