Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа на сороні позивача: Громадська організація «Комітет захисту прав міноритарних акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій та просить визнати дії, вчинені [PERSON] щодо продажу майна АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання АТЗТ «Полярна зірка» коштів за продаж даного майна незаконними та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення неправомірних дій в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO] працювала на Одеському міському хладокомбінаті з 21.12.1972 року, який 24.02.1994 року був перейменований на Акціонерне товариство закритого типу «Полярна зірка» (АТЗТ «Полярна зірка») до 03.03.2003 року. У 1994 році відбулася приватизація даного підприємства. Працівники стали акціонерами простих іменних акцій. 25 грудня 2003 року [PERSON]. було придбано 60 одиниць іменних акцій АТЗТ «Полярна зірка». Але дівиденди акціонерам підприємства було виплачено лише два рази. У зв*язку з вчиненням незаконних дій з боку генерального директора АТЗТ «Полярна зірка» [PERSON], пов*язаних з неотриманням та не внесенням грошових коштів на розрахунковий рахунок чи в касу АТЗТ "Полярна зірка», а також пов*язаних з банкрутством підприємства, [PERSON] було завдано моральної шкоди, а саме: робота на АТЗТ «Полярна зірка» була дуже важкою, вони працювали з ранку до ночі та виготовляли близько 500 тон морозива за літній період, що призвело до погіршення стану здоров'я позивача та спричинило ряд захворювань, які розвилися на підставі морального струсу, після її звільнення. Крім того, моральний струс позивачу був завданий діями відповідача щодо банкрутства підприємства та продажу майна тому, що вона сподівалася на безбідну старість отримуючи дивіденди за акції, які вони купували у підприємства. У зв'язку з втратою роботи та відсутністю виплат по дивідендам, позивач втратила престиж та ділову репутацію в очах оточуючих. Для налагодження стосунків її потрібно докладати дуже багато зусиль і навіть до теперішнього часу з деякими особами стосунки дуже натягнуті через проблеми, пов*язані зі складною ситуацією на АТЗТ «Полярна зірка». З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушена звернутися з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник Громадської організації «Комітет захисту прав міноритарних акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» та голова правління Зіпір А.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] працювала на Одеському міському хладокомбінаті з 21.12.1972 року, який 24.02.1994 року був перейменований на Акціонерне товариство закритого типу «Полярна зірка» (АТЗТ «Полярна зірка») до 03.03.2003 року, відповідно записів трудової книжки, відкритої на ім*я позивача 12.11.1968 року. Генеральним директором АТЗТ «Полярна зірка» був [PERSON]. У 1994 році відбулася приватизація даного підприємства. Працівники стали акціонерами простих іменних акцій. 25 грудня 2003 року [PERSON] було придбано 60 одиниць іменних акцій АТЗТ «Полярна зірка», відповідно сертифікату акцій Серії А № 061 від 25.12.2003 року. Але дівиденди акціонерам підприємства було виплачено лише два рази. Керівництво АТЗТ «Полярна зірка» пояснювало працівникам, що труднощі, які склалися в даній ситуації пов*язані з відсутнісю грошових коштів на розрахункових рахунках АТЗТ «Полярна зірка». Постановою Господарського суду Одеської області по справі № 7/441-06-13712 від 02 липня 2007 року, АТЗТ «Полярна зірка» була визнана банкрутом у зв'язку з наявністю заборгованості щодо сплати податків до державного бюджету та відсутності майна та грошових коштів у підприємства для погашення такої заборгованості. Але 11,15 березня 1999 року в м. Києві Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України було винесено рішення АС № 248ш/98 за позовом представників (по довіреності АТЗТ «Полярна Зірка» (Україна) Брилько Анатолія Миколайовича та Тулякова Марини Анатоліївни до фірми «RIAL Q4 LTD» (Швейцарія) про стягнення боргу у розмірі 252 886,74 доларів США. Позов представників АТЗТ «Полярна Зірка» - був задоволений частково і стягнуто з фірми «RIAL Q4 LTD» (Швейцарія) на користь АТЗТ «Полярна Зірка» 242 212,19 доларів США. В межах виконання вказаного рішення, вказану суму грошових коштів мало бути перераховано на рахунок АТЗТ «Полярна зірка», але відповідно до виписки від 27.12.2010 року по особовому рахунку, який використовувався АТЗТ «Полярна зірка», за період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року жодних коштів на виконання рішення арбітражного суду не надходило. Проте в мережі Інтернет на сайті Американської корпорації "Universal Business Ventures" було розміщено інформацію стосовно отримання грошових коштів у сумі 460 тис дол. США підприємством АТЗТ «Полярна зірка» у зв'язку з виконанням рішення міжнародного комерційного суду від 11, 15 березня 1999 року. Вказані обставини є підставою вважати, що [PERSON], як посадова особа АТЗТ "Полярна зірка" зловживаючи своїм службовим становищем, після отримання коштів за рішенням арбітражного суду від 11, 15 березня 1999 року, не вніс їх на розрахунковий рахунок чи в касу АТЗТ "Полярна зірка", що призвело до порушення прав міноритарних акціонерів АТЗТ «Полярна зірка», одним з яких є [PERSON] та порушення прав держави, щодо неотримання грошових коштів в якості податків. Дані обставини сприяли банкрутству підприємства, а також торкнулися виплати дивідендів працівникам АТЗТ «Полярна зірка», в тому числі [PERSON], що призвело до моральних страждань останньої. Також, в матеріалах судової справи міститься договір від 14.05.2002 року, укладений між генеральним директором АТЗТ "Полярна зірка" [PERSON] та ПП "Галина". Згідно листа Державної податкової адміністрації в Одеській області № 40920/9/29-0013 від 25.11.2011 року [PERSON] є засновником ПП "Галина". Відповідно до даного договору від 14.05.2002 року, до ПП "Галина" перейшло право власності на цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова, 15, придбаний за 614487,55 грн. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 січня 2013 року по справі № 5-546км13 встановлений факт, згідно з яким, відповідно додаткової експертної оцінки, вартість майна проданого ПП «Галина» на 14 лютого 2002 року складала 1 521 060 грн., а не 614 487,55 грн. за якою була продана, а також що у касу та на рахунок підприємства дані кошти від продажу не надходили. До того ж листом Управління охорони об'єктів культурної спадщини № 0115/1072 від березня 2011 року вказується, що цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова - це будівля колишньої жіночої гімназії (1893 р.) була прийнята під охорону держави рішенням Одеського облвиконкому від 15.08.1985р. №480, від 27.07.1971р. №391, як пам'ятник архітектури та історії місцевого значення. Крім того, управлінням охорони об'єктів культурної спадщини облдержадміністрації узгодження на відчуження вказаного пам'ятника за період з 01.01.2000 - 01.01.2003 рр. не надавалось. Представник позивача вказав, що до майна підприємства також входив дитячий садок, який знаходився за адресою: м. Одеса, Цегляний провулок, 7, який був проданий на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 1999 року генеральним директором [PERSON] ПП "Галина" в особі директора Венгера Аркадія Дмитровича. Дана будівля була продана за 54 000,00 (п'ятдесят чотири тисячі) гривень 00 коп. Також 03.04.2001 року між генеральним директором АТЗТ "Полярна зірка" [PERSON] та ТОВ "Анастасія-2000" було укладено договір купівлі-продажу. При цьому [PERSON], є засновником ТОВ "Анастасія-2000", що підтверджується листом Державної податкової адміністрації в Одеській області № 40920/9/29-0013 від 25.11.2011 року. Згідно даного договору до ТОВ "Анастасія-2000" перейшло право власності на житлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 106. Дана будівля булла продана за 126 644 (сто двадцять шість тисяч шістсот сорок чотири) тис. доларів США. Таким чином, за період з 1999 року по 2002 роки на рахунок АТЗТ «Полярна зірка» мало надійти грошові суми за продаж вище вказаного нерухомого майна. Однак, судом встановлено, що відповідно до виписки від 27.12.2010 року по особовому рахунку № 2600730020751 в Обласній Дирекції Укрсоцбанка, який використовувався АТЗТ «Полярна зірка», за період з 01.01.1998 року по 01.01.2003 року жодних коштів від ПП «Галина» в розмірі 614 487,55 гривень не надходило. Відповідно до листа Управління Національного банку України в Одеській області № 15-24/6949 від 15.11.2007 року встановлено, що з 2003 року на рахунках, які були відкриті АТЗТ «Полярна зірка» відсутні операції по розпорядженню коштами та всі рахунки були закриті у зв'язку в 2007 році у зв'язку з відсутністю по них руху коштів більше трьох років. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справи було винесено ухвали від 03 липня 2012 року по справі № 5-2936км12 та 24 січня 2013 року по справі № 5-546км13, якими встановлено незаконність дій посадових осіб (в тому числі [PERSON], як генерального директора) щодо продажу майна, яке належало ЗАТ «Полярна зірка». До того ж, 07.05.2004 року були проведені загальні збори акціонерів АТЗТ «Полярна зірка». В п.10 денного порядку загальних зборів було включено таке питання: "Затвердження угод". В результаті голосування збори постановили: "Затвердити умови угод щодо продажу наступного майна та нерухомості, що складається з цілісного майнового комплексу за адресою: м.Одеса, вул. Балківська, 106, та м.Одеса, вул. Мечнікова, 15". Але, згідно з Роз'ясненнями Державної комісії з цінних паперів і фондового ринку України № 24 від 10.11.1990 року формулювання питань, включених до порядку денного загальних зборів акціонерів, мають давати акціонерам змогу передбачити можливі рішення зборів з кожного питання. Включення до порядку денного зборів питання "Затвердження угод" без зазначення істотних умов цих угод, є неправомірним в зв'язку з тим, що такі дії порушують права акціонерів на попереднє ознайомлення з порядком денним загальних зборів акціонерів, що передбачено ст. 43 ЗУ "Про господарські товариства". З аналізу вищенаведених фактів також можливо встановити незаконність дій [PERSON], що призвело саме до моральних страждань позивача, приниження її честі та гідності в очах оточуючих, що підприємство, якому вона віддала більшість свого життя, незаконно розпродається, а [PERSON] втратила своє місце роботи, впевненість у майбутнє та проживання в достатку після виходу на пенсію. Також з пояснень позивача вбачається, що під час роботи на підприємстві до 1994 року, керівництво обіцяло працівникам безбідну старість, отримуючи дивіденди за акції, куплені ними у підприємства. Але, у зв'язку з незаконними діями посадових осіб АТЗТ «Полярна зірка», дане підприємство збанкротувало, позивач залишилася ні з чим, її перестали поважати друзі та знайомі, що призвело до приниження честі та гідності [PERSON], тому для налагодження свого життя та відновлення побуту після звільнення та банкрутства підприємства, її необхідно було прикладати суттєвих зусиль. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовженн я активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У зв'язку з тим, що честь, гідність, престиж та ділова репутація [PERSON] були принижені діями [PERSON], який призвів до банкрутства АТЗТ «Полярна зірка», їй необхідно було прикладати додаткових зусиль для налагодження свого життя, уклад якого було порушено через неможливість продовження громадських стосунків з оточуючими людьми. Крім того, судом встановлено, що через негаразди виниклі на підприємстві, які стали причиною скрутного матеріального становища позивача, суттєво погіршився її здоров*я. Відповідно до медичного дослідження [PERSON] від 21.02.2007 року, ренгенографії від 24.11.2008 року, консультативного висновку від 16.11.2011 року, виписки гастроентеролога з медичної карточки, дослідження 16.11.2011 року вбачається, що у зв'язку з банкрутством підприємства у позивача виникли хвороби, які розвилися на підставі морального струсу. З причини виникнення вказаних обставин, позивач втратив нормальний стан життя, з'явились незручності, пов'язані зі зміною звичного розкладу дня, виникли складнощі побутового характеру. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної шкоди. У зв'язку з вищенаведеним обставинами, враховуючи розумність, справедливість та розмір за яким було продано майно ЗАТ «Полярна зірка», а також той факт що дії [PERSON] призвели до банкрутування АТЗТ «Полярна зірка», на якому працювала позивачка [PERSON] та була його акціонером, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та моральну шкоду позивачу повинно бути компенсовано в розмірі 50 000 (п'ятдесяти тисяч) гривень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. У зв'язку з тим, що за подачу позову позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 500 (п'ятсот) гривень, то

Outcome: approved