Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду про визнання недійсним договору № 004-29076-151012 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15 жовтня 2012 року в цілому у рамках тарифного пакету «Готівочка 2012». Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 15 жовтня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір № 004-29076-151012 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2013 року змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до п.1.2 кредитного договору позивачу відкрито картковий рахунок [NUMBER] у гривневій валюті, оформлено та надано в користування картку системи Visa International та/або Дельта, пін-код до картки. Обслуговування здійснюється на умовах викладених у договорі, умовах надання картки, правил та тарифному пакеті «Лояльне Літо», який міститься у додатку № 1 до договору. Згідно із п. 1.3 кредитного договору позивачу відкрита загальна кредитна лінія у розмірі 100 000,00 грн, а на день укладення договору встановлюється ліміт кредитної лінії у розмірі 40 000,00 грн. За домовленістю сторін зміна кредитної лінії чи загальної кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов договору, без укладення додаткової угоди до договору. Відповідно до кредитного договору позивачу надали тарифний пакет «Готівочка 2012», що включає в себе, суму кредитної лінії у розмірі 50 000,00 грн., частка щомісячного погашення складає 4,5 % від суми використаних коштів, дата щомісячного погашення до 25 числа місяця, строк кредитування 50 місяців, форма забезпечення кредиту складається з майнових прав на доходи кредитора, повернення кредиту здійснюється щомісячно частку суми використаних коштів та всі плати і проценти, нараховані за місяць (обов'язковий мінімальний платіж), кредит надається на власні потреби, з можливістю дострокового погашення без додаткових комісій. Позивач вважає, що при укладенні вище зазначеного договору банком не дотримані та грубо порушені встановлені законодавством України імперативні вимоги Законів України та приписи Національного банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів, а саме. Не виконані вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення належним чином позичальника з умовами кредитування, банк не надав позичальнику повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації, про умови кредитування перед укладанням та під час укладання договору про надання споживчого кредиту, ненадана можливість детально ознайомитись з умовами даного договору та законодавством, яке його регулює. Також однією з умов отримання кредитної картки було зобов'язання щодо укладення договору добровільного страхування з нав'язаною страховою компанією, що є несправедливим в розумінні п.2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Отже недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог встановлених ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою згідно ст. 215 ЦК України, визнати даний кредитний договір недійсним, у зв'язку з недотриманням банком вимог закону, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладання. Відповідно до п.3.3 кредитного договору держатель зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку визначених у правилах та тарифах. Згідно п.1.4 тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Готівочка 2012», плата за обслуговування кредитного ліміту, процент в місяць становить1.5%. Плата нараховується щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, від суми кредитного ліміту та у разі наявності заборгованості за рахунком станом на день нарахування. Сплачується у день поповнення карткового рахунку. Позивач вважає незаконним встановлення у кредитному договорі, а саме у п.1.4 тарифів до кредитного договору з тарифним пакетом «Готівочка 2012» плати за обслуговування кредитного ліміту, тобто за послуги які супроводжують кредит, як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь, чим порушено вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, на думку позивача, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну витрат, зокрема, щодо плати за обслуговування кредитного ліміту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Більше того, оспорюваний договір містить третейське застереження. При цьому в силу Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Таким чином, на момент укладання оспорюваного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а тому пункт договору, який містить третейське застереження, в силу ч. 1 ст. 2015 ЦК України є недійсним. Викладені підстави змушують позивача звернутись із позовом про скасування означеного договору до суду. 28 листопада 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про звільнення від оплати судового збору. Позовну заяву [PERSON], подану в особі представника [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дельта» про визнання кредитного договору недійсним - залишено без руху (а.с.19). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON], поданого в особі представника [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дельта» про визнання кредитного договору недійсним (а.с. 31). 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону України «2147-VІІІ від 03.10.2017 року. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 04.04.2018 року відповідач направив відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що 03 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта банк». 02 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого до якого розпочато процедуру ліквідації АТ « Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 липня 2017 року № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації до АТ « Дельта банк» на два роки, до 04 жовтня 2019 року. В кредитному договорі № 004-29076-151012 від 15 жовтня 2012 року не зазначено про надання кредиту на придбання певної продукції(товари, роботи, послуги), отже він не має ознак споживчого кредиту та на регулювання даних правовідносин не поширюються норма Закону України «Про захист прав споживачів» Незважаючи на відсутність ознак споживчого кредиту, банком забезпечено надання позичальникові інформації про умови кредитування у повному обсязі. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, з підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Згідно п. 5.20 кредитного договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме щодо сукупності вартості кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром усіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів). Відповідно до 5.17 кредитного договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що один з оригіналів цього договору, а також по примірнику діючих тарифів та правил були передані останньому. Таким чином твердження позивача, що при укладенні кредитного договору йому не було надано в повному обсязі інформація про умови кредитування, зокрема щодо розміру комісій, не відповідає дійсності та спростовується наявними в справі доказами. Твердження позивача про те, що він не мав часу та фізичної можливості детально ознайомитися з кредитним договором не заслуговують уваги. Адже у разі своєї не згоди з положеннями кредитного договору, у позичальника була можливість скористатися правом відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», за якою споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору на надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочався з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Проте позичальник таким правом не скористався. Щодо третейського застереження, яке міститься у п. 4.1. оспорюваного договору, представник відповідач зазначив, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним із способів реалізації права на захист своїх прав і інтересів. А тому права позивача не порушені і підстав передбачених ст. 203 ЦК України для визнання кредитного договору недійсним відсутні. Твердження позивача щодо обов'язкового укладання договору страхування не відповідають дійсним обставинам справи. Умови надання кредитної картки містять пункт, згідно з яким страхування є окремою послугою, яка надається за бажанням клієнта. У разі оформлення кредитної картки з послугою страхування, страховий платіж сплачується за рахунок кредитної лінії. З огляду на означене у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Крім того, представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Вважає, що оскільки позовна заява подана [PERSON] до суду 24 листопада 2017 року, а оспорюваний кредитний договір укладено між сторонами 15 жовтня 2012 року, це свідчить про пропуск встановленого законом трирічного строку позовної давності для звернення до суду із заявленими вимогами та є підставою для відмови у позові. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року клопотання представника відповідача Ньорби Олени Михайлівни про передачу за підсудністю означеної цивільної - залишено без задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с.64,65). У судове засідання позивач не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту клопотання убачається, що позивач позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2012 року між ПАТ « Дельта банк» та [PERSON] було укладено договір № 004-29076-151012 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта, пін-код до картки; здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених у тарифному пакеті «Готівочка 2012», що міститься у додатку № 1 до договору та згідно з умовами цього договору, умовами надання картки та правил(а.с.9-10). Відповідно до п. 1.3 кредит надається шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановлюється ліміт кредитної лінії в сумі 40 000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Перегляд, зміна ліміту кредитної лінії та загального розміру кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов договору. Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, загальному розмірі кредитної лінії, сторони погодили, що додаткова угода до договору щодо зміни зазначених лімітів не складається. У разі якщо клієнт не погоджується зі зміною ліміту кредитних лінії або загального розміру кредитної лінії, то у строк не пізніше десяти календарних днів після інформування його про зміну зазначених кредитний ліній, повідомляє про це банк шляхом надання письмової заяви та повернути банку в повному обсязі суму наявної заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитними коштами та інші платежі передбачені договором та тарифами. Згідно п.п. 5.1, 5.2 договору, підписанням цього договору клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, Тарифами, та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору. Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Кожна сторона має право достроково розірвати договір, письмово попередивши про це іншу сторону за п'ять календарних днів. Пунктом 5.15 передбачено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, отримав один з оригіналів договору, а також по примірнику діючих тарифів та правил. Відповідно 5.20 договору, своїм підписом клієнт підтверджує, що отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту, а саме: щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів). Відповідач своїм підписом підтвердила ознайомлення з умовами надання кредитної картки, пам'яткою по користуванню кредитом Тарифний пакет « Готівочка 2012» (а.с.10 зв), тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет « Готівочка 2012» (а.с.11). Також, 15 жовтня 2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «Дельта» в особі ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 044-29076-151012 (а.с.12). Як убачається із копії свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 25.04.2013 року, позивач після укладання шлюбу змінила прізвище з «Мельник» на «[PERSON]». (а.с.8). Відмовляючи у позові суд виходить з наступного. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За положенням п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Частиною 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди, з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як Істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до положень ч. 1. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає недійсним кредитний договір, оскільки він містить несправедливі і не зрозумілі умови, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та «Про банки і банківську діяльність». Також позивач посилається на те, що договір, всупереч вимог Закону України «Про захист прав споживачів» містить умови про зміну витрат, зокрема, щодо плати за обслуговування кредитного ліміту. Як убачається із договору кредиту, позивач отримала повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту та погодився із ними, підписавши договір без зауважень, отримала платіжну картку з встановленим кредитним лімітом 40 000грн., здійснювала погашення кредиту та відсотків за його користування і лише у 2017 році, тобто через п'ять років після отримання кредиту, заявила позовні вимоги про визнання договору кредиту недійсним. Пунктом 14 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048- 1052,1054- 1055), статті 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, позивач мав довести ті обставини, за якими законодавець передбачає визнання кредитного договору недійсним. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України). Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (ст. 100 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Чинним законодавством визначено процесуальні обов'язки сторін, які останні повинні сумлінно дотримуватися. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний кредитний договір несправедливим, оскільки при підписанні зазначеного договору позивач ознайомилась та погодилась з його умовами, що підтверджується її особистим підписом. Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказі протилежного позивачем не надано. Щодо тверджень позивача для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору з тих підстав, що на момент укладання оспорюваного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а тому пункт договору, який містить третейське застереження, в силу ч. 1 ст. 2015 ЦК України є недійсним, слід зазначити наступне. Третейського застереження, міститься у п. 4.1. оспорюваного договору. Відповідно до частин 1, 5-8 статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Частиною першої статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач, у силу вимог статті 13 ЦПК України, зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Види і форма третейської угоди передбачені статтею 12 Закону України «Про третейські суди». Разом із тим за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів про відсутність у [PERSON] волевиявлення під час укладення стронами справи оспорюваного кредитного договору, суд прийшов до висновку, що волевиявлення позивача при укладанні договору, зокрема у вигляді третейського застереження було вільним. Не знайшли свого підтвердження матеріалами справи і доводи позивача щодо обов'язкової умови при укладанні кредитного договору укладання договору страхування. Умови надання кредитної картки містять пункт, згідно з яким страхування є окремою послугою, яка надається за бажанням клієнта. У разі оформлення кредитної картки з послугою страхування, страховий платіж сплачується за рахунок кредитної лінії, що свідчить про наявність у позичальника можливість оформити кредитну картку без послуг страхування. Відповідач, заперечуючи проти позову, просить суд і про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову. У разі якщо вимоги позову є необгрунтованими, недоведеними, то суд має відмовити в його задоволенні за необгрунтованістю, недоведеністю. При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів". Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору № 004-29076-151012 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15 жовтня 2012 року недійсним, слід відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed