Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

25.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третьої особи - міського голови м. Дрогобича - Кучми Т.Я., в якому просить поновити його на посаді директора - головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області з 27.09.2017 року та стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 16.12.2016 року він був прийнятий на посаду директора - головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області згідно укладеного контракту терміном на три роки, а саме по 15.12.2019 року включно. 26.09.2017 року розпорядженням міського голови м. Дрогобич за № 522-р його було звільнено з займаної посади. Вважає, що його звільнення проведено незаконно, а причини звільнення, які відзначені в розпорядженні, не відповідають дійсності. Зазначає, що усно йому було повідомлено, що контракт розірвано через протермінування ліцензії на наркотичні засоби, за що він особисто згідно посадової інструкції відповідальності не несе. Просить поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді від 26.10.2017 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до попереднього розгляду на 06.11.2017 року. 06.11.2017 року попередній розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою позивача на 20.11.2017 року. 20.11.2017 року попередній розгляд справи відкладено на 12.12.2017 року у зв'язку з клопотанням представника відповідача про неможливість взяти участь в судовому засіданні. 12.12.2017 року, 23.01.2018 року позивач в підготовче судове засідання не з'явився, подавши клопотання про неможливість взяти участь в судовому засіданні через відрядження, в якому він перебуватиме до 29.06.2018 року. В підготовчому судовому засіданні 23.01.2018 року представник відповідача заявив клопотання про розгляд даної справи у спрощеному позовному провадженні, яке призначене зокрема, для розгляду справ, що виникають з трудових відносин, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Ухвалою від 23.01.2018 року постановлено розглядати дану справу у порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 24.01.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на даний позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні його позову за недоведеністю та безпідставністю. Вказує, що позивачем було порушено умови контракту та посадової інструкції. Крім цього, звертає увагу, що 19.09.2017 року за вих. № 835, начальник відділу охорони здоров'я В. Чуба на ім'я міського голови надав службову записку, якою доводить до відома, що 05.09.2017 року в КНП "Стебницька міська лікарня" правоохоронними органами проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо умов обігу наркотичних засобів та прекурсорів, в ході якої встановлено, що в КНП "Стебницька міська лікарня" здійснювався обіг наркотичних засобів та психотропних речовин з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року без чинної ліцензії з обігу наркотичних засобів, так як попередня ліцензія діяла до 12.05.2017 року, а нова ліцензія почала діяти з 15.06.2017 року. Для отримання нової ліцензії керівником закладу було подано пакет документів після закінчення дії попередньої ліцензії. З доповідної записки начальника відділу охорони здоров'я В. Чуба від 26.09.2017 року за № 855 вбачається, що провівши детальний аналіз роботи директора - головного лікаря підприємства [PERSON] в частині обігу наркотичних засобів в Стебницькій міській лікарні в період відсутності ліцензії на обіг вказаних препаратів з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року встановлено, що директором - головним лікарем підприємства [PERSON] допущено ряд грубих порушень, а саме: п. п. 1, 3 розділу 1, п. 1, 2.21, 2.24, 2.5, 4.3 розділу 2 контракту укладеного з [PERSON] від 16.12.2016 року; п. п. 1, 3, 2.1, 2.10, 2.12, 2.15, 2.25, 2.34 посадової інструкції директора - головного лікаря КНП "Стебницька міська лікарня" [PERSON], яка підписана ним 16.12.2016 року; п. 1.4, абзац 1 п. 3.1, абзац 4 п. 3.2, п. п. 4.1, 7.1.1, 7.1.4, 8.4.13, 8.5 Статуту КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області. Натомість, в своєму поясненні від 11.09.2017 року [PERSON] повідомляє, що 05.09.2017 року працівником управління протидії наркозлочинності було проведено перевірку дотримання правил використання наркотичних засобів та при перевірці виявлено, що в період з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року в КНП "Стебницька міська лікарня" здійснюється обіг наркотичних засобів та психотропних речовин без чинної ліцензії з обігу наркотичних засобів, так як попередня ліцензія діяла до 12.05.2017 року, а нова ліцензія почала діяти з 15.06.2017 року. Також, в матеріалах справи відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області наявний лист Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 26.09.2017 року за № 18/9/44/06-2017 року, з якого вбачається, що в зв'язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12017140110001819 від 05.09.2017 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, в якому просять надати усі документи, що стали підставою для призначення на посаду директора - головного лікаря КНП "Стебницька міська лікарня" [PERSON] Таким чином, вважає, що в діях [PERSON] наявне грубе порушення та невиконання своїх обов'язків, передбачених контрактом, що є порушенням п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, яким встановлено, що підставами припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом. В подальшому, від [PERSON] 12.03.2018 року до суду подано відповідь на відзив виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, в якій останнім відзначено, що вважає причини звільнення його з роботи безпідставними та необґрунтованими, в розпорядженні міського голови Дрогобича Кучми Т.Я. від 26.09.2017 року за № 522 «Про розірвання контракту та звільнення директора-головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради лише перераховано пункти контракту, укладеного зі ним 16.12.2016 року, пункти посадової інструкції директора-головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради та пункти Статуту Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради. Проте жодного слова не сказано про причину його звільнення з роботи. Крім цього зазначає, що при його звільненні відповідачем не дотримано вимог ст. 148 КЗпП України, оскільки останній зобов'язаний був знати про відсутність ліцензії, строк дії якої закінчився 12.05.2017 року, в той час як його звільнення проведено лише 26.09.2017 року. Відповідь на відзив відповідач та третя особа отримали 12.03.2018 року, що стверджується відповідною відміткою на такому. Однак, станом на 19.03.2018 року, у встановлений ухвалою від 23.01.2018 року п'ятиденний строк заперечення на вказаний відзив не подали. Клопотань від учасників справи про розгляд зазначеної справи з повідомленням (викликом) сторін не надходило, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Частиною 2 статті 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами ст. ст. 13, 76 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку від вільно обирає або на яку він вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] 16.12.2016 року був прийнятий на посаду директора - головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області згідно укладеного контракту (а.с. 2) терміном на три роки, а саме по 15.12.2019 року включно. 16 грудня 2016 року між виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради в особі міського голови Кучми Т.Я. та [PERSON] укладено контракт, за яким [PERSON] призначається на посаду директора - головного лікаря КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради на термін з 16.12.2016 року по 15.12.2019 року включно, передбачено обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства та роботодавця. Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. 26.09.2017 року розпорядженням міського голови м. Дрогобич Львівської області Кучми Т. за № 522-р "Про розірвання контракту та звільнення директора-головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради" з 26 веренся 2017 року припинено дію контракту з [PERSON], директором - головним лікарем КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради від 16.12.2016 року та звільнено [PERSON] із займаної посади з підстав, передбачених контрактом, а саме: пп. 1; 3 розділу 1; п. 1, 2.1, 2.21, 2.24, 2.5.2, 4.3 розділу 2 (а.с. 6). Як зазначено в самому розпорядженні, таке винесено за результатами розгляду службової записки від 19.09.2017 року №835 та доповідної записки від 26.09.2017 року В.Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, на підставі яких встановлено нібито порушення позивачем пунктів контракту від 16.12.2016 року, а саме: пп. 1; 3 розділу 1; п. 1, 2.1, 2.21, 2.24, 2.5.2, 4.3 розділу 2, пункти посадової інструкції директора - головного лікаря, а саме : пп. 1.3, 2.1., 2.10., 2.12., 2.15., 2.21, 2.25, 2.34, норми статуту КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради, а саме: пункти 1.4., абзац 1 пункту 3.1, абзац четвертий п. 3.2., пп. 4.1, 7.1.1, 7.1.4, 8.4.13, 8.5. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно ст. 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. За приписами ст. 2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. За приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Разом з тим, частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України). Відповідно до положень статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як на підставу своїх заперечень проти позову, відповідач посилається на порушення позивачем наказу по Відділу охорони здоров'я Виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області "Про впорядкування обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник на 2017 рік" від 03.01.2017 року за № 2, за підписом начальника відділу охорони здоров'я В. Чуба, яким директорів - головних лікарів КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник, яким зобов'язано забезпечити у підпорядкованих КНП ЗОЗ та їх структурних підрозділах неухильне виконання постанови КМУ від 13.05.2013 року № 333 "Про затвердження Порядку придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров'я" (із змінами відповідно Постанов КМУ № 512 від 08.08.2016 року та № 113 від 18.03.2015 року), наказу МОЗ України № 494 від 07.08.2015 року "Про деякі питання придбання, перевезення, зберігання, відпуску, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у закладах охорони здоров'я". Пунктом 1.4.1 даного наказу зазначено, що директорам - головним лікарям КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник необхідно перезатвердити наказом по підпорядкованих ЗОЗ та ознайомити під особистий підпис матеріально відповідальних осіб та осіб, які допущені до роботи пов'язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів (у тому числі - лікарів, які випускають рецепти на спеціальних рецептурних бланках форми № 3 /ф-3/), перелік відповідальних осіб, на яких покладаються функції зберігання, перевезення, придбання, приймання, відтиску, використання, ведення обліку, знищення, а також з доставки наркотичних/психотропних препаратів/прекурсорів хворому при лікуванні у стаціонарних умовах, а також резерв на них. Пунктом 1.4.2 даного наказу зазначено, що директорам - головним лікарям КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник необхідно на підставі наказу, в посадових інструкціях для працівників, діяльність, яких пов'язана з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, визначити функціональну структуру діяльності посадової особи, її права, посадові обов'язки. Одночасно, пунктом 1.7 даного наказу зазначено, що директорам - головним лікарям КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник необхідно забезпечити у підпорядкованих ЗОЗ та їх структурних підрозділах наявність ліцензій на діяльність, пов'язану з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виданих відповідно до порядку ліцензування. Двічі на рік заслуховувати на медичних радах питання дотримання вимог чинного законодавства, пов'язаного з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ЗОЗ. Так, відповідно до посадової інструкції директора - головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.12.2016 року, а саме п. 1.3 розділу 1 та п. 2.1 розділу 2, директор - головний лікар комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області в своїй роботі керується чинним законодавством, нормативними документами, регламентуючими роботу закладу охорони здоров'я, наказами, розпорядженнями, постановами, ухвалами МОЗ України, Кабінету міністрів України, ДОЗ ЛОДА, виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області та організовувати роботу підприємства щодо надання послуг відповідно до статуту. Згідно п. 3.2 розділу 3 Статуту комунального некомерційного підприємства "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області, одним з основних предметів діяльності підприємства являється - здійснення діяльності з придбання, зберігання, перевезення, знищення, використання наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів. Водночас, п. 4.1 розділу 4 даного Статуту вбачається, що підприємство має право безпосередньо надавати лише ті види медичних послуг та медичної (лікувально-профілактичної) допомоги, що дозволені йому на підставі відповідної ліцензії, результатів державної акредитації та ліцензії на діяльність з наркотичними середниками та прекурсорами. Відповідно до службової записки Відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області від 19.09.2017 року за № 835 вбачається, що 05.09.2017 року правоохоронними органами проведено перевірку в КНП "Стебницька міська Лікарня" з дотримання вимог чинного законодавства щодо умов обігу наркотичних засобів та прекурсорів, в ході якої встановлено, що в лікарні здійснювався обіг наркотичних засобів та психотропних речовин з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року без чинної ліцензії з обігу наркотичних засобів, так як попередня ліцензія з терміном дії до 12.05.2017 року, а нова ліцензія почала дію з 15.06.2017 року та для отримання нової ліцензії керівником закладу було подано пакет документів після закінчення дії попередньої ліцензії. На підставі чого, 05.09.2017 року відомості по вказаному факту внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12017140110001819, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України. Одночасно, як вбачається із представлених до відзиву відповідача матеріалів, 11.09.2017 року позивачем на ім'я міського голови м. Дрогобича Львівської області Кучми Т.Я. було написано відповідь на доручення начальника відділу охорони здоров'я Чуби В.І., в якій позивачем відзначено, що 05.09.2017 року працівником управління протидії наркозлочинності (НПУ) ГУ НП у Львівській області було проведено перевірку дотримання правил використання наркотичних засобів, на вимогу якого були наданні копії документів, які мають відношення до обігу наркотичних речовин в лікарні, та при перевірці було виявлено: що в період з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року попередня ліцензія на обіг наркотичних речовин припинила дію, в той же час як нова була отримана 15.06.2017 року. Інших порушень не виявлено. Лікарнею був підготовлений пакет необхідних документів в ліцензійний орган в повному об'ємі, та ліцензія була надана першочергово. Як зазначено вище, за змістом ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. Метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з'ясування обставин, за яких вчинено проступок, для їх урахування поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення. Однак, вказана вище відповідь на доручення начальника відділу охорони здоров'я Чуби В.І., яка датована позивачем 11.09.2017 року, на думку суду, написана фактично у виді інформаційної довідки із загальним викладом обставин щодо перевірки, яка проводилась в лікарні, та не може бути оцінена судом як пояснення директора - головного лікаря закладу, що передувало накладенню дисциплінарного стягнення. При таких обставинах суд доходить висновку, що при звільненні позивача роботи було порушено вимоги ст. 149 КЗпП України. Разом з тим, як на підставу своїх заперечень проти позову відповідач посилається на те, що позивача звільнено з роботи за порушення пункту 2.5. розділу 5 контракту, яким передбачено, що директор-головний лікар може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи міського голови, Уповноваженого органу управління до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі одноразового грубого порушення директором-головним лікарем законодавства чи обов'язків, передбачених цим контрактом. В той же час, розпорядження міського голови м. Дрогобич Львівської області Кучми Т. за № 522-р. від 26.09.2017 року є необґрунтованим, суперечливим. Вказане розпорядження не містить фактичних даних та обставин, які стали причиною звільнення позивача [PERSON] В розпорядженні не зазначено конкретних даних про те, в чому саме проявилось допущене позивачем порушення, коли мало місце та за яких обставин. Розпорядження про звільнення позивача з роботи містить посилання на службову записку від 19.09.2017 року за № 835 та доповідну записку за №855 В. Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, якою виявлено порушення позивачем пунктів контракту від 16.12.2016 року, а саме: пп. 1; 3 розділу 1; п. 1, 2.1, 2.21, 2.24, 2.5.2, 4.3 розділу 2, пункти посадової інструкції директора - головного лікаря, а саме : пп. 1.3, 2.1., 2.10., 2.12., 2.15., 2.21, 2.25, 2.34, норми статуту КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради, а саме: пункти 1.4., абзац 1 пункту 3.1, абзац четвертий п. 3.2., пп. 4.1, 7.1.1, 7.1.4, 8.4.13, 8.5. Однак, яке з цих порушень враховано роботодавцем, як допущене саме з вини позивача - із змісту наказу не вбачається. При цьому, пункт 2.5.2 розділу 2 контракту від 16.12.2016 року, за порушення якого звільнено позивача - не існує. У пункті 4.3 розділу 2 контракту йдеться про відповідальність директора-головного лікаря за виконання вимог статуту і контракту, тобто має загальний характер, однак, зі згаданого вище розпорядження не вбачається, в чому саме полягає допущене позивачем порушення зазначених пунктів. Пункти 1.4., абзац 1 пункту 3.1., пп. 4.1, 7.1.1, 7.1.4, 8.4.13, 8.5. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради, затвердженого рішенням Дрогобицької міської ради від 06.07.2017 року № 762 «Про затвердження статутів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров'я м. Дрогобича і Стебника у новій редакції», носять загальний характер. Що саме було порушено в цих пунктах, як вони були порушені і з яких причин, - в розпорядженні від 26.09.2017 року не зазначено. Крім того, в розпорядженні від 26.09.2017 року не зазначено фактичних обставин порушення позивачем пп. 5 п. 2.1. посадової інструкції. Неспростованими залишились доводи позивача про те, що рішенням Дрогобицької міської ради від 06.07.2017 року за № 762 «Про затвердження статутів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров'я м. Дрогобича і Стебника у новій редакції» в пункт 3.2. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради внесено доповнення, а саме: здійснення діяльності з придбання, зберігання, перевезення, знищенням, використання наркотичних засобів та психотропних речовин та прекурсорів, якого не було в попередніх редакціях Статуту Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради. Як зазначає позивач, в службовій записці від 19.09.2017 року за № 835 та доповідній записці за № 855 В. Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, йдеться про факт використання наркотичних засобів та психотропних речовин у КНП «Стебницька міська лікарня» з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року за відсутності ліцензії у цей період. При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що таке порушення спричинило негативні наслідки для підприємства. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, які відповідач не спростував, про те, що посилання в оскаржуваному розпорядженні на пункти Статуту Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради, затвердженого рішенням Дрогобицької міської ради від 06.07.2017 року за № 762 «Про затвердження статутів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров'я м. Дрогобича і Стебника у новій редакції», якого в період відсутності ліцензії ще не було, є безпідставним та необґрунтованим. У доповідній записці від 26.09.2017 року № 855 В. Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, зазначено, що був проведений детальний аналіз роботи директора-головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стебницька міська лікарня» Дрогобицької міської ради [PERSON] в частині обігу наркотичних засобів та психотропних речовин у КНП «Стебницька міська лікарня». Проте, будь-яких даних, хто і коли проводив цей аналіз і здійснював перевірку, яким актом чи іншим документом це підтверджено, коли позивача було ознайомлено з висновками такої перевірки, відповідачем суду не представлено. Крім цього, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що порушення, які відображені в службовій записці від 19.09.2017 року за № 835 та доповідній записці за № 855 В. Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, допущені не з його вини, не входять до числа посадових обов'язків директора - головного лікаря КНП "Стебницька міська лікарня", а були покладені на його заступника. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів належного ознайомлення позивача зі статутом КНП "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області, з наказом Відділу охорони здоров'я Виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про впорядкування обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів КНП ЗОЗ м. Дрогобич та м. Стебник на 2017 рік від 03.01.2017 року за № 2, який підписано начальником відділу охорони здоров'я В. Чуба, та, зокрема, із розпорядженням міського голови м. Дрогобич Львівської області Кучми Т. за № 522-р. від 26.09.2017 року, яким позивача було звільнено з займаної посади директора - головного лікаря лікарні. Поряд з цим, суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення строку накладення на нього дисциплінарного стягнення, оскільки, як встановлено, про відсутність ліцензії стало відомо відповідачу зі змісту службової записки від 19.09.2017 року за № 835 та доповідної записки за № 855 В. Чуби, начальника відділу охорони здоров'я, йдеться про факт використання наркотичних засобів та психотропних речовин у КНП «Стебницька міська лікарня» з 12.05.2017 року по 14.06.2017 року за відсутності ліцензії у цей період. Отже, судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи у нього не відбирались жодні пояснення щодо порушенням ним посадової інструкції та контракту, зокрема: п. п. 1; 3 розділу 1; п. 1, 2.1, 2.24, 2.5.2, 4.3 розділу 2, за які його було звільнено з роботи, в оскаржуваному розпорядженні про звільнення позивача не висвітлено фактів порушення трудової дисципліни позивача, мається посилання на порушення позивачем пункту 2.5.2 розділу 2 контракту, якого не існує, в матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджуючі докази того, що позивач був ознайомлений з розпорядженням про його звільнення, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Як встановлено матеріалами справи, у відповідача були відсутні законні підстави для звільнення позивача з роботи відповідно до розпорядження №522-р від 26.09.2017 року, а відтак суд доходить висновку про поновлення останнього на роботі з 26 вересня 2017 року на посаді директора - головного лікаря КНА "Стебницька міська лікарня" Дрогобицької міської ради Львівської області та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). При вирішенні позовної вимоги в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку суд враховує, надану позивачем довідку про доходи від22.02.2018 року №236, видану Дрогобицьким РТМО, за якою позивач в період з 04.10.2017 року і по даний час є працевлаштований на посаді головного лікаря ЗПСМ АЗПСМ с. Доброгостів Дрогобицького РТМО. Отже, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за період з дня звільнення - 26.09.2017 року по день офіційного працевлаштування по 04.10.2017 року. Розрахунок середнього заробітку у розмірі 4272,54 грн. (сума надана без відрахування податків і зборів), який підлягає стягненню на користь [PERSON] з відповідача: з дня звільнення 26.09.2017 року по день працевлаштування минуло 6 робочих днів, а саме вересень - 4 робочих днів, жовтень - 2 робочих днів, заробітна плата [PERSON] за два повних відпрацьовані місяці до звільнення: квітень 2017 року 13952,43 грн. (19 робочих днів), травень 2017 року - 13819,08 грн. (20 робочих днів). Відповідно до вимог абз. 4 п. 2 Постанови №100 - червень, липень, серпень 2017 року до уваги не беруться, позаяк в липні-серпні [PERSON] перебував у відпустках (згідно наданих ним копій наказів, а в червні отримав матеріальну допомогу). Отже, всього відпрацьовано за 2 місяці до звільнення 39 днів; середньоденна заробітна плата складає: (13952,43 грн. + 13819,08 грн.) : 39 дні = 712,09 грн.; розмір середнього заробітку за весь час затримки складає: 712,09 грн. х 6 днів = 4272,54 грн. За таких обставин підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 4272,54 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. За таких обставин, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Вимога про стягнення на користь позивача понесених судових витрат останнім не заявлялась і доказів понесення таких суду не подавалось, а тому питання щодо понесення позивачем судових витрат не вирішується. Разом з тим, частиною 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а судом ухвалено рішення, яким його позов задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру оплачується, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 8810,00 грн.); згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, в дохід держави з відповідача відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, у суді першої інстанцій у загальному розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. позовна вимога щодо поновлення позивача на роботі + 704,80 грн. позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Outcome: approved