Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 05.11.1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON]. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилася проживати з позивачем. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться та не спілкується з дитиною. Вихованням дитини та забезпеченням повністю займається позивач. Так, дитина навчається в загальноосвітній школі №19 м. Житомира, знаходиться на обліку в дитячій поліклініці №1 Корольовського району м. Житомира та на протязі 2015 року двічі хворіла і догляд за нею здійснювала мати. Крім того, згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, однак, від сплати аліментів ухиляється та заборгованість по аліментам становить 21 774,50 грн.. Вироком суду 13.08.2015 року відповідача засуджено за ч.1 ст.164 КК України. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та просить в інтересах дитини позов задовольнити. Прокурор у судовому засіданні просить в інтересах дитини позовні вимоги задовольнити. Дитина сторін [PERSON], [INFO], у судовому засіданні у присутності педагога пояснила, що батько раніше приходив додому п'яний та влаштовував сварки, а зараз він не приходить і не дзвонить, не вітає з днем народження та не купує одяг, не лікує, коли вона хворіє, та не цікавиться її навчанням. Вона розуміє, що вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав її батька та не заперечує проти цього. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.53). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дитини сторін, свідків, висновок органу опіки і піклування, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.5). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2013 року шлюб, укладений 05.11.1993 року між [PERSON] і [PERSON], розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 19.03.2013 року і до повноліття дитини (а.с.6). Як вбачається з довідки ПАТ "Житомирський завод огороджувальних конструкцій" №78 від 16.03.2016 року (а.с.7) [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. З акту обстеження умов проживання від 15.09.2016 року (а.с.58) вбачається, що умови проживання [PERSON] задовільні. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики від 23.02.2016 року (а.с.8) [PERSON] навчається в 6-А класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №19 м. Житомира, систематично відвідує навчальний заклад. Вихованням і доглядом за дитиною займається мама - [PERSON]. Вона підтримує зв'язок з класним керівником, систематично відвідує класні збори, піклується про здоров'я, навчання та розвиток дитини. Батько дитини за період навчання в школі не цікавився навчанням дитини, батьківські збори не відвідував та не спілкувався з класним керівником. Згідно довідки Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області №27/9228 від 25.05.2016 року станом на 01.05.2016 року [PERSON] має заборгованість по аліментам на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 23 236,69 грн. (а.с.31). Як вбачається з вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 13.08.2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України (а.с.12-13, 32-33). Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №910 від 21.09.2016 року (а.с.59), [PERSON] злісно ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання дочки, станом здоров'я, фізичного розвитку, навчанням дитини не цікавиться, зловживає спиртними напоями, має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. [PERSON] не бере участі у підготовці доньки до дорослого життя, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями з приводу досягнень дочки, не забезпечує належного контролю за навчанням дитини. Свідки [PERSON] і [PERSON] - сусіди позивача у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння влаштовував скандали, погрожував дружині в присутності дитини та донька його дуже боялася. Після розірвання шлюбу батько з дитиною не спілкується, не приходить та не цікавиться нею. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст.12 "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved