Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк") звернулося до суду 04 серпня 2015 року з позовом, вказавши, що 06 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0Г12И4871Д, відповідно до якого остання отримала кредит в національній валюті у розмірі 96\~100,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у кредитному договорі, з терміном повернення не пізніше 05 листопада 2027 року. 15 січня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено метод нарахування процентів за договором та порядок нарахування штрафних санкцій. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 60 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 0Г12И4871 -П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором за невиконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Позивач виконав покладені на нього кредитним договором зобовязання, однак [PERSON] не здійснює платежів для погашення заборгованості по кредиту з серпня 2014 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання, станом на 29 липня 2015 рік заборгованість за кредитним договором № 0Г12И4871Д від 06.11.2006 р. складає 66843,69 грн., а саме: - 57\~077,93 грн. кредитна заборгованість; - 7\~881,46 грн. заборгованість по процентам; - 1,33 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; - 1\~884,30 грн. пеня за прострочення сплати процентів. Тому позивач просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0Г12И4871Д від 06.11.2006 р. у розмірі 66\~843,69 грн., а також витрати по справі судовий збір в сумі 668,44 грн. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0Г12И4871Д (а.с.4-9 копія договору). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, кредит надається позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника), а саме на: придбання нерухомості. Згідно п. 1.1 договору банк зобовязувався надати [PERSON] кредитні кошти (кредит) в національній валюті в сумі 96100,00 грн., а [PERSON] зобовязувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) та сплатити проценти, комісію плату в порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Пунктом 1.2.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 05 листопада 2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.3.1. сторони погодили, що за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00% річних. По закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2. даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Згідно п. 7.1. кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором , зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини_ та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством на момент її нарахування. 15 січня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої змінено метод нарахування процентів за договором та порядок нарахування штрафних санкцій (а.с. 10-11 копія угоди). В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 06 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 0Г12И4871-П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором за невиконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.12-13 копія договору). [PERSON] як позичальник, порушила взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків, станом на 29 липня 2015 рік заборгованість за кредитним договором № 0Г12И4871Д від 06.11.2006 р. складає 66843,69 грн. (а.с. 20-27 розрахунок), а саме: - 57\~077,93 грн. кредитна заборгованість; - 7\~881,46 грн. заборгованість по процентам; - 1,33 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; - 1\~882,97 грн. пеня за прострочення сплати процентів. 22 квітня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 29.07.2015 р. вимоги банку залишені без задоволення (а.с. 14-19 - копії вимог, поштових повідомлень). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови від\~30.03.2012\~№\~5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Згідно ч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не виконували належним чином умови кредитного договору, а отже порушили взяті на себе грошові зобовязання, тому з них в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість в розмірі 66\~843,69 грн. та судовий збір в розмірі 668,44 грн. відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України. Згідно ч. 5,6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від\~17.10.2014\~№\~10, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно\~ до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved