Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначивши, що 16.12.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого останній зобов`язався передати Позивачу позику (грошові кошти) у сумі 707500,00 грн., строком до 01.04.2016. У листопаді 2019 року [PERSON] після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 57908640, що перебуває на виконанні приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Шаган О.А., дізналась про те, що 28.09.2018 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1395, яким звернуто стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 972644.25 грн., що складається із: боргу (суми неповернутої позики) - 707500.00 грн., 12% річних - 55999.11 грн., інфляційних втрат - 199515.00 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису - 9630.14 грн. Строк, за який провадиться стягнення - з 01.04.2016 по 17.09.2018. Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права Позивача, а у самого Відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заборгованість, оскільки виконавчий напис учинений із порушенням вимог закону та порядку його вчинення, заборгованість не була безспірною, так як доказом на підтвердження безспірності вимог може бути лише документ, яким боржник визнає суму заборгованості перед кредитором, проте нотаріус цього не перевірив, а надані Відповідачем документи не свідчили про безспірність боргу. Так, в порушення умов п.1.2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, не всі документи було надано відповідачем нотаріусу. Крім того, нотаріус не врахувала, що боржник [PERSON] не отримувала повідомлення-письмову вимогу про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису), що об`єктивно виключало можливість вчинення виконавчого напису і позбавило боржника можливості надати свої заперечення. Таким чином, позивач [PERSON] вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому просила суд визнати виконавчий напис №1395 вчинений 28.09.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 972 644 грн. 25 коп. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 01 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.34). Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу належним чином завірені матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис. (а.с.40). Ухвалою суду від 06 липня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.92). 28 грудня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ворон АІ. підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням обставин викладених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Коростельов С.В. позов не визнав, підтримавши наданий відзив на позовну заяву. Зокрема суду пояснив, що між сторонами було укладено договір позики, чого позивач [PERSON] не оспорює, як і у своєму позові не ставить під сумнів розрахунок заборгованості та розмір наявної заборгованості. Крім того, між сторонами укладено договір позики і відповідач не є банківською установою для того, щоб надавати нотаріусу засвідчену стягувачем виписку із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Крім того, виконавчий напис вчинявся нотаріусом на договорі позики і направлення повідомлення не передбачено чинним законодавством. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.73-78). Представник відповідача адвокат Прибильський В.Г. проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В. до суду надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності та просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених нею у письмових поясненнях, у яких зазначила, що виконавчий напис вчинено з дотриманням чинного законодавства (а.с.44-47). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника та недотримання тридцятиденного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. У такому випадку боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та кредитором щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16, від 18 жовтня 2019 року у справі №591/6609/16, від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17. Судом встановлено, що 28 вересня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. вчинено виконавчий напис №1395 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 972 644 грн. 25 коп. Судом також встановлено, що сума основного зобов`язання є 707 500 грн., що визнано і представниками сторін у судовому засіданні. Водночас, підрахунок штрафних санкцій не є безспірним, що не заперечували сторони у судовому засіданні. Судом також встановлено, що в матеріалах наданих приватним нотаріусом Бунякіною О.В. на підставі яких вчинено виконавчий напис мається претензія направлена нотаріусом на адресу [PERSON] 17 вересня 2021 року. Водночас, відсутні докази отримання останньою такої претензії. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та результату розгляду справи, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved