Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верховинського РДА звернулася до Верховинського районного суду із позовними вимогами про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини до [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що 12.06.2008 року вона одружилася з [PERSON]. Рішенням Верховинського районного суду від 12.01.2010 р. шлюб між ними був розірваний. За час перебування у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO]. З грудня місяця 2008 року відповідач переїхав проживати до своїх батьків в с.Красноїлля Верховинського району і з того часу взагалі не цікавився життям свого сина, не відвідував його, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток. Крім надання аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав і не надає по сьогодні. Крім того, відповідача вироком Косівського районного суду від 10.06.2016 року визнано винним за статтею 115 ч.1 КК України та засуджено на 10 років позбавлення волі, що в подальшому може негативно вплинути на свідомість дитини. Крім того, вона проживає з іншим чоловіком, якого син називає батьком. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] Після розірвання шлюбу, вона змінила своє прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", а тому бажає також змінити прізвище сина на "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повній мірі, просить позов задовольнити, а справу слухати без її участі. Від відповідача, будучи належним чином повідомленого в місця позбавлення волі про суть справи, час та місце її розгляду, заперечень щодо заявленого позову не надходило, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою від 29.06.2016 року про отримання копії позовної заяви про позбавлення його батьківських прав та зміну прізвища дитини (а.с.28, 30). Представник, Служби у справах дітей Верховинського РДА, в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], надала рішення №17 комісії з питань захисту прав дитини від 11.07.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Заслухавши заяву позивача на підтримку позовних вимог, заяву представника Служби у справах дітей Верховинського РДА, яка не заперечила проти позову, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних міркувань. Судом встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] виданим Криворівнянською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області, 03.09.2008 року, актовий запис №18 (а.с.8). Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Малолітній син сторін [PERSON], [INFO], залишився проживати разом із позивачкою (а.с.9). Згідно вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2016 року [PERSON] засуджено за ст.115 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі (а.с.10-14). Весь час з моменту розлучення та до винесення судового рішення відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з ним, не відвідував, не приймав участі у його вихованні, не надавав жодної матеріальної допомоги на його утримання, крім аліментів, які сплачував не вчасно та не в повному обсязі, і тому, в нього відповідно до довідки Верховинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області №476/04-26 від 08.07.2016 р., є заборгованість по сплаті аліментів на суму 8017,43 грн. Всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини позивачка виконує самостійно, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: характеристикою учня 1 класу Броварської міської дитячої музичної школи [PERSON]., виданою Броварською міською музичною школою; психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] виданою Броварським навчально-виховним комплексом; характеристикою [PERSON], виданою Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу "Золотий ключик"; довідкою про склад сім'ї [PERSON] виданою Верхньоясенівською сільською радою №859 від 10.06.2016 року, письмовими поясненнями жителів м.Бровари - [PERSON], [PERSON] (а.с.17-20,22,23). Крім того, відповідач не надав суду жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог про позбавлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Абзацами 1,2 пункту 16 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач, як до відбування покарання у місцях пенітенціарної системи, так і під час цього періоду жодного інтересу до дитини не проявляв, подарунків не надавав, за допомогою телефонного зв'язку з метою спілкування з дитиною контактів не ініціював, піклування про її фізичний і духовний розвиток не демонстрував, матеріального забезпечення на дитину не надавав. Відповідач свідомо своєю поведінкою систематично демонструє відсутність бажання виконувати свій обов'язок піклування про фізичний і духовний розвиток дитини. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а із сторони позивачки не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. Виходячи з наведеного, коли встановлено, що внаслідок фактичного невиконання відповідачем, батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, створились умови, які шкодять його інтересам, тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими і доведеними належними доказами. На підставі ст.ст.141,150,155,164,165, Сімейного Кодексу України, постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved