Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням поданої в порядку ст. 31 ЦПК України заяви про уточнення вимог, просять визнати за ними, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 31 серпня 2014 року, майнові права забудовника житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Руська, 87а. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями [PERSON], померлого 31.08.2014 року, після смерті якого відкрилась спадщина в вигляді земельної ділянки площею 600 кв. м. за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Руська, 87а та майнові права забудовника на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований на вказаною адресою. Спадщина позивачами прийнята в порядку ст. 1269 ЦК України шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. В видачі на імя позивачів свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 87а по вул. Руська в м. Красноармійську нотаріусом відмовлено з причини того, що будівництво домоволодіння не було завершене, право власності на обєкт нерухомості не було оформлене, а незавершений будівництвом будинок не може входити до складу спадщини. Захист оспорюваних прав [PERSON] можливий лише в судовому порядку в спосіб визнання за спадщиною за законом майнових прав забудовника. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслали на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в їх відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог не надають, будь-яких клопотань та заяв не заявляють. Представник позивача [PERSON] [PERSON] (діючий на підставі довіреності) надав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому уточнені позовні вимоги своєї довірительки підтримав. Відповідач [PERSON] міська рада Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому по суті позовних вимог висловлено відсутність будь-яких заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є дружиною [PERSON]. Родинні відносини підтверджено відомостями в паспорті позивача про сімейний стан, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2015 року. [PERSON] є донькою [PERSON]. Родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача. 31 серпня 2014 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-НО № 792716), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги спадщини після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], донька [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З паспорту серії ВЕ 187110, ВС 840745 вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку за адресою проживання спадкодавця [PERSON] на момент його смерті. Таким чином, [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями, які прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, позивачі в строк ст. 1270 ЦК України, подали до державної нотаріальної контори зави про прийняття спадщини. 10 липня 2015 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області заведено спадкову справу № 71/2015 після померлого 31.08.2014 року [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Реалізуючи вказану правову норму, [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори. 5 листопада 2015 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями спадкового майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] Спадщина, на яку в рівних частках (по 1/2 кожному) видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, розташованої за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Руська, 87а, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 135217, виданого 31.07.2000 року [PERSON] міською радою Донецької області. Постановою приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області від 12 листопада 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачам [PERSON], [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Руська, буд. 87-а. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно постанови приватного нотаріуса від 12 листопада 2015 року причиною відмови в видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину в вигляді житлового будинку № 87а по вулиці Руська в м. Красноармійську Донецької області стало не надання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. При цьому, відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Так, відповідно до змісту ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації. Таким чином, до завершення будівництва, здачі будинку в експлуатацію і державної реєстрації право власності на будинок у забудовника виникнути не може. Але до моменту завершення будівництва забудовник має майнові права на об'єкт, що полягають в праві забудовника в порядку встановленому законом набути право власності на об'єкт нерухомості після прийняття його в експлуатацію. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права забудовника можуть бути предметом спадкування. Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. За змістом ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. Вказане свідчить про правомірність відмови нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння № 87а по вул. Руська в м. Красноармійську Донецької області, оскільки, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, тому спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" забудовник - це особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва об'єкта містобудування. Зі змісту ст. 105 ЦК України (в редакції 1963 року) вбачається, що для того, щоб будівництво здійснювалось згідно вимог закону, воно повинно проводитись з дозволу, з належно затвердженим проектом, без порушення будівельних норм і правил. Аналогічні норми закріплено і в ст. 376 ЦК України. Так, на підтвердження наявності прав забудовника у спадкодавця позивачами надано наступні докази: - рішення № 19 виконкому [PERSON] міської ради від 09.10.1974 року про відведення в користування [PERSON] земельної ділянки площею 600 кв. м. по вулиці Руська, 87а в м. Красноармійську Донецької області; - акт про відведення земельної ділянки, виданий 20.10.1974 року управлінням головного архітектора; - проект планування та забудови земельної ділянки; - рішення № 269 на здійснення будівельних робіт, видане 28 жовтня 1997 року [PERSON] міською радою; - договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 28 жовтня 1974 року, нотаріально посвідчений та зареєстрований за № 5415; - рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 67 від 19.02.1992 року про додаткове відведення [PERSON] до земельної ділянки № 87а по вул. Руська в м. Красноармійську ділянку площею 400 кв.м. в рахунок вільної землі. Відповідно до даних наданих комунальним підприємством «БТІ м. Красноармійська» по вул. Руська, 87а в м. Красноармійську побудовано домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» з мансардою загальною площею 114,1 кв.м., в тому числі жилою 41,2 кв.м. (1982 р. побуд.), з тамбуром «а-1» (1984 р. побуд.), тамбуром «а1-1» (1984 р. побуд.), навісом «а2-1» (1984 р. побуд.), ганком «а3-1» (1984 р. побуд.), літньої кухні «Б-1» (1975 р. побуд.) з тамбуром «б-1» (1975 р. побуд.), сараїв «В-1» (1977 р. побуд.), «З-1» (1991 р. побуд.), «К-1» (1991 р. побуд.), гаражу «Г-1» (1977 р. побуд.), погрібу «Пг-1» (1976 р. побуд.), літнього душу «Е-1» (1983 р. побудови), вбиральні «Ж-1» (1983 р. побуд.), навісу «Л-1» (1991 р. побуд.), вимощення І (1982 р. побуд.), вимощення ІІ (1982 р. побуд.), колодязю (1976 р. побуд.), огорожі № 1 (2005 р. побуд.), воріт № 2 (2005 р. побуд.). При цьому даних про самовільні побудови не вказано. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків і споруд. З положень цього та інших законів України, що регулюють будівельну діяльність, забудова як діяльність, результатом якої є створення нового об'єкта нерухомого майна, складається з таких стадій: - придбання земельної ділянки у власність чи користування для забудови; - отримання дозвільної документації на будівництво; - власне будівництво; - введення об'єкта будівництва в експлуатацію і державна реєстрація права власності на нього. В судовому засіданні належно допустимими доказами підтверджено, що [PERSON] отримано дозвільну та проектну документацію на будівництво житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Руська, 87а, будівельні роботи здійснювалося згідно із законом. Суд, враховуючи вищенаведене, той факт, що будівництво відбувалося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, інформація про закінчення будівництва житлового будинку в матеріалах справи відсутня, приходить до висновку, що до спадкоємців за законом першої черги [PERSON], [PERSON] переходить право забудовника житлового будинку № 87а по вул. Руська в м. Красноармійську Донецької області після смерті [PERSON], в тому числі, право здачі будинку в експлуатацію, на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку та отримання на своє імя документів про право забудовника, а до здачі спірного будинку в експлуатацію слід вважати його незавершеним будівництвом. Такий висновок узгоджується з розясненнями, які містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі ст. ст. 1220, 1221, 1222, 1241, 1261, 1266, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved