Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому, у відповідності до рішення Білинської сільської ради від 19.12.1993 року, із внесеними до нього змінами, було передано у приватну власність земельні ділянки, які розташовуються в с. Білин Ковельського району. На підставі рішення Білинської сільської ради від 19.03.2010 року "Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки" позивачу було видано відповідні державні акти. Таким чином, у власність позивача було передано шість земельних ділянок, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,14 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , загальною площею 0,04 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується "за канавою", загальною площею 0,06 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташовується за земельною ділянкою [PERSON] , загальною площею 0,04 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , загальною площею 0,06 га; та спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , загальною площею 0,08 га. Позивачем було виготовлено державні акти на вищевказані ділянки, а оформлення державних актів та виготовлення технічних документів щодо права власності на земельні ділянки відбувалось через ДП "Волинський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою". Позивач зазначив, що як до оформлення свого права власності, так і після його оформлення, він постійно користувався одними й тими ж земельними ділянками та обробляв їх. Влітку 2018 року відповідач [PERSON] , з яким межує земельна ділянка, передана позивачу у власність та розташована по [ADDRESS] , розпочав роботи по зведенню паркану по земельній ділянці, яка позивачем постійно використовується та яка була передана йому у власність, як земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , загальною площею 0,08 га. На зауваження позивача про те, що вказана земельна ділянка належить йому та перебуває у його власності, відповідач [PERSON] вказав, що право власності на земельну ділянку, до складу якої увійшла частина спірної ділянки, було набуто ним у відповідності до свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , з якою позивач межував земельними ділянками. Як стверджується позивачем, до вказаного моменту будь-яких непорозумінь щодо меж та належності земельних ділянок з попереднім власником ( [PERSON] ) та позивачем не виникало. Позивач вказує, що спірна земельна ділянка, яка перебувала у його користуванні та передана йому у власність на підставі рішення сільської ради, дійсно була помилково сформована та передана у власність [PERSON] шляхом оформлення державного акта. Площа земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , становить 014 га, яка частково складається і з належної позивачу земельної ділянки площею 0,08 га. Безпідставність оформлення державного акта та проведення його державної реєстрації за [PERSON] підтверджується, на думку позивача, довідкою сільської ради від 20.09.2018 року, з якої вбачається, що сільською радою рішення щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га по [ADDRESS] , яка перебувала у його постійному користуванні, не приймалось, а тому така ділянка у власність останньою була набута безпідставно, як безпідставно і не законно було виготовлено правовстановлюючі документи. В той же час, позивачу також було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, яка перебувала та перебуває у постійному користуванні інших осіб та в його користуванні ніколи не перебувала, що є також незаконним. Покликаючись на норми чинного законодавства, позивач просить визнати незаконним виданий на ім`я [PERSON] державний акт серії ЯК №978169 від 28.10.2010 року на право власності на земельну ділянку площею 0,14 га в селі Білин, кадастровий номер 0722180800:01:001:0332; визнати недійсною державну реєстрацію права власності [PERSON] та скасувати державну реєстрацію такого права за № 011009500261, яка проведена в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2354, видане 15.12.2017 року приватним нотаріусом Олєйніковою О.В. на ім`я [PERSON] ; визнати незаконною державну реєстрацію такого права, номер запису про право власності № 23958799, яка проведена на підставі рішення приватного нотаріуса Олєйнікової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38753006 від 15.12.2017 року /т. 1 а.с. 3-7/. Відповідно до ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі від 20.12.2018 року, було відкрито провадження в цивільній справі та, поміж іншого, визначено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву /т. 1 а.с. 42/. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подання відзиву та подав до суду такий відзив. Зокрема, із поданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що останній заявлені до нього позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Так, відповідно до рішення Білинської сільської ради Ковельського району №13/1 від 29.12.1993 року та №30/1 від 07.10.2009 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства. На виконання вказаного рішення [PERSON] було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (державного акту на право власності на земельну ділянку) для ведення особистого селянського господарства у [ADDRESS] площею 0,14 га. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 978169, виданим 28 жовтня 2010 року Білинською сільською радою Ковельського району. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011009500261. Таким чином, право власності на вказану земельну ділянку виникло у [PERSON] 28 жовтня 2010 року. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2017 року, відповідач [PERSON] є спадкоємцем цієї земельної ділянки. З огляду на усі вищенаведені факти, відповідачем жодним чином не порушувались права позивача, усі його дії та дії [PERSON] щодо набуття права власності на спірну земельну ділянку вчинені у суворій відповідності до Закону, на підставі рішень Білинської сільської ради, які є законними та дійсними, і які слугували підставою для отримання правовстановлюючих документів. Окремо відповідач у відзиві звертає увагу на позицію Білинської сільської ради, викладену у довідці № 823 від 20.09.2018 року, оскільки жодним нормативним документом не передбачено право органу місцевого самоврядування в офіційних документах викладати свої оціночні судження та ґрунтувати їх на припущеннях, а також жодною чинною нормою законодавства не передбачено право органу місцевого самоврядування у довільному порядку на власний розсуд позбавляти громадян права власності на земельні ділянки /т. 1 а.с. 91-97/. У поданій позивачем відповіді на відзив останній спростовує твердження відповідача та вказує, викладені ним факти у відзиві не відповідають дійсності, оскільки по межі їх ділянок, на момент набуття їх у власність і оформлення відповідних документів, завжди була також розора. Існуюча між ними межа завжди існувала та існує на сьогодні, змін зазнала лише межа, яка пролягала між його земельною ділянкою та ділянкою [PERSON] /т. 1 а.п. 154-155/. 04 квітня 2019 року відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якому останні вказує, що у відповідь на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області було надано копію технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (державного акту на право власності на земельну ділянку) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства у [ADDRESS] , площею 0,08 га. З вказаної документації випливає, що [PERSON] на момент складання державного акту на право власності на земельну ділянку (28 липня 2010 року) було достеменно відомо, де саме вона розташована, оскільки 10 лютого 2010 року [PERSON] у присутності виконавця робіт - ДП "Волинський інститут землеустрою", представника Білинської сільської ради -землевпорядника [PERSON]. та голови Білинської сільської ради [PERSON] , засвідчив межі земельної ділянки, що закріплені межовими знаками на поворотних точках межі земельної ділянки. Даний факт підтверджує пояснення представника ГУ Держгеокадастру у Волинській області про обізнаність позивача про місце розташування його земельної ділянки за вказаним державним актом, та спростовує твердження позивача про помилку у документах та його необізнаність у межах земельної ділянки /т. 1 а.п. 162-164/. Представник відповідача - Білинської сільської ради - своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області скерував до суду письмове пояснення, згідно якого при вирішенні спору покладається на розсуд суду /т. 1 а.п. 63-64/. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити повністю. Будучи допитаним в якості свідка за його згодою, позивач [PERSON] суду показав, що земельною ділянкою, яка межує із земельною ділянкою [PERSON] , все життя користувались його батьки, а потім почав користуватись і він. Коли суміжна земельна ділянка належала [PERSON] , будь-яких спорів про межу ніколи не виникало. Навесні 2018 року [PERSON] почав зводити паркан по його земельній ділянці. Після побудови такого паркану виявилось, що його земельна ділянка зменшилась на 0,06 га. Коли він звертався з відповідними документами про приватизацію земельних ділянок, то мав на увазі саме цю ділянку. Однак, при отриманні державного акта, не звернув уваги на межі земельної ділянки, а тому лише після побудови вказаного паркану виявив, що при оформленні державного акта виникла помилка і йому оформили право власності зовсім на іншу земельну ділянку, якою він ніколи не користувався. Така помилка виникла через те, що працівники землевпорядної організації при оформленні технічної документації не виїжджали на місце та не проводили заміри, не встановлювали межові знаки. Підтвердив, що був присутній, коли землевпорядник з представником землевпорядної організації проводив заміри земельної ділянки [PERSON] та погодив межі земельної ділянки, оскільки не розібрався за що ставив підписи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю через їх безпідставність, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказували на те, що площа земельної ділянки, якою користувалась [PERSON] та яка передбачена в погосподарських книгах, жодним чином не змінилась після отримання відповідачем спадщини, а тому він правомірно встановив паркан відповідно до меж земельної ділянки. Представник відповідача - Білинської сільської ради - [PERSON] , будучи допитаною за її згодою в якості свідка, в судовому засіданні вказувала на те, що вона, як землевпорядник сільської ради, не була присутня при обмірах земельних ділянок. Однак, при оформленні державного акта [PERSON] та складанні абрису, вона допустила помилку по одній з меж цієї земельної ділянки, в зв`язку з чим межа земельної ділянки [PERSON] пройшла по земельній ділянці, якою користувався [PERSON] . В подальшому до суду надійшло клопотання представника Зілинської сільської ради про розгляд справи у їх відсутності. Заперечень не має, з рішенням суду погоджується. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмові пояснення в яких вказує, що питання з приводу врегулювання вищевказаного спору залишає на розсуд суду. Окрім цього, представником третьої особи попередньо було подано клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікова Оксана Віталіївна в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, заперечень та письмових пояснень не подала. Представник третьої особи - Державного підприємства "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Відповідно до рішення Білинської сільської ради від 19.12.1993 року, із внесеними до нього на підставі рішень сільської ради № 5/2 від 27.12.1995 року, № 12/7 від 25.01.2001 року № 30/2 від 07.10.2009 року та № 38/9 від 01.07.2010 року змінами, позивачу [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки, які розташовуються в с. Білин Ковельського району /т. 1 а.с. 10-14/. Рішенням Білинської сільської ради № 36/16 від 19.03.2010 року "Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки", було вирішено питання про видачу державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам спадкоємцям померлих (згідно додатку), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в с. Білин Білинської сільської ради, у тому числі і позивачу [PERSON] /т. 1 а.с. 15/. Згідно довідки Білинської сільської ради № 823 від 20.09.2018 року, в користуванні [PERSON] на території Білинської сільської ради є шість земельних ділянок, поміж яких - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , загальною площею 0,08 га. Згідно цієї ж довідки, на даний час виник спір між [PERSON] та [PERSON] щодо володіння земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,008 га (межує дана земельна ділянка із [PERSON] та [PERSON] ). Відомості, які наявними в сільській раді, вказують на те, що передача спірної земельної ділянки у власність мала відбутись [PERSON] , але помилково право власності на цю земельну ділянку було оформлено на [PERSON] , яка померла, а спадщину переоформив [PERSON] [PERSON] постійно користувався цією земельною ділянкою, але йому також помилково було виготовлено право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться за його присадибною ділянкою (межує дана ділянка із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) Рішення щодо передачі у власність даної земельної ділянки [PERSON] не приймалось /т. 1 а.с. 9/. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] (вона ж - Білинський сільський голова) підтвердила, що спірна земельна ділянка, що є предметом позову на момент звернення до суду [PERSON] з даним позовом перебувала в комунальній власності. Юридично в користуванні позивача ця земельна ділянка не перебувала. Таким чином, зважаючи на такі показання, [PERSON] не є належним позивачем в даній справі, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову. В той же час, як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , остання померла [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /т. 1 а.с. 127/. Померла [PERSON] була власником, поміж іншого майна, земельної ділянки площею 0,25 га в с. Білин Ковельського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки площею 0,14 га в с. Білин Ковельського району з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Зазначена обставина підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку /т. 1 а.с. 133, 134/. Після смерті [PERSON] вказане майно успадкував відповідач [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 15.12.2017 року /т. 1 а.с. 142, 143/. Ця ж обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №140309667 від 04.10.2018 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1401 га, яка знаходиться в с. Білин Ковельського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, кадастровий номер земельної ділянки 0722180800:01:001:0332 /т. 1 а.с. 8/. Як вбачається з виписок із земельно-кадастрової книги Білинської сільської ради за 1993 рік, по особовому рахунку № [NUMBER] за [PERSON] рахувалось всього землі 059 га. /т. 1 а.с. 200/. Згідно виписки із земельно-кадастрової книги Білинської сільської ради за 2011 рік, по особовому рахунку № [NUMBER] за [PERSON] рахувалось 0,59 га, в т.ч. присадибної землі 025 га., особисте селянське господарство у власності 0,14 га. Згідно рішення сесії № 36/4 від 19.05.2014 року внесено зміни, а саме - всього землі - 0,3901га, в т.ч. присадибна ділянка - 0,25 га., особисте селянське господарство - 0,1401 га. В таких же розмірах має у власності земельні ділянки і [PERSON] /т. 1 а.с. 201/. Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (державного акту на право власності на земельну ділянку) гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , на підставі рішення Білинської сільської ради від 07.10.2009 року № 30/1 (з додатком до нього) сільською радою було вирішено передати у власність [PERSON] у власність земельні ділянки площею 0,25 га та 0,14 га по [ADDRESS] /т. 1 а.с. 26-27/. Згідно акта прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 10.02.2010 року, земельна ділянка площею 0,14 га, що надається у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства закріплена межовими знаками у кількості 4 шт. і знаходяться на поворотних точках земельної ділянки. Серед осіб, які підписали вказаний акт, є представник Білинської сільської ради [PERSON] . /т. 1 а.с. 30/. Вказана технічна документація у встановленому порядку розроблена та погоджена а тому показання свідка [PERSON] в судовому засіданні щодо помилки в розмірах земельної ділянки повністю спростовуються цією документацією. На підставі вказаної технічної документації [PERSON] у встановленому порядку було видано державний акт ЯК № 978169 від 28.10.2010 року, який став предметом даного позову. Згідно вимог ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю здійснюється відповідно до закону. За змістом ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, що набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно вимог ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи питання про підставність та обґрунтованість заявлено позову, суд виходить з положень ст. 2 ЦПК України, в силу якої захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. З огляду на встановлені судом обставини та зазначені правові норми, суд прийшов до висновку, що при видачі оскаржуваного державного акта будь-які порушення норм чинного законодавства не мали місця, державний акт виданий на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування та органом, якому надано відповідні повноваження, а тому законних підстав для скасування такого державного акта, в тому числі й наведених позивачем, судом не вбачається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведе, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до переконливого висновку про те, що всупереч наведеним правовим нормам, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що при виготовленні державного акта про право власності на землю на ім`я [PERSON] були порушені будь-які його права та інтереси. Зокрема, допущена помилка, про яку йдеться в довідці Білинської сільської ради від 20.09.2018 року, чи помилка, допущена позивачем при отриманні державного акта про право власності на іншу земельну ділянку, жодним чином не може слугувати підставою для скасування оспорюваного державного акта та позбавлення особи законного права на землю. В той же час заперечення відповідача проти позову знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду справи. З огляду на викладене, підстав для визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] , немає, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність цієї вимоги позивача. Решта позовних вимог позивача є похідним від вказаної вимоги, а тому суд не вбачає підстав для їх задоволення, а відтак - вбачаються підстави для відмови в задоволенні позову в цілому. Крім цього, відмовляючи в задоволенні позову, суд на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: dismissed