Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] звернувся в суд з позовом до Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: вул. Дністровська (колишня Радянська), 8 в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що вищевказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди належали колгоспному двору, головою якого була мама позивача - [PERSON], що підтверджується записами по господарської книги №8 Семаківської сільської ради, довідка № 331 . Судовим рішенням від 9 грудня 2015 року встановлено родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як сином і матір»ю. Для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку виділена земельна ділянка площею 0,2500 га, що стверджується довідкою № 389. У відповідності до технічної документації житловий будинок побудований в 1980 році, однак через необізнаність із нормами закону та браком коштів документ на право власності належним чином не офомлений , про що свідчить довідка про об»єкт нерухомості. З червня 2011 року [PERSON] померла. При житті, 9 грудня 2004 року [PERSON] зробила письмове розпорядження яким все своє майно заповіла [PERSON] Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №28, ніким не скасований та оскаржений. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся в Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, після вивчення поданих документів, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері нотаріусом відмовлено у зв»язку з реєстрацією господарства як колгоспного двору. 13 вересня 2016 року було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З довідки Семаківської сільської ради від 27 липня 2016 року вбачається, що на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали спадкодавець та старший брат позивача [PERSON], [INFO], який помер 14.10.2000 року. Спадкодавець була матір»ю позивача, доглядом та поховання якої займався [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач фактично прийняв спадщину, проте оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вказані обставини змушують звернутися з даною позовною заявою до суду. В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує повністю. Семаківська сільська рада позовні вимоги визнає у повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Семаківці по вул. Дністровська, 8 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1980 р., загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 22,2 кв.м., гаражу, сараю, стодоли, вбиральні, 2 воріт, 2 огорож. Ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд згідно звіту ТзОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна" становить 68821,73 грн. З довідки про об'єкт нерухомого майна ФОП [PERSON] № 97 від 05.09.2016 року, встановлено, що свідоцтво на право власності на житловий будинок в с. Семаківці по вул. Дністровська, 8 не виявлено. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Довідкою № 331 від 27.07.2016 року, виданою виконкомом Семаківської сільської ради встановлено, що згідно погосподарської книги № 8 Семаківської сільської ради на 1991-1995 р. в господарстві в с. Семаківці по вулиці Дністровська, 8 (Радянська, 8) станом на 15.04.1991 року були зареєстрвовані та проживали: [PERSON], [INFO], член господарства записаний першим; [PERSON], [INFO], син; суспільна група господарства колгоспники. Згідно довідки № 390 від 25.08.2016 року, виданої виконкомом Семаківської сільської ради встановлено, що в селі Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області вулицю Радянська, 8 змінено на вулицю Дністровська, 8. [PERSON] помер 14.10.2000 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 062341. За заповітом від 09.12.2004 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Семаківської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 28, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON]. Ч.3\~\~ст. 61\~\~ЦПК\~\~України\~\~ визначено, що\~\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Рішенням Городенківського районного суду\~\~ від\~\~09.12.2015 р.\~\~по справі № 342/1209/15-ц\~\~встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка померла 3 червня 2011 р., як сином та матір'ю. [PERSON] померла 03.06.2011 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 135151, виданим виконкомом Семаківської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 09.12.2004 р. є [PERSON] (позивач). Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], про що свідчить довідка № 388 від 25.08.2016 року, виданана виконкомом Семаківської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1324/02-31 від 13.09.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 03.06.2011 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Семаківці вул. Дністровська, буд. 8 Городенківського району. Оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 389 від 25.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Семаківської сільської ради слідує, що площа земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка знаходиться с. Семаківці по вул. Дністровська, 8 становить 0,2500 га. Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташований за адресою - вул. Дністровська, 8 в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Дністровська, 8 в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1233, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved