Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги наступним чином. Він являється власником житлового будинку по вул. Центральна, 41, с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданого 30.12.1988 року. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач по справі, який фактично не проживав за місцем реєстрації та не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. Актом депутата Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 17.07.2018 року, на підставі якого Мирівською сільською радою видано довідку від 17.07.2018 року №699, підтверджують факт відсутності відповідача за місцем його реєстрації. Відповідач фактично більше року не проживає у належному йому житловму будинку, тому реєстрація місця проживання обмежує його право власності на нерухоме майно. Оскільки безпосередньо поставити відповідачу вимогу зняття з реєстраційного обліку він не має можливості через відсутність інформації про фактичне їх місце знаходження, захистити своє право розпоряджатися та володіти своїм майном можливо лише в судовому порядку шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, однак, в судове засідання не з'явилася без поважних на те причин,\~ не надала відзив\~ на позов, та іншим чином не спростувала обставини викладені позивачем, а так само не надала заяви про розгляд справи за своєї відсутності у судовому засіданні. З урахуванням того, що відповідачка не зявилася в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що мешкають по сусідству з [PERSON] Жодного разу не зустрічали у будинку де проживає [PERSON] [PERSON] Знають добре з ким постійно проживає [PERSON] Тому їм достовірно відомо, що відповідач не проживає у будинку. Перевіривши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову або таких, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Встановлено, що власником житлового будинку по вул. Центральна, 41, с. Мирове Томаківського району Дніпропетровської області є позивач, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданого 30.12.1988 року Мирівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, реєстраційний запис №1-43 Марганецького міжміського БТІ. Довідка про склад сім'ї, видана Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області підтверджує, що у вказаному житловому будинку значаться зареєстрованим відповідач. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач фактично не проживає у будинку, який належить позивачу. Отже, суд вважає, що в даному випадку існують підстави згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право на користування житлом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Згідно п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved