Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування шкоди. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату ДТП була застрахована відповідачем, Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (далі ПрАТ «СТ «Іллічівське»), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ 7938409 з терміном дії від 29.03.2016 до 28.03.2017 р. 21.06.2016 року позивач звернувся до представництва відповідача у м. Хмельницькому із повідомленням про настання страхового випадку та 08.08.2016 року позивачем була подана заява на виплату страхового відшкодування, до якої були додані всі документи, передбачені законодавством України. На звернення позивача щодо надання документів щодо нарахування страхового відшкодування, у т.ч. Звіту спеціаліста-автотоварознавця та ремонтної калькуляції щодо визначення суми матеріального збитку та відновлювального ремонту, відповідач не відреагував, тим самим затягуючи строки на звернення до суду. З урахуванням викладеного, позивач вважає дії ПрАТ «СТ «Іллічівське», такими, що не відповідають нормам Законів України "Про страхування", "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Цивільного кодексу України. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на його користь стахове відшкодування в сумі 22 945 грн. 60 коп. та розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмове заперечення на позовну заяву в якій просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СТ «Іллічівське» в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4 589 грн. 12 коп. відмовити та розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України одночасно з проведенням фіксування технічними засобами секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без ведення журналу судового засідання. Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх звязок, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що 18 червня 2016 року, в с. Требухівці на а/д Стрий-Кіровоград-Знамянка, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] здійснював маневр, а саме повертаючи ліворуч з головної дороги не надав перевагу зустрічному автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на дату ДТП була застрахована відповідачем, Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (далі ПрАТ «СТ «Іллічівське»). 21.06.2016 року позивач звернувся до представництва відповідача у м. Хмельницькому із повідомленням про настання страхового випадку та 08.08.2016 року, позивачем була подана заява на виплату страхового відшкодування, до якої були додані всі документи, передбачені законодавством України. На звернення позивача щодо надання документів щодо нарахування страхового відшкодування, у т.ч. Звіту спеціаліста-автотоварознавця та ремонтної калькуляції щодо визначення суми матеріального збитку та відновлювального ремонту, відповідач не відреагував, тим самим затягуючи строки на звернення до суду. Відповідно до п. 33-1.1 статті 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем, як особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілим), виконано зобов'язання сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо - транспортної пригоди, а саме: а) надано для огляду належний йому транспортний засіб, б) повідомлено страховика про всі відомі позивачу обставини ДТП; в) надано для огляду та копіювання наявні у позивача документи, що стосуються дорожньо-транспортної пригоди. Вказані дії проведені у визначений Законом термін. Згідно вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ «СТ «Іллічівське» мала попередньо узгодити з позивачем, як з особою, яка має право на отримання відшкодування, розмір страхового відшкодування. Цього зроблено не було, про приблизну суму страхового відшкодування позивач дізнався лише зі слів представників ПрАТ «СТ «Іллічівське». Саме відшкодування, згідно вимог цього ж пункту Закону, відповідач мав виплатити протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто 07.10.2016 року. Дані обставини підтверджуються: полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ 7938409 з терміном дії від 29.03.2016 до 28.03.2017 року; копією заяви про страхове відшкодування від 08.08.2016 року; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №428610 від 18.06.2016 року; копією протоколу огляду транспортного засобу «Daewoo Lаnos», державний номерний знак [NUMBER] від 20.06.2016 року; копією постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.07.2016 року. Відповідно до звіту №049/16 від 07.07.2016 р. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, яке трапилось 18.06.2016 р. складає 27 534,72 грн. з ПДВ на замінні деталі. З огляду на положення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням податку на додану вартість має бути виплачена страховою компанією чи стягнута судом після надання документів про фактичне понесення таких витрат. Судами у таких випадках необхідно зясовувати наявність двох обставин: фактичне здійснення ремонту автомобіля; чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. До позовної заяви не додано акту виконаних робіт на підтвердження факту проведення ремонту, тому страхове відшкодування зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до ст.193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20%. Розрахунок розміру матеріального збитку відповідно до звіту №049/16 від 07.07.2016 р. здійснено разом з ПДВ, необхідно порахувати ПДВ від зазначеної суми. ПДВ = 20%, тому і сума з урахуванням ПДВ дорівнює 120%, тобто 100%+20%. Сума з урахуванням ПДВ = 27 534,72 грн. 27 534,72 грн. = 120%. 27 534,72 грн.*20% / 120% = 4 589,12 грн. розмір ПДВ. Таким чином, розмір матеріального збитку завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, яке трапилось 18.06.2016 р. складає 22 945 грн. 60 коп. без урахування ПДВ. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та перелічено підстави та умови відшкодування такої шкоди винною особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. ПрАТ «СТ «Іллічівське» застрахувало відповідальність особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21093 д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами. Своєю бездіяльністю відповідач не виконав зобов'язань передбачених договором страхування, не надав передбачену ним послугу, не проінформував в належний термін про визнання вимоги позивача чи про відмову у страховій виплаті. Таким чином, відповідач порушив вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням того, що діяльність відповідача як страховика, підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються згаданим Законом в частині, не врегульованій спеціальним законом. Це, зокрема, стосується й договорів (полісів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільг щодо сплати судового збору деякими категоріями осіб чи за відповідними позовами, тому при їх визначенні потрібно керуватися іншим законодавством України, зокрема, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (Ухвала судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 р. по справі № 405/7915/15-ц). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved