Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" звернулося до суду з вказаним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 3987,70 грн. та судові витрати по справі в розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі, вважає, що подані докази є достатніми для розгляду справи та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов ПАТ «Ідея Банк» не визнала та надала суду заяву в якій просить відмовити позивачу у задоволені позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі через пропущення позивачем строку позовної давності (а.с. 46). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами КС «Аккорд» від 01.02.2008 року, ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк»(а.с.5) придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за кредитними договорами, які будуть укладені між КС "Аккорд" в якості кредитодавця з позичальниками -фізичними особами в установленому п.1.2. цього договору порядку після 01.02.2008.(а.с.4) Відповідно до п.3.1 цього договору до ВАТ "Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк", переходять права КС "Аккорд" в зобов'язаннях за кредитними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав ( у тому числі, але не обмежуючись, права вимоги повернення кредитів, сплати процентів та інших грошових зобов'язань за кредитними договорами). 19 вересня 2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №0260/СОТ/95/0052646. Згідно п.1.1. кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 5000(п'ять тисяч) грн. на строк 12 місяців з 19 вересня 2008 року по 19 вересня 2009 року. Річна процентна ставка по кредиту відповідно до п.4.1 та 4.2 кредитного договору становить 30,10 %. Пунктом 4.3 зазначеного договору сторони погодили рекомендований графік платежів, за яким позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти до 19 числа кожного місяця. Відповідно до п.3.1.1.3)б Кредитного договору №0260/СОТ/95/0052646 від 19 вересня 2008 року кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі систематичного порушення позичальником (2 і більше разів) рекомендованого графіка платежів. Відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитним договором КС «Аккорд» від 01.02.2008р. ВАТ Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за вищевказаним кредитним договором відносно відповідача [PERSON] Оскільки кредитна спілка «Аккорд» відповідно до умов Генерального договору про відступлення прав за кредитним договором від 01.02.2008р. передала позивачу, як новому кредитору кредитний договір №0260/СОТ/95/0052646 від 19 вересня 2008 року, що підтверджує набуття позивачем прав кредитодавця за цим договором та є підставою для пред'явлення позивачем до відповідача [PERSON] вимоги та вчинення інших дій, які випливають з кредитного договору та входять до прав кредитодавця. Так як відповідач [PERSON] порушувала умови кредитного договору від 19.09.2008 року та не здійснила погашення кредиту відповідно до вимог кредитного договору, ПАТ "Ідея Банк" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення боргу за цим договором. На день подачі позову сума боргу за розрахунками позивача становила 3987 грн. 70 коп., у тому числі прострочений борг - 905,93 грн., прострочені проценти 1071 грн. 49 коп., строкові проценти - 15 грн. 69 коп., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 1689 грн. 59 коп. та віндикаційні витрати - 305 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи не пропущення строку позовної давності, позивач зазначив у позовній заяві, що [PERSON] здійснила останній платіж за даним позовом 26.07.2013., однак письмових доказів сплати коштів не надав. В судовому засіданні [PERSON] подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до даного спору та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. На підтримання своєї позиції пояснила, що дійсно у вересні 2008 року уклала з КС "Акорд" кредитний договір, зобов'язання за яким виконувала частково та сплачувала кошти до січня 2010 року. Останній платіж за договором вона здійснила 21 січня 2010 року , що підтверджується наданою відповідачем копією квитанції (а.с.21). Але у зв'язку з скрутним матеріальним становищем та втратою роботи в подальшому припинила виплати. Після того, на її адресу почали надходити листи з різних фінансових установ з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором з КС "Акорд", що підтверджується копіями цих листів (а.с. 23-25). Оскільки зазначена в отриманих нею листах сума заборгованості була значно більша ніж її реальний борг перед КС "Акорд", вона в подальшому ніяких коштів нікому не сплачувала. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог частин 1-3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України). Виходячи із змісту кредитного договору №0260/СОТ/95/0052646 від 19 вересня 2008 року (п. 4.3), строк дії якого складав 12 місяців та закінчувався 19.09.2009 року, останній платіж за кредитом відповідач повинен був здійснити до 19.09.2009 року. Оскільки, відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, то перебіг позовної давності, з врахуванням вимог ст.253 ЦК України за вимогою про повернення коштів за даним кредитним договором розпочався з 19.09.2009 року та сплив 19.03.2012 року. Доказів про переривання строку позовної давності вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, відповідно до ст.264 ЦК України позивач суду до початку розгляду справи по суті не подав. В судові засідання представник позивача, повідомлений про час та місце слухання справи, не з'являвся, хоча явка представника позивача була визнана судом обов'язковою. За клопотанням відповідача [PERSON], яке судом задоволене, направлявся запит щодо надання інформації про всі платежі, які здійсненні відповідачем в тому числі, і інформацію про те, коли був здійсненний останній платіж за кредитним договором. Представником позивача ПАТ «Ідея Банк» надіслано до суду клопотання, в якому зазначено, що подані докази є достатніми для розгляду справи по суті (а.с. 39), витребуваної інформації до суду не надано. Суд не може порушувати принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений ст.11 ЦПК України, та витребувати докази у сторін з власної ініціативи - це право осіб, які беруть участь у процесі. Позовна заява, яка датована 10.12.2013 року, була отримана Недригайлівським районним судом Сумської області 15.01.2014 року (а.с.2). Про пропущення позивачем строку позовної давності свідчить також і меморіальний ордер від 25.12.2013 року про сплату судового збору за позовом ПАТ "Ідея Банк" до [PERSON] (а.с.1). Позивачем не порушується перед судом питання про поновлення строку позовної давності та не надано докази його пропущення позивачем з поважних причин. Крім того, відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" враховуючи положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed