Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно виконавчого листа №2-1006 від 10.11.2009 року [PERSON] повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], але відповідач ухиляється від сплати аліментів. Згідно довідки №437 від 10.02.2016 року виданої відділом ДВС Чорнобаївського районного управління юстиції борг по аліментах становить 39880,30 грн. Посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 39880,30 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно виконавчого листа №2-1006 від 10.11.2009 року, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Як вбачається з довідки №437 від 10.02.2016 року, виданої відділом державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції, станом на 01.02.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 39880 грн. 30 коп. Таким чином, виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів перебуває на виконанні у виконавчій службі, виконавче провадження не закривалося, що також в судовому засіданні підтвердила позивач. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, в розумінні вказаної вище норми Закону не передбачено стягнення за рішенням суду заборгованості за аліментами, які вже стягуються за виконавчим листом, пред'явленим до виконання згідно рішення суду, задля уникнення подвійного стягнення. Тобто, в разі утворення, зокрема в даному випадку, заборгованості за аліментами, її стягнення проводиться виконавчою службою на підставі того ж виконавчого листа. З огляду на вищевказані обставини та вимоги закону, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені даного позову про стягнення заборгованості по аліментам. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ч.2 ст. 88 ЦПК України його слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed