Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] секція 2 на [ADDRESS] в гаражному кооперативі «Електрон-73» в порядку спадкування за законом по смерті батька позивача, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є спадкоємцем по закону по смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . По його смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняв позивач шляхом подання заяви. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем до майна батька. Мати відмовилась від прийняття спадщини в його користь, про що склала нотаріально засвідчену заяву. На частину майна, яке при житті належало батькові нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину. Серед спадкового майна був гаражний бокс № [NUMBER] секція 2 в Гаражному Кооперативі "Електрон -73" по [ADDRESS], який належав [PERSON] . У зв`язку відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на вищезгаданий гаражний бокс, нотаріус не зміг видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом. З метою з`ясування приналежності спадкового майна - гаражного боксу № [NUMBER] секція 2 в Гаражному Кооперативі "Електрон -73" у м. Львові позивачем було здійснено ряд звернень до відповідача ГК «Електрон-73» про надання довідки про членство [PERSON] в гаражному кооперативі та сплату ним членських внесків. Однак відповідями на такі звернення та адвокатські запити відповідач не надав запитуваної інформації, покликаючись на те, що дана інформація містить у собі інформацію з обмеженим доступом, чим фактично заперечив право власності спадкодавця [PERSON] на гаражний бокс та право [PERSON] на його спадкування по смерті батька. З копії оголошення про сплату членських внесків АГК «Електрон-73» сектор 2 вбачається, що за номером 4 в списку членів автогаражного кооперативу станом на 09.10.2016р. числиться [PERSON] . Внаслідок невизнання відповідачем - ГК «Електрон-73» права власності спадкодавця та права власності позивача на гаражний бокс в порядку спадкування за законом, позивач звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити. Крім того, 02.03.2020 року третя особа [PERSON] подала до суду заяву про прийняття позовної заяви [PERSON] до гаражного кооперативу «Електрон - 73», [PERSON] про визнання права власності на гаражний бокс в порядку спадкування до спільного розгляду з первісним позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , сектор 2, що знаходиться в гаражному кооперативі «Електрон-73» за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] та стягнення з відповідачів судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , 1945 р.н., який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина за законом, яку вона прийняла шляхом подання відповідної заяви. [PERSON] заповіту та спадкового договору не складав, а її мати, [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька на її користь, а отже вважає [PERSON] , вона являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . На частину майна, яке при житті належало батькові, вона отримала свідоцтва про право на спадщину. За життя, батько третьої особи, згідно рішення комітету Залізничної Ради народних депутатів №301 від 13.10.1992р., був членом гаражного кооперативу «Електрон-73» розташованого за адресою [ADDRESS] , та регулярно сплачував членські внески за два гаражні бокси: гаражний бокс № [NUMBER] , сектор №2, поверх 2 та гаражний бокс [NUMBER] сектор 2 . Померлий [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за гаражний бокс [NUMBER] сектор 2 , що підтверджується довідкою гаражного кооперативу «Електрон-73» № 8-71 від 08.08.2019, однак за життя не встиг отримати правовстановлюючого документу на гаражний бокс № [NUMBER] . Повністю сплативши пайовий внесок за гаражний бокс [NUMBER] сектор 2 , [PERSON] , набув право власності на цей бокс. Після смерті батька до неї звернувся [PERSON] , син [PERSON] , який був членом кооперативу, сказав, що зацікавлений у спірному гаражному боксі, що компенсує їй вартість боксу №4 сектор 2 за адресою: [ADDRESS] , просив не реєструвати право власності на гараж, щоб після оплати боксу, він міг оформити його безпосередньо на себе. Проте, жодних коштів, [PERSON] їй не сплатив, а через деякий час вона дізналася, що він звернувся в суд про визнання права власності на гаражний бокс в порядку спадкування. Залізничним судом її було залучено в якості 3-ї особи по цивільній справі справи за позовом [PERSON] до гаражного Кооперативу «Електрон-73» про визнання права власності в порядку спадкування на гаражний бокс № [NUMBER] (чотири) секція 2 в гаражному кооперативі «Електрон-73» по [ADDRESS]. Рішення Залізничного районного суду м.Львова по справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на гаражний бокс, може безпосередньо вплинути на її права як спадкоємця [PERSON] , який повністю вніс свій пайовий внесок за гаражний бокс [NUMBER] сектор 2 , а тому [PERSON] звернулась до суду із самостійними позовними вимогами, які просить задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на підставність заявлення таких, просив такі задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] - відмовити за безпідставністю. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представник відповідача, який, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак в підготовчому судовому засіданні, що мали місце 11.02.2020 року та 02.03.2020 року позовні вимоги [PERSON] заперечив за безпідставністю заявлення таких. Крім того, суд вважає можлив проводити розгляд справи у відсутності третьої особи - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Представник [PERSON] 12.03.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що з наданих позивачем та наявних в справі документів вбачається, що позивачкою не доведено сплату внесків [PERSON] за гаражний бокс № [NUMBER] сектор 2, а членськи взноси платив [PERSON] , що є підставою для відмови в задоволені позову про визнання права власності на спірний гаражний бокс № [NUMBER] сект.2 за [PERSON] в порядку спадкування по смерті спадкодавця [PERSON] . У зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності [PERSON] , яка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті заявлених вимог. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних переконань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). Згідно ст.19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це ма,йно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1270 ч.1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Що стосується позовних вимог [PERSON] , судом встановлено, [PERSON] є спадкоємцем по закону по смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . По його смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняв позивач шляхом подання заяви. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем до майна батька. Мати відмовилась від прийняття спадщини в його користь, про що склала нотаріально засвідчену заяву. На частину майна, яке при житті належало батькові нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину. Представник позивача - адвокат Фис У.С. зазначає, що серед вище вказаного спадкового майна був гаражний бокс № [NUMBER] секція 2 в Гаражному Кооперативі "Електрон -73" по [ADDRESS], який належав [PERSON] . З метою з`ясування приналежності спадкового майна - гаражного боксу № [NUMBER] секція 2 в Гаражному Кооперативі "Електрон -73" у м. Львові позивачем було здійснено ряд звернень до відповідача ГК «Електрон-73» про надання довідки про членство [PERSON] в гаражному кооперативі та сплату ним членських внесків. Однак відповідями на такі звернення та адвокатські запити відповідач не надав запитуваної інформації, покликаючись на те, що дана інформація містить у собі інформацію з обмеженим доступом, чим фактично заперечив право власності спадкодавця [PERSON] на гаражний бокс та право [PERSON] на його спадкування по смерті батька./а.с.11-19/ Твердження позивача та його представника спростовуються довідкою Гаражного кооперативу «Елекгрон-73» № 08-71 від 08.08.2019 року, згідно якої [PERSON] рішенням виконавчого комітету Залізничної Ради народних депутатів № 301 від 13.10.1992 року, був членом гаражного кооперативу «Електрон 73», розташованого по [ADDRESS] , побудував гаражний бокс № [NUMBER] сектора 2 за власні кошти, пайовий внесок за гаражний бокс сплатив в повному обсязі./а.с.75/ Відповідно до п.1.13 статуту Гаражного кооперативу «Елекгрон-73», гаражний кооператив здійснює свою діяльність

Outcome: dismissed