Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач 12.07.2019 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненим договір про заставу нерухомого майна (іпотеку) від 05.03.1998 року, зареєстрований в реєстрі за № 580, як забезпечення заставою зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія «Європром», код ЄДРПОУ 23139887; скасувати в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборону на нерухоме майно: будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована заборона на нерухоме майно 10.05.2006 року реєстратором: Перша Херсонська державна нотаріальна контора, 73008, Херсонська область, м.Херсон, вул. Миру, 37, підстава обтяження: договір застави, реєстраційний номер 580 від 06.03.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Ларічевою Н.А., реєстраційний номер обтяження 3189132, додаткові дані тип обтяження: окреме майно, дата виникнення 09.03.1998, архівна дата 08.03.1998 р., архівний номер 55815НERSON1 додаткові дані: № реєстра: 2496--1, внутр. № 67011А2924EF542E3358 . В обґрунтування позову вказав, що 05.03.1998 р. між ним та Херсонським обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів укладено договір про заставу нерухомого майна (іпотеку), яким було передано у заставу терміном на два роки, 60 днів житловий будинок площею 110,1 квадратних метра, що знаходиться на земельній ділянці площею 1031 кв. м за адресою [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності. Відповідач згідно договору про заставу (іпотеку) від 05.03.1998 року прийняв на себе майнові зобов`язання забезпечення своєчасного виконання зобов`язань ТОВ Торгово-промислова компанія «Європром», по договору про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів від 04.03.1998 р., за умовами якого Заставодержатель надав позику на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в сумі 20000,00 грн. терміном на два роки. Заставодержатель, в разі невиконання зобов`язань позичальником, на протязі 60 днів після закінчення терміну дії Договору позики повинен був згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», звернути стягнення на заставлене майно через здійснення виконавчого напису нотаріуса, або згідно ст. 71 ЦК УPCP, міг звернутися до суду для стягнення за рішенням суду. ТОВ ТПК «Європром» майнові зобов`язання своєчасно не виконав. Відповідач, як того вимагає ст. 20 Закону України «Про заставу», не звертав стягнення на заставлене майно ні за рішенням суду або третейського суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса. ТОВ ТПК «Європром», за судовим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 2а-14819/09/2170 припинено. 19.06.2019 року він письмово звернувся до Відповідача з проханням подати до державного реєстратора заяву про виключення заставленого нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідач, листом за № 04-01-04/118 від 24.06.2019 року, в даному випадку, неправомірно, посилаючись на приписи ст.ст. 572, 1046, 1049 ЦК України та ігноруючи приписи ч.1, ч.4 ст. 593, ч.І ст. 598, ст. 609 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», відмовив йому у знятті обтяження на заставлене майно та вказав, на те, що вирішити дане питання можливо тільки в судовому порядку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 04 березня 1998 року між Херсонським обласним відділенням фонду України соціального захисту інвалідів та Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія "Європром" укладено договір про надання позики на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, за яким Товариство отримало в позику 20000,00 грн. терміном на 2 роки з моменту перерахування всієї суми (арк. справи 12). 05 березня 1998 року між Херсонським обласним відділенням фонду України соціального захисту інвалідів (заставодержатель) та [PERSON] , що є майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислової компанії "Європром" (заставодавець) укладено договір про заставу нерухомого майна (іпотеку), за мовами якого заставодавець передає під заставу заставодержателя жилий будинок літ. А (стіни бетоні, критий бетоном) житловою площею 110,1 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці площею 1031 кв. м за адресою [ADDRESS] (арк. справи 10-11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна №173448806 від 11.07.2019 р., на житловий будинок [ADDRESS] накладено заборону на нерухоме майно (арк. справи 13). З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- нідприємців та громадських формувань за № 1005220900 від 09.04.2019 року, вбачається, що ТОВ ТПК «Європром», код ЄДРПОУ 23139887, за судовим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 2а-14819/09/2170 припинено (арк. справи 14). Листом за № 04-01-04/118 від 24.06.2019 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено [PERSON] у знятті обтяження на заставлене майно та вказав, на те, що вирішити дане питання можливо тільки в судовому порядку (арк. справи 16). Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п.1 ч.1 ст.593 ЦК України та ч.1 ст.28 Закону України "Про заставу", право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Крім того, ст.28 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава припиняється при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 569/18537/17 від 22 травня 2019 року, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Укладаючи договір застави/іпотеки, заставодавець/іпотекодавець приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави/іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Реєстру. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договорами, укладеними заставодавцем/іпотекодавцем саме із кредитором, то усі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язок заставодавця/іпотекодавця із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між такою особою і кредитором. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з унесенням запису до Реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цими договорами не є підставою для припинення договору іпотеки/застави, які було укладено для забезпечення виконання кредитних договорів боржником. За ч.4 ст. 593 ЦПК України припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги. Відповідач до ліквідації ТОВ ТПК «Європром», тобто до 09.04.2019 р., не реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом подання позову або пред`явлення вимоги, що визнано відповідачем (представником) в судовому засіданні та не потребує доведення за ч.1 ст. 82 ЦПК України. У главі 50 ЦК України підставами для припинення зобов`язання є умова договору або закону, виконання, проведене належним чином, передання відступного, зарахування, домовленість сторін, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, неможливість виконання, смерть боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, ліквідація юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівний мірі означає як наявність права так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України, зокрема такими є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача, має усі повноваження, передбачені ЦПК України, в тому числі з правом визнання позову, в судовому засіданні чітко висловила позицію щодо визнання позову, внаслідок чого суд дійшов висновку про задоволення позову. В силу ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 10 лютого 2020 року.

Outcome: approved