Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON], інтереси якої по дорученню представляє [PERSON], 18 травня 2016 року звернулася до суду із позовом до ТОВ «СмілаЕнергоінвест», в якому посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів» просить визнати що він має право: на юридичну рівність (ч.1 ст.1 ЦК України); свободу договору (п.3 ч.1 ст.3, ст.627 ЦК України); свободу вибору послуги при реалізації послуги з централізованого опалення місць загального користування (п.1 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»); права на одержання інформації про послугу до її придбання і замовлення (п.4 ч.1 ст.4, ч.1 ст.15, п.5 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»); на отримання документів, що підтверджують надання відповідачем послуги з опалення місць загального користування (ч.8 ст.10, п.8 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Також просив визнати, що відповідачем порушено всі перераховані вище його права як споживача послуги, та визнати його право на не оплату незамовленої ним та не виконаної відповідачем послуги (п.2 ч.3 ст.202, ч.1 ст.901 ЦК України, ч.11 ст.10, п.4 ч.5 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»); право на відшкодування моральної шкоди, яку просив стягнути в сумі 43140 грн. Також просив визнати, що нею, згідно рішення Смілянської міської ради (протокол №1 від 01.02.2013р.) самостійно проведений перерахунок плати за МЗК і регулярно проплачувались нові рахунки за опалення МЗК та просить визнати, що ТОВ «СмілаЕнергоінвест» вказаного рішення не виконало та не провело перерахунку плати за місця загального користування; визнати, що з травня 2012 року, минув термін позовної давності на борг в розмірі 730 грн. 42 коп. Крім того просив постановити у справі окрему ухвалу щодо посадових осіб ТОВ «СмілаЕнергоінвест». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з жовтня 2004 року вона у своїй квартирі на законних підставах встановила індивідуальне опалення, яке функціонує і на даний час. Жодних договорів з відповідачем на отримання послуги по опаленню МЗК вона не укладала. Незважаючи на вказані обставини, відповідач протягом тривалого часу виставляє їй вимоги з оплати місць загального користування, які вона вважає безпідставними, та такими, що порушують наведені у позовних вимогах права її як позивача. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги позивача, та пояснив, що з жовтня 2004 року в квартирі позивача на законних підставах встановлено та функціонує індивідуальне опалення. Прилади централізованого опалення в квартирі відсутні так само як і відсутні прилади опалення місць загального користування в будинку №82 по вул. Кармелюка в м. Сміла. Більш того, квартира позивача опосередковано здійснює опалення місць загального користування, так як існують втрати тепла через її стіни. Правовідносин з ТОВ «СмілаЕнергоівнест» позивачка не має, і вона не укладала з даним товариством ніяких договорів, в звязку з чим просить задовольнити зазначені в позовній заяві вимоги. Також представник позивача зазначив, що позивач подала заяву про перегляд в звязку з нововиявленими обставинами рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року, відповідно до якого на користь ТОВ «СмілаЕнергоінвсет» з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнено заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування, а тому вважає, що таке рішення не набуло законної сили, та не повинне бути враховувати під час постановлення рішення по даній справі. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позовних вимог заперечив, та пояснив, що послугу з опалення місць загального користування відповідач надає, а позивач, як співвласник квартири отримує, дана обставина була встановлена рішенням суду, яке ніким не оскаржено по до апеляційного суду, а тому воно набуло законної сили та обставина отримання позивачем відповідної комунальної послуги є встановленою, та не підлягає доведенню в межах даної цивільної справи. Що стосується решти позовних вимог позивача, то вважає, що позивачем заявлені вимоги у спосіб, не передбачений законом, а тому в їх задоволенні також слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи сторін висловлені під час судового розгляду, судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON], є співвласником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі, на законних підставах встановлено індивідуальне опалення, тому послуга з централізованого опалення відповідної квартири їй не надається. Зазначена обставини сторонами не заперечується, а на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог заперечує факт надання відповідачем та відповідно, отримання нею послуги з централізованого опалення місць загального користування в будинку, де знаходиться її квартира. Разом з тим, відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року, яке ніким в апеляційному порядку не оскаржувалось, та набрало законної сили 02 лютого 2016 року, встановлено, що ТОВ «СмілаЕнергоінвест» свої обовязки по теплопостачанню місць загального користування будинку №80 по вул. Кармелюка в м. Сміла виконує належним чином, та відповідач зобовязаний їх оплачувати. Судження представника позивача про те, що позивачем подано заяву про перегляд в звязку з нововиявленими обставинами рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року, відповідно до якого на користь ТОВ «СмілаЕнергоінвест» з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнено заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування, а тому суд не має права враховувати його під час постановлення рішення по даній справі, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, так як подача заяви про перегляд рішення в звязку з нововиявленими обставинами не зупиняє дію рішення, яке вступило в законну силу. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Приймаючи рішення щодо інших перерахованих вище позовних вимог [PERSON], суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Звертаючись до суду із перерахованими вище позовними вимогами, зокрема щодо визнання існування права на юридичну рівність (ч.1 ст. 1 ЦК України); права на свободу договору (п.3 ч.1 ст. 3, ст. 627 ЦК України); права на свободу вибору послуги (п.1 ч.1 ст.21 ЗУ "Про захист прав споживачів"); права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу до її придбання і замовлення, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору ( п.4, ч.1 ст.4, ч.1 ст.15, п.5 ч.1 ст.21 ЗУ "Про захист прав споживачів"); права на отримання документів, які підтверджували надання послуги (ч.8 ст.10, п.8 ч.1 ст.21 ЗУ "Про захист прав споживачів"); права на не оплату не замовленої споживачем та не виконаної виконавцем послуги з централізованого опалення місць загального користування без згоди споживача, замовника (абз.2 ч.3 ст.202, ч.1 ст.901 ЦК України, ч.11 ст.10; п.4 ч.5 ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів"); права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла- Енергоінвест» (ч.1 ст.23 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів"), - позивач просить суд визнати існування у нього декларативних прав, які встановлені зазначеними ним нормами Закону, та посилається у своїх позовних вимогах на відповідні акти цивільного законодавства як на докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Крім того, у подальшому переліку позовних вимог позивач просить суд визнати, що відвідачем під час надання йому комунальної послуги порушено зазначені права споживача, із посиланням на вимоги ЦК України та ЗУ "Про захист прав споживачів", при цьому не вказує які саме дії відповідача, на його думку є такими, що порушують кожне конкретно визначене ним право, а саме: право на юридичну рівність; право свободу договору; право на свободу вибору послуги та на свободу волевиявлення; права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу до її придбання і замовлення, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору; права на отримання документів, які підтверджували надання послуги. Таким чином, позивачем, у зазначених позовних вимогах не наведено як субєктивного права, за захистом якого він звернувся, так і характеру його порушення, тобто спосіб захисту цивільного права обраний позивачем є таким, що не передбачено вимогами закону. Також судом встановлено, що обставини, на які позивач вказує як на підставу своїх позовних вимог, були предметом судового розгляду у цивільній справі за позовом ТОВ «СмілаЕнергоінвест» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В, та рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідна послуга позивачу надається, та вимога відповідача про оплату такої послуги є законною, отже такою що не порушує положень Закону України "Про захист прав споживачів". Що стосується вимоги позивача про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог предявлених ТОВ «Сміла Енергоінвест» в межах іншої цивільної справи, шляхом визнання судом, що з травня 2012 року минув термін позовної давності на борг позивача перед відповідачем в розмірі 730 грн. 42 коп., то така вимога не може бути розглянута в даній справі, крім того вона була предметом судового розгляду у цивільній справі за позовом ТОВ «СмілаЕнергоінвест» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та у її задоволенні було відмовлено. Враховуючи ті обставини, що суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті, похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди, також, не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні кожної із заявленою в позові [PERSON] позовної вимог - слід відмовити.

Outcome: dismissed