Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх чоловіка та батька - [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачі зазначили, що вони є спадкоємцями після смерті чоловіка та батька за законом і відповідним чином прийняли спадщину. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на садибу. Однак їм було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцем. В судове засідання позивачі не з`явилися, проте їх представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках за кожним, право власності на садибу, що знаходиться по [ADDRESS] та складається з : 1) глиновалькованого житлового будинку "А-1" загальною площею 82.5 м.кв., житловою площею 50.9 м.кв.; 2) камінного хліва "Б" площею 71.5 м.кв.; 3) камінно-глиновалькованого хліва "В" площею 45.1 м.кв. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні було встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька, що підтверджується довідкою-витягом з погосподарської книги №1 по с. Іванківці за 1996-2010 р.р., що видана 04.05.2018 року Сатанівською селищною радою Городоцького району Хмельницької області, з якої вбачається, що позивачі були зареєстровані та проживали разом за однією адресою із спадкодавцем, а отже прийняли спадщину належним чином (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] . набув дану садибу у спадщину після смерті своїх баби та діда - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть останіх та довідками, виданими виконавчим комітетом Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області №469 від 25.06.2018 року та №877 від 31.08.2017 року, з яких вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав та про те, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном після смерті бабусі [PERSON] (а.с.31,34,36,39). Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), які долучені до матеріалів справи, також свідчать, що після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились, а отже і відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину чи претендували на дане спадкове майно (а.с.33,37,41). В підтвердження складу та вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП "Городоцьке БТІ" від 18.10.2017 р. №491 про склад та вартість спадкового майна. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства потребує дозвільних документів не виявлено (а.с.44). Позивачі у встановленому порядку не можуть оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на нього. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.03.2019 р., що міститься в матеріалах справи (а.с.43). Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 03.10.2017 р. вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.49-59). Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved