Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в Рівненській міській суд з позовними вимогами до АТ «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне регіональне управління ПАТ «Фінанси та Кредит» [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та зняття заборони з майна. В своїх позовних вимогах,змінених відповідно до ст.31 ЦПК України ,зазначає, що Як вбачається з рішення Рівненського міського суду від 25.11.2010 р. №2о-284/10 вона та Відповідач 1 проживали і проживають однією сім'єю з 27.07.1993 р.. За цей час у нас народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] 17.09.2004р. між [PERSON] та Приватним підприємством-фірма «Геокс» укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину) по [ADDRESS] загальною площею 249,2 кв.м., розрахунок по ньому проведений Відповідачем 1 коштами із спільного з нею сімейного бюджету. В подальшому позивачем та Відповідачем 1 за спільні сімейні кошти придбано і земельну ділянку площею 0,0601 га по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2004р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], для обслуговування наведеної вище будівлі. При посвідченні даного договору вона ,як дружина давала свою письмову згоду на укладення даного договору .В подальшому даний об'єкт реконструйовано та створено новий об'єкт -кафе-піцерію, яка прийнята в експлуатацію актом державної технічної комісії від 28.12.2004р.. Як вбачається з даного акту загальний будівельний об'єм даного нерухомого майна становить 1120,0 кв.м. Тобто ними було створено фактично нову будівлю з частковим використанням матеріалу старої будівлі. Вартість кафе-піцерії істотно перевищує вартість приміщення магазину. Так відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (магазину) вартість цього майна становила 889 140грн., а вартість кафе-піцерії становить 4 630 800 грн. Оскільки реконструкція приміщення магазину під кафе-піцерію з частковим використанням матеріалів з приміщення магазину здійснювалась за спільні кошти Позивача і Відповідача 1, відповідно вони є співвласниками даного нерухомого майна, а саме майно, відповідно до ст.60,61,62 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. 29.08.2008р. між [PERSON] та АТ Банк «Фінанси та кредит» укладені іпотечні договори . По договору іпотеки, в забезпечення зобов'язань по кредитному договору, без погодження та письмової нотаріально посвідченої згоди Позивача, було передано будівлю кафе-піцерії та земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. Одночасно на дані об'єкти було встановлено заборону щодо відчуження чи іншого розпорядження майном. При оформленні наведених вище договорів Відповідач 2 був повідомлений Відповідачем 1 щодо обставин спільного проживання з Позивачем однією сім'єю, враховуючи, що Позивач і Відповідач 1 є досить відомими особами у місті Рівне і дані факти були загальновідомі. Крім цього Відповідачем 1 дані обставини письмово вказувались при оформленні заявки на кредит у банку і при первинному поданні документів він був присутній у банку разом із Позивачем де спільно, всіма зацікавленими сторонами, обговорювались умови кредиту та були надані паспортні дані Позивача (ксерокопія паспорта), які знаходяться у кредитній справі у Відповідача 2. Але в подальшому, вже без відома та письмового погодження з Позивачем, кредитний договір було підписано на зовсім інших умовах ніж ті що обговорювались на попередіній зустрічі в банку та передано в іпотеку майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Але, за даних обставин, Відповідачем 1 та Відповідачем 2 було фактично позбавлено Позивача права на власний розсуд розпоряджатись своєю частиною даних об'єктів нерухомості, що є грубим порушенням ст.319,321 ЦКУ та ст.60,61,62,63,64,65,67 Сімейного кодексу України. У зв»язку з чим просить заявлені позовні вимоги задоволити в повному обсязі. В поданих письмових запереченнях представник АТ «Банк Фінанси та кредит» позовні вимоги не визнав виходячи з наступного. що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 16.04.2014 р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, апеляційну скаргу ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» задоволено, рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки - скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. У решті рішення залишено без змін.Заявою від 24.12.2013 р. про уточнення та доповнення позовних вимог по справі позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №682/08-МК від 29.08.2008 р. з тих підстав, що даний кредитний договір укладено без її згоди як особи, яка з 1993 р. проживала і проживає наданий час у цивільному шлюбі з [PERSON] Договір виходить за межі дрібного побутового, а також те, що підписання даного договору впливає на її майнові права та інтереси.Вважаємо, що дані вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки в рішенні суду, яке набрало законної сили зазначено, що: «при розгляді справи судом встановлено, що у момент укладення кредитного договору №682/08-МК від 29 серпня 2008 року було дотримано вимог встановлених ст.ст. 1048-1052,1054 ЦК України та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов 'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; відповідальність сторін за невиконання або неналеоісне виконання умов оговору.» Отже судом визнано, що Банком ніяким чином не порушено норми діючого аконодавства при укладенні Кредитного договору, а отже не порушено ці норми при кладенні похідного від Кредитного договору - Іпотечного договору. Згідно статті 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення троку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання леляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду :прави апеляційним судом.Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними шмогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну іимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом )акти і правовідносини.Просить відповити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач та представник позивача в повному обсязі підтримали свої позовні вимоги , зазначені в позовній заяві від 04 липня 2014 року. Представник позивача додатково суду пояснив звернути увагу на обставину,зазначену в мотивувальній частині рішення апеляційного суду Рівненської області .Просять суд Визнати об'єкти нерухомого майна приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку, які знаходиться за адресою [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним договір іпотеки №01/682/08-МК від 29.08.2008р. укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (на сьогодні ПАТ«Фінанси та кредит») та зняти заборону з нерухомого майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], визнати недійсним кредитний договір №682/08-MK від 29.08.2008р. укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги визнали в повному обсязі. Суду пояснили,що з 27 липня 1993року [PERSON] проживає спільно однією сім»єю як чоловік та дружина з [PERSON]. Від спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 1998 року народження. Він не заперечує факт підписання 29.08.2008 року договорів кредиту та іпотеки з ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", однак зазначає,що під час підписання договору погано себе почував у зв»язку з тим,що напередодні його сильно побили. Зауважує , що всі документи підписував не читаючи, оскільки він є італійцем та не вміє читати по українські. Просить позовні вимоги задоволити, оскільки з позивачем [PERSON] він проживає спільно однією сім»єю як чоловік та дружина з 1993 року, приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку в [ADDRESS] придбані ним за спільні сімейні кошти. Договори кредиту та іпотеки підписав без згоди дружини. В судовому засіданні представник ПАТ«Фінанси та кредит» позовні вимоги не визнав в повному обсязі по підставах наведених в письмових запереченнях. Додатково обґрунтовує, що встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю на підставі ст. 74 СК України пов'язується з набранням законної сили рішенням суду від 25.11.2010 року по справі №2о-284/10, яким такий юридичний факт встановлений. У зв'язку із цим, вважає, що момент набрання даного рішення суду законної сили, після укладення договору іпотеки не впливає на зміст правовідносин, які склалися у зв'язку із укладенням договору іпотеки оскільки на момент укладення оспорюваного правочину єдиним власником спірного майна є іпотекодавець. Також, вважає , що під час укладання Кредитного договору №682/08-МК від 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", позичальником особисто було подано заяву в якій вказав, що "він ні в зареєстрованому шлюбі ні в інших фактичних шлюбних відносинах не перебуває, і вказана Кредитному договорі приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку в [ADDRESS] - придбавав за власні кошти, дане майно не являється спільні: сумісною власністю, а є його приватною власністю.Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог . Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Рішенням Рівненського міського суду від 17.01.2014 року [PERSON] задовольнити частково. Визнано недійсним Іпотечний договір №01/682/08-МК від 29.08.2008року укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3411.Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" укладено кредитний договір № 01/682/08-МК на суму 3 000 000,00 грн. та в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором укладено договір Іпотеки №01/682/08-МК, за яким в заставу передано приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку в [ADDRESS]. При розгляді справи по суті факт укладання зазначених договорів не заперечується сторонами та підтверджується третьою особою [PERSON] Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 квітня 2014 року Рішенням Рівненського міського суду від 17.01.2014 року в частині визнання недійсним Іпотечного договору №01/682/08-МК від 29.08.2008року укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3411 скасовано. Відповідно до мотивувальної частини рішення апеляційного суду Рівненської області встановлено, що рішення суду про факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 27 липня 1993 року не є преюдиційним фактом встановленим у рішенні суду з тих підстав, що АТ «Банк Фінанси та кредит» не був на той час стороною спору. У матеріалах справи відсутні докази,які свідчили б,що приміщення кафе-піцерії та земельна ділянка в [ADDRESS] належать позивачу на праві спільної сумісної власності з [PERSON]. Судом таке право також не визнавалось. При розгляді даної справи по суті, суд приймає до уваги подану позовну заяву від 04.07.2014 року ,відповідно до ст.31 ЦПК України ,оскільки вказана позовна заява [PERSON] перебувала в провадженні Рівненського міського суду ,однак ухвалою суду була зупинена до розгляду справи [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору №01/682/08-МК від 29.08.2008 року. Отже, станом на сьогоднішній день подаючи позовну заяву у новій редакції з проханням, прийняти рішення щодо визнання майна переданого в іпотеку спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача 1, суд вважає, що хоча предметом вимог по даній справі є теж визнання договору іпотеки недійсним, але обґрунтування та докази є частково іншими. В судовому засіданні судом приймається до уваги, доводи позивача про факт спільного проживання з 27 липня 1993 року з [PERSON], оскільки як встановлено в судовому засіданні, від спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON], 1994 року народження та [PERSON], 1998 року народження. Крім того, з оглянутої трудової книжки [NUMBER] [PERSON],[INFO] вбачається, що з 07.12.1993 року по 15.04.2005 р. працювала на підприємствах, засновником або директором буд [PERSON]. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем №1 [PERSON]. Відповідно до пояснень позивача та долучених до них письмових доказів судом встановлено, що 17.09.2004р. між [PERSON] та Приватним підприємством-фірма «Геокс» укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (магазину) по [ADDRESS] загальною площею 249,2 кв.м. .Також було придбано і земельну ділянку площею 0,0601 га по [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2004р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] , для обслуговування наведеної вище будівлі. При посвідченні даного договору Позивач [PERSON] надала свою письмову згоду на укладення даного договору. Згода на придбання земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) по [ADDRESS] загальною площею 249,2 кв.м. , яка надана приватному нотаріусу під час підписання угоди підтверджує, той факт що на момент укладання вказаних договорів [PERSON] та [PERSON] проживали спільно сім»єю , без укладення шлюбу. В подальшому даний об'єкт реконструйовано та створено новий об'єкт -кафе-піцерію, яка прийнята в експлуатацію актом державної технічної комісії від 28.12.2004р. . Як вбачається з даного акту загальний будівельний об'єм даного нерухомого майна становить 1120,0 кв.м. Вказане підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, підтверджується відповідачем [PERSON] та не заперечується представником відповідача АТ «Банк Фінанси та кредит». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні стороною відповідача не надано жодного доказу на спростування доводів позивача. Згідно ст.74 Сімейного кодексу України Якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю , але не перебували у шлюбі між собою , майно, набуте ними за час спільного проживання , належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка , які не перебувають у шлюбі між собою , поширюються положення Г лави 8 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене,позовні вимоги [PERSON] про визнання сумісною власністю її та [PERSON] на об'єкти нерухомого майна приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку, які знаходиться за адресою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України « Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого , що укладений другим із подружжя буз її його згоди якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також; договорів стосовно цінного майна , згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.» З досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що позивач [PERSON], як дружина [PERSON] своєї письмової згоди на укладання 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" договору Іпотеки №01/682/08-МК, за яким в заставу передано приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку в [ADDRESS], не надавала. Статтею 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права, визнання правочину недійсним, зміна правовідношення Відповідно до ст.578 ЦК України «Майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу лише за згодою усіх співвласників». Частиною 2 ст.369 ЦК України встановлює, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності , здійснюється за згодою всіх співвласників . Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном , який підлягає нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном , вчинений одним із співвласників , може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин , необхідних повноважень». При таких обставинах укладений 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит"договір іпотеки слід визнати недійсним, так як він укладений сторонами правочину без згоди співвласника спільного сумісного майна - позивача по справі [PERSON], що суперечить вимогам актів цивільного законодавства За таких обставинах позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору іпотеки підлягають до задоволення. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача, що під час укладання Кредитного договору №682/08-МК від 29 серпня 2008 року [PERSON] та особисто подано заяву посвідчену Приватним нотаріусом [PERSON], в якій вказав, що він ні в зареєстрованому шлюбі ні в інших фактичних шлюбних відносинах не перебуває і вказана в Кредитному договорі приміщення кафе-піцерії та земельну ділянку в [ADDRESS] - придбавав за власні кошти, дане майно не являється спільною сумісною власністю, а є його приватною власністю, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами та приймає до уваги пояснення [PERSON] про те, що він є громадянином Італії , а тому не вміє читати українською мовою, підписував надані йому документи без їх ознайомлення. В задоволенні решти позовних вимог позивача [PERSON] судом відмовлено виходячи з наступного. Судом встановлено, що свої позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору були предметом судового розгляді та досліджувались в судових засіданнях за участю позивача та відповідачів. Рішенням Рівненського міського суду від 25 квітня 2013 року у задоволенні позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Північно-Західне регіональне управління " АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання недійсним кредитного договору №682/08-МК від 29 серпня 2008 року відмовити. Рішення суду вступило в законну силу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи , щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні ні позивачем [PERSON] , ні її представниками не надано суду жодного іншого доказу неправомірності дій відповідача при укладанні кредитного договору та підстав для його скасування. За таких обставин зазначені позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. На підставі ст.ст. 1,5,6 Закону України «Про іпотеку», ст. ст.ст.16,369 ЦК України ,ст.74 Сімейного Кодексу України

Outcome: partial