Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування спільним майном та усунення перешкод в його користуванні шляхом вселення, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є співвласником жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Згідно рішення Вінницького районного суду від 10.02.2009 року, яке зареєстроване в Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 07.04.2009 року за реєстровим №173, йому на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина вище зазначеного жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Згідно рішення Вінницького районного суду від 27.10.2009 власником інших 3/4 частин жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами є [PERSON] Відповідач [PERSON] перешкоджає йому в здійсненні прав як співвласника, чинить перешкоди в користуванні будинком не дозволяючи йому вселитись в будинок та користуватись відповідною часткою господарських будівель та споруд. Укласти договір про порядок володіння та користування спільним будинком та господарськими будівлями та спорудами відповідно до їх часток відповідач категорично відмовляється. Він не може скористатись своїми правами співвласника жилого будинку, оскільки [PERSON] чинить йому перешкоди, не допускаючи його вселитись в будинок та користуватись господарськими будівлями та спорудами. Позивач просив встановити порядок користування спільним жилим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] виділивши йому [PERSON] в житловому будинку у користування наступні приміщення: 1 веранда, 1-1 сіни, 1-3 веранда, 1-2 кімната, ґанок, ґанок, а також наступні господарські будівлі: літня кухня «Г» (гараж), залишивши інші приміщення в будинку та господарські будівлі у користуванні [PERSON]. Усунути перешкоди в користуванні належної йому 1/4 частини жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] шляхом вселення його в житловий будинок, а саме в приміщення: 1 веранда, 1-1 сіни, 1-3 веранда, 1 -2 кімната. 05.12.2014 року позивач подав до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив встановити наступний порядок користування спільним жилим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], надавши йому у користування частину житлового будинку літери «А», а саме приміщення веранда I площею 5,4 кв.м., сіни 1-1 площею 4,2 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 8,6 кв. м. та господарські будівлі ганок та літня кухня «Г». Передати у користування [PERSON] частину житлового будинку літери «А», а саме приміщення житлова кімната 1-5 площею 12,7 кв.м., житлова кімната 1-6 площею 23,9 кв.м., веранда 1-7 площею 7,2 кв.м та господарські приміщення сарай «Б», погріб «п/Г». Залишити у спільному користуванні веранду 1-3 площею 5,0 кв.м., ванну 1-4 площею 5,4 кв.м., ганок, огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3. Усунути перешкоди в користуванні належної йому 1/4 частини жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] шляхом вселення його в наступні приміщення вищезазначеного житлового будинку, а саме: веранда І площею 5,4 кв.м., сіни 1-1 площею 4,2 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 8,6 кв.м. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Справу просить розглядати у його відсутність та відсутність його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2009 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Визнано за [PERSON] порядку спадкування за законом право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], на 1/4 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 3,4). Як вбачається із копії реєстраційного посвідчення від 07.04.2009 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с.5). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи №4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], яка була витребувана судом вбачається, що згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.10.2009 року за відповідачем [PERSON]визнано право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини будинку з господарськими спорудами та будівлями за [ADDRESS], що складається з житлового будинку під літерою «А», веранди під літерою «а», прибудови під літерою «а-1», прибудови під літерою «а-2» та ганку; ганку, сараю під літерою «Б», літньої кухні під літерою «Г», погрібу під літерою «П/Г», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, що належав [PERSON], який помер [INFO]. З реєстраційного посвідчення від 15.12.2009 року, яке міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], яка була витребувана судом вбачається, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Отже, згідно ст. 356 ЦК України, будинковолодіння належить позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності. 27.01.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно якого позивачу [PERSON] відмовлено в задоволення позову. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.03.2012 року дане рішення залишено без змін (а.с. 9-13). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-163 від 08.10.2014 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] складає - 241 040,00 грн. (двісті сорок одна тисяча сорок). Співставляючи фактичне об'ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, експерт приходить до висновку, що розподіл житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], в означених ідеальних частках (по 1/4 та 3/4 частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо, оскільки площа 1/4 частки не відповідає мінімально допустимим нормам до житлових приміщень. Оскільки розподіл житлового будинку в означених ідеальних частках (по 1/4 та 3/4 частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо, експерт пропонує на розгляд суду варіанти 1-4 встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку "А " з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами, між його співвласниками [PERSON] (власник 1/4 частки) та [PERSON] (власник 3/4 частки). Можливі варіанти встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку "А " з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у [ADDRESS], надані у дослідній частині висновку та наведені у додатках 7-8 (а.с. 82-118). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Згідно з статтею 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 1 ст. 355 ЦК України зазначає - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, [PERSON] та [PERSON], будучи співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], мають рівні права щодо такого майна та забезпечуються рівними умовами здійснення своїх прав, в тому числі щодо права спільного володіння та користування відповідним майном, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи уточнення до позовної заяви, подане до суду позивачем 05.12.2014 року, з якого вбачається, що для позивача є найбільш прийнятним та він погодився із варіантом № 1 встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, запропонованим експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-163 від 08.10.2014 року, суд дійшов висновку, що даний варіант встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами дійсно відповідає його частці у праві спільної часткової власності, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також, враховуючи, що позивач має достатньо правових підстав для користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], оскільки є співвласником такого майна, беручи до уваги наявність перешкод у здійсненні позивачем свого права власності, складовою якого є право користування майном, в тому числі права проживання, він має право вимагати усунення таких перешкод, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як співвласника житлового приміщення відповідає змісту порушеного права власності позивача щодо користування таким майном, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 10, 13 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. - по 243 грн. 60 коп. за кожну із самостійних вимог немайнового характеру.

Outcome: approved