Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

25.09.2020 Борівська сільська рада Зміївського району Харківської області, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовною заявою, а 06.11.2020 з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням І сесії VIII скликання Зміївської міської ради "Про початок реорганізації Борівської сільської ради шляхом приєднання до Зміївської міської ради" від 11.12.2020 було розпочато процедуру реорганізації Борівської сільської ради. Відповідно до підпункту 4 пункту 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначається, що до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту. Зміївська міська рада є правонаступником Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, та позивачем у даній позовній заяві. Рішенням І сесії VIII скликання Зміївської міської ради від 08.12.2020, відповідно до пункту 5 частини першої статті 26, пункту 6 частини четвертої статті 42, частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" створено службу у справах дітей Зміївської міської ради, яка є правонаступником та третьою особою у справі. Зміївський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Зміївської районної адміністрації також перейменовано, на підставі рішення І сесії VIII скликання Зміївської міської ради № 24-1 від 11.12.2020 "Про затвердження актів приймання-передачі підприємств, закладів та установ у комунальну власність територіальної громади Зміївської міської ради із спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міста Зміївського району" та рішенням II сесії VIII скликання Зміївської міської ради № 24-І від 24.12.2020 "Про зміну назви, зміну засновника та затвердження Положення (у новій редакції) Комунального закладу "Зміївський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді", який є правонаступником та третьою особою у справі. 05.04.2021 Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, яка вступила у справу замість Борівської сільської ради, звернулася до суду з уточненою позовною заявою з наступними вимогами: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини заповідного віку; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку в комунальному закладі "Зміївський міський центр соціальних служб" Зміївської міської ради у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання своїх обов`язків. Не виконують свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Мати та батько ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя. Розпорядженням голови Зміївської районної державної адміністрації № 202 від 22.07.2020, дітей було влаштовано до сім`ї патронажного виховання. Вказане свідчить про невиконання батьками батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.10.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 10.11.2020. 10.11.2020 за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання. 20.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному відкладено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження 16.12.2020 від сільського голови Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, як органу опіки та піклування, Танашкіної Л. А. надійшла заява, в якій повідомлено, що рішенням І сесії VІІІ скликання від 08.12.2020 Зміївської міської ради, Борівська сільська рада припинила свої повноваження як сільська рада, та приєднана до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області. 17.12.2020 з метою вирішення питання про правонаступника позивача, відкладено підготовче засідання. 18.01.2021 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному відкладено підготовче засідання. 18.03.2021 залучено Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області, як орган опіки та піклування, в якості правонаступника позивача Борівської сільської ради, залучено правонаступників третіх осіб: Службу у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Комунальний заклад "Зміївський міський центр соціальних служб" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання для уточнення позовних вимог. 07.04.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 20.04.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 07.05.2021 за клопотанням представника позивача Шатної М. С. відкладено підготовче засідання. 20.05.2021 за клопотанням відповідачів відкладено підготовче засідання. 01.06.2021 від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовних вимог до них відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначили, що вони категорично не погоджуються з позбавленням їх батьківських прав відносно їхніх дітей. Вони з 30.09.2008 перебувають у фактичних шлюбних відносинах. На час створення їхньої сім`ї [PERSON] мала дітей від попереднього цивільного шлюбу, а саме: дочку [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] на цей час досягла свого повноліття. Не дивлячись на те, що [PERSON] , не є біологічним батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак він вважає їх своїми дітьми, ставиться до них як до рідних дочки та синів. В свою чергу діти також сприймають його як батька. Син [PERSON] , [INFO] , є рідною дитиною [PERSON] , однак завчасно не звернувся до органу РАЦС із заявою про визначення походження дитини від нього, внаслідок чого відомості про батька сина [PERSON] були внесені [PERSON] , як матір`ю дитини, з його слів, згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при цьому прізвище батька дитини зазначила своє власне, а ім`я та по батькові - біологічного батька [PERSON] . Син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства, оскільки в нього встановлений синдром Дауна, регулярна форма, що вбачається з висновку КЗОЗ "Спеціалізований медико - генетичний центр" Харківської обласної державної адміністрації від 16.02.2011. Крім сина [PERSON] , під час сумісного проживання, в них народились діти, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожен з них зазначений в графі "батьки", як батько та мати дітей. Таким чином, їхня сім`я складалась з них, батьків, повнолітньої дочки [PERSON] , неповнолітнього сина [PERSON] та п`ятьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Родина зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . У липні 2020 року їхня сім`я опинилась у скрутних життєвих обставинах. За їхньою згодою, розпорядженням Зміївської районної державної адміністрації Харківської області № 202 від 22.07.2020 діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово були влаштовані до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Вони ніколи не ухилялась від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Саме скрутне матеріальне становище викликало складні життєві обставини в сім`ї, позбавило можливості підтримувати належні санітарно-гігієнічні умови проживання. Позивач на обґрунтування своїх вимог також зазначив, що "з сім`єю проводились профілактичні бесіди щодо мінімізації вживання алкогольних напоїв, необхідності поліпшення санітарно-гігієнічних умов проживання, працевлаштування матері, але позитивних змін в родині не відбулось. Мати дітей самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не виконує обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку їх до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на дітей." Вважали такі доводи такими, що не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] доглядає за дітьми, готує їм їжу, займається пранням їх одягу та виконує всі материнські обов`язки. З доданих до позову актів № 1 та № 2 обстеження їхнього, домоволодіння, в яких відсутня дата їх складання, вбачається, що комісія, яка обстежувала їхні житлові умови, висувала претензії тільки щодо недотриманням санітарно-гігієнічних норм проживання, зокрема, відсутності ремонту в кімнатах та наявності неупорядкованих дитячих речей. Однак, на даний час ситуація змінилась, вони починаючи з жовтня 2020 року поступово поліпшували санітарно-гігієнічні умови проживання у своєму будинку. Так, у жовтні 2020 року у 2-х кімнатах, а саме, у приміщенні зали, де проживають хлопчики, та у спальні, де проживає дочка [PERSON] , пофарбували підлогу. Решту підлоги в будинку, яка знаходиться у нормальному стані, з метою утеплення, покрили килимовими виробами. Згодом, вони також привели до ладу стіни в усіх кімнатах будинку, зірвавши з них старі шпалери, які були частково обірваними. Здійснили шпаклювання стін у всіх 4-х кімнатах, зокрема, приміщенні зали, 2-х спальних кімнатах, кухні, а потім виконали фарбування стін водоемульсійною фарбою. В усіх кімнатах будинку (приміщенні зали, 2-х спальних кімнатах, кухні) вони відремонтували стелю, виконали її шпаклювання та обладнали люстрами. У приміщенні кухні вони встановили мийку для посуду, придбали холодильник, пенал для посуду, розкладний кухонний стіл. Між приміщенням кухні та верандою встановили двері. За цей період вони також придбали меблі, а саме: великий шифонер, який встановили у приміщенні зали; 2 полуторних ліжка (для синів [PERSON] та [PERSON] ); великий обідній стіл; 2 стільця; журнальний стіл; тумбочку під телевізор; полицю для взуття та пуф у передпокій. Позивач на обґрунтування своїх вимог також зазначив, що вони вихованням дітей не займаються, ведуть аморальний спосіб життя, не звертались до служби у справах дітей із заявою про повернення дітей сім`ї патронатного вихователя, не виправши своєї поведінки, не доклали зусиль щодо повернення дітей в родинне оточення. Вказані обставини не відповідають дійсності. На підтвердження тверджень позивач також не надав жодних доказів. Щодо повернення дітей до родини, вони неодноразово звертались до служби справах дітей в усній формі, де їм пояснили, що до ухвалення судом рішення у справі вирішення цього питання є неможливим. Вважали, що знаючи про існування в їхній сім`ї скрутного матеріального положення, ні позивач, а ні треті особи не прийняли реальних заходів щодо надання їхній родині соціальних послуг, як сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, і не може самостійно подолати, з метою розв`язання таких життєвих проблем. Вважали, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами їхнє ухилення від участі у вихованні дітей, що давало б підстави для застосування до такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків. Вони мають бажання займатись вихованням своїх дітей. Наявність в них скрутного матеріального становища не може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав, оскільки перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 СК України та зазначені у цій статті умови повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, їх можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 04.06.2021 за клопотанням представника позивача Шатної М. С. відкладено підготовче засідання. 07.06.2021 від представника позивача Шатної М. С. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій надано додаткове обґрунтування позову з урахуванням доводів, викладених відповідачами у відзиві (а. с. 143-146). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 22.06.2021 представник третьої особи КЗ "Зміївський міський центр соціальних служб" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Проскурня Н. В. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника КЗ "Зміївський міський центр соціальних служб" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області за наявними матеріалами (а. с. 159). 23.06.2021 у зв`язку з першою неявкою представника позивача відкладено судовий розгляд. Представник позивача Штатна М. С. під час судового засідання на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у позові з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи Мартинова О. В. під час розгляду справи не підтримала позовні вимоги Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, вказала, що під час останнього обстеження житла відповідачів встановлені належні санітарно-гігієнічні умови проживання. Підтвердила доводи відповідачів, викладені у відзиві та висловлені в судовому засіданні. Вислухавши представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно копій: свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 131); свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6); свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7); свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] , батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-10). З висновку КЗОЗ Спеціалізованого медико-генетичного центру від 16.02.2011 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання - синдром Дауна, регулярна форма) (а. с. 132). З актів обстеження матеріально побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складених комісією у складі голови Борівської сільської ради Танашкіної Л. О., секретаря ради Пашнєвої Л. М., соц. робітника Руденко О. А. , депутата Борівської сільської ради Картапова В. П., спец. І категорії сільської ради Горбатюк А. А. , доданих до позовної заяви від 24.09.2020, вбачається, що під час обстеження було встановлено незадовільні умови проживання малолітніх дітей (а. с. 14, 15). З листа КЗ Борівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. С. Закори Зміївської районної ради Харківської області № 149 від 26.09.2019 вбачається, що мати [PERSON] , 2009 року народження, який є учнем Зеленогайського інтернату, [PERSON] порушує Закон України "Про освіту", а саме, станом на 25.09.2019 учень не приступив до навчання, адміністрація неодноразово зверталась з цим питанням до матері, але безрезультатно (а. с. 16). З листа КЗ Борівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. С. Закори Зміївської районної ради Харківської області № 1 від 03.01.2020 вбачається, що адміністрація школи неодноразово запрошувала батьків для співбесіди, відвідувала цю сім`ю, про що свідчать складені акти умов проживання. Батьки не реагують на зауваження, нічого не роблять, щоб змінити ситуацію. На телефонні дзвінки не відповідають. Батьки часто перебувають в неадекватному стані і не цікавляться долею дітей. [PERSON] , який повинен знаходитися в Зеленогайському інтернаті, навчанням не охоплений. [PERSON] , учениця 11 класу, не живе вдома, не відвідує школу і мати не знає, де знаходиться її дочка. [PERSON] , учениця З класу, часто пропускає заняття без поважних причин. Мати та її співмешканець не займаються вихованням та навчанням дітей, про що свідчать санітарний стан помешкання, відсутність пожежної безпеки та місця для навчання дітей (а. с. 17). З колективного звернення мешканців с. Борова, вбачається, що мешканці с. Борова звернулися до Борівської сільської ради з проханням прийняти відповідні заходи до сім`ї [PERSON] та [PERSON] , оскільки в даній сім`ї проживають семеро неповнолітніх дітей, які перебувають без належного догляду з боку своїх батьків, діти скаржаться, що постійно голодні, недоглянуті, бігають по проїжджій частині дороги, з кущів вискакують перед машинами, серед дітей є син [PERSON] у якого хвороба Дауна , батьки ніде не працюють ведуть аморальний спосіб життя (а. с. 18). З листа Борівської сільської ради № 02-14/644 від 24.07.2020 вбачається, що на колективне звернення вх. № 02-14/03-Ко від 16.07.2020 Борівська сільська повідомляє, що стосовно сім`ї [PERSON] та [PERSON] та їх малолітніх дітей батьками надано заяву про тимчасове влаштування дітей до патронажної сім`ї на період до 3-х місяців. Дітей направлено до їх тимчасового місця знаходження 24.07.2020. Борівською сільською радою буде продовжено роботу щодо позбавлення їх батьківських прав та влаштування дітей до інтернату (а. с. 19). З листа Служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області № 01-32/657 від 24.07.2020, розпорядження Зміївської РДА Харківської області № 202 від 22.07.2020 вбачається, що малолітніх дітей родини [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ) у зв`язку з скрутними життєвими обставинамивлаштовано до родини патронатного вихователя [PERSON] (а. с. 20, 21). Даними довідки СП ПП Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області підтверджується, що [PERSON] , [INFO] та його співмешканка [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] характеризуються негативно, ведуть аморальний спосіб життя, ніде не працюють, займаються дрібними крадіжками, зловживають спиртними напоями. [PERSON] часто конфліктує з сусідами в результаті чого відносно нього постійно надходять скарги. Вихованням дітей дана родина не займається, діти просять продукти харчування у перехожих та сусідів, також були випадки коли діти здійснювали крадіжки у сусідів. При перевірках за місцем мешкання цієї родини були зафіксовані факти, що батьки вдома знаходяться в нетверезому стані, а діти при цьому перебувають без продуктів харчування та недоглянуті. [PERSON] раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності: 21.04.2016 Зміївським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, штраф у розмірі 850 грн; 16.05.2017 Зміївським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, 3 роки позбавлення волі з умовно з іспитовим строком 2 роки; 20.01.2020 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУп.ЛП, попередження (а. с. 22). З фотокарток, наданих відповідачами, вбачається, що на час розгляду справи помешкання відповідачів має задовільний стан (а. с. 133-135). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у постановах 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може з урахуванням конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно протягом певного часу нехтували своїми батьківськими обов`язками, проте на час судового розгляду змінили своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, не втратили зв`язок з дітьми, мають бажання спілкуватися з дітьми та піклуватись про них. Крім того, враховуючи, що батьки дітей мають тяжке матеріальне становище, оскільки мають дохід від тимчасових заробітків, суд вважає, що ця обставина є однією з причин неналежного виконання батьками обов`язків щодо утримання дітей. Відповідачі мають батьківські почуття до дітей, їх турбує їхнє життя, здоров`я та розвиток. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів для висновку, що лише такий крайній захід як позбавлення батьківських прав батьків відповідатиме якнайкращим інтересам дітей та лише вказаний захід слід застосувати у цьому випадку, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, вважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин, в позові про позбавлення батьківських прав належить відмовити, однак слід попередити відповідачів про необхідність більш відповідального ставлення до виховання дітей. Враховуючи, що в позові про позбавлення батьківських прав суд відмовляє, відсутні і підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей. Оскільки позов не підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відноситься на рахунок державного бюджету.

Outcome: dismissed