Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» про поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому просить суд: - скасувати накази в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №13-к від 06.03.2019 року «Про звільнення [PERSON] » та №21 від 25.02.2019 року і №24 від 01.03.2019 року «Про оголошення догани заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] »; - поновити його (позивача) на посаді заступника начальника (керівника, капітана) державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» з виконанням посадових обов`язків обумовлених посадовою інструкцією заступника капітана з адміністративно-фінансових питань 12.09.2017 року; - виплатити йому (позивачу) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по час прийняття рішення судом про поновлення згідно з щомісячним посадовим окладом у сумі 17 100 грн. 00 коп. 2. Позов мотивований тим, що Наказом №13-к від 06 березня 2019 року його (позивача) звільнено з посади заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на підставі п.3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивач вважає даний наказ незаконним, необґрунтованим та прийнятим з грубими порушеннями чинного законодавства з причин викриття ним незаконних дій посадової особи, яка його прийняла. Позивач стверджує в позові, що 15 лютого 2019 року на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року його поновлено на роботі наказом в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] №7-к від 06.02.2019 року. Поновлення відбулося з порушеннями вимог законодавства, оскільки: - його (позивача) повинні були поновити на посаді заступника капітана з адміністративно-фінансових питань або на рівнозначній посаді у відповідності зі ст.235 КЗпП України; - поновлення відбулося на нерівнозначній посаді заступника капітана, оскільки 04 вересня 2017 року він був прийнятий на посаду заступника капітана з адміністративно-фінансових питань державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту», тобто на посаду заступника керівника, оскільки саме керівник підприємства на той час займав посаду «капітан». Також, позивач зазначає в позові, що у день прийняття на роботу 15.02.2019 року в.о. начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» йому було запропоновано ознайомитись з новою посадовою інструкцією заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року, з якою він не погодився, оскільки: - коло обов`язків на, які він погодився чітко визначено у посадовій інструкції заступника капітана з адміністративно-фінансових питань від 12 вересня 2017 року; - у новій посадовій інструкції заступника капітана від 06.02.2019 року завдання і обов`язки повністю відрізняються від зазначених у посадовій інструкції від 12 вересня 2017 року; - кваліфікаційні вимоги щодо повної вищої освіти відповідного (морського) напрямку також не є прийнятними для нього, оскільки у нього є тільки вища юридична освіта і науковий ступінь у галузі права; - він виконував обов`язки заступника керівника підприємства, а згідно останньої інструкції, повинен був стати на два ранги нижче - фактично на посаді заступника начальника відділу, що також є порушенням його трудового договору. Позивач стверджує в позові, що не дивлячись на його обґрунтовану відмову виконувати роботу, що не передбачена трудовим договором та його кваліфікацією, в.о.начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» у перший же день поновлення і по час звільнення намагався незаконно та навмисно надавати йому накази, вказівки та розпорядження стосовно виконання морських (капітанських) функцій та ще й без забезпечення належних умов та знарядь праці. Так, наказом №21 від 25.02.2019 року в.о. начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» позивачу оголошено догану за невиконання наказів №16 від 15.02.2019 року та №17 від 19.02.2019 року стосовно відрядження його у м. Херсон. Наказом №24 від 01.03.2019 року в.о. начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» позивачу оголошена догана за невиконання розпорядження №5 від 26.02.2019 року про проведення перевірки місць базування риболовних суден в с.Бурлача Балка ТОВ «Фірма Ліман» на предмет відповідності глибин фактичної осадки риболовних суден в межах швартування та відстою суден. Оскільки вказане розпорядження також містило вимоги стосовно виконання позивачем морських інспекторських функцій, на які він не погоджувався і які порушують його трудовий договір і законодавство, воно позивачем було проігноровано. Як вказує позивач в позові, оскільки згідно зазначених наказів його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності вони підлягають скасуванню з підстав порушення керівником підприємства вимог ст.43 Конституції України та ст.31 КЗпП України, стосовно примушування його виконувати обов`язки, на які він не погоджувався і які не передбачені його трудовим договором. Також, позивач стверджує, що на його робочому місці у каб. №502 будівлі генеральних вантажів ТОВ «ЧРП» не створені належні умови: кабінет вкритий пилом, відсутні засоби зв`язку, канцелярські прилади, принтер; комп`ютери належним чином не підключені і не функціонують. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що відповідно і наказ в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] №13-к від 06.03.2019 року про його звільнення є незаконним, оскільки порушує вимоги ст.43 Конституції України та ст.31 КЗпП України. Також, позивач стверджує, що ним особисто та з іншими представниками громадськості у період з вересня 2018 року по день звільнення надіслані звернення з приводу діянь [PERSON] на чолі підприємства, які мають ознаки кримінальних злочинів або корупційних правопорушень (у заяві від 08.01.2019 року до голови Національної поліції України він (позивач) просив притягнути до кримінальної відповідальності за ст.367 КК України [PERSON] за злочинну бездіяльність - невжиття заходів до колишнього керівника щодо сплати нарахованого йому боргу за актом ревізії внутрішнього аудиту Держрибагенства у 2018 році у сумі більше 100 тис. грн. Позивач зазначає, що оскільки він неодноразово звертався у всі інстанції (до Президента, Прем`єр міністра України, МВС, Нацполіції, НАЗК) щодо корупційних та злочинних дій керівника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] , то відповідно до ст.53 Закону України «Про запобігання корупції» він є викривачем і особою яку не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності та звільнити з роботи. 3. Представник Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» 26.04.2019 року надав до суду відзив на позов (а.с.65-70 т.1), просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Наказом №7-к від 06.02.2019 року [PERSON] поновлено на роботі на рівнозначній посаді у реорганізованому підприємстві, а тому виникла необхідність у складенні та підписанні нової посадової інструкції. Коло обов`язків [PERSON] на рівнозначній посаді входило до обов`язків попередньої посади. Через невиконання [PERSON] розпоряджень керівництва підприємства, наказами від 25.02.2019 №21 та від 01.03.2019 року №24 йому було оголошено догани. У подальшому 06.03.2019 року Наказом №13-к [PERSON] звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст.40 КЗпП України у відповідності до вимог законодавства. Також, представник відповідача вказує у відзиві, що складення нової посадової інструкції було спричинено поновленням [PERSON] на роботі на рівнозначній посаді та покладенням новою редакцією Статуту ДП «МАЧРП» обов`язків вирішення фінансових питань виключно на начальника підприємства, адміністративні функції на новій посаді [PERSON] було збережено. 4. [PERSON] 16.03.2019 року надав до суду відповідь на відзив (а.с.202-203), просив суд задовольнити його позов у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість його позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Представник відповідача 24.03.2019 року надала до суду заяву про виклик свідків (а.с.206 т.1). 6. Позивач 27.05.2019 року надав до суду клопотання про витребування доказів (а.с.208-209 т.1). 7. Позивач 11.06.2019 року надав до суду заяву про долучення до справи рішень Верховного суду з аналогічних правовідносин (а.с.222-223 т.1). 8. В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позові. 9. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позов. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 26.03.2019 року справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.54 т.1). 11. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 08.04.2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.61-62 т.1). 12. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.06.2019 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено частково (а.с.211, 217-218 т.1). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин 13. Судом встановлено, що на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року [PERSON] поновлено на роботі наказом в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] №7-к від 06.02.2019 року (а.с.17 т.1; а.с.80 т.2). 14. Наказами в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №21 від 25.02.2019 року (а.с.12-14 т.1; а.с.38-40 т.2) та №24 від 01.03.2019 року (а.с.15-16, 116-117 т.1; а.с.49-50 т.2) заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] оголошено догани, через невиконання [PERSON] розпоряджень керівництва підприємства. 15. Наказом начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» від 06.03.2019 року №13-к [PERSON] звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.11 т.1; а.с.58 т.2). 16. Судом досліджено копії: - наказу ДП «МАЧРП» від 19.02.2019 року №17 «Про направлення у відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.18-19, 100-101 т.1; а.с.29-30 т.2); - завдання на відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.20, 102 т.1; а.с.31 т.2); - кошторису витрат на відрядження до наказу ДП «МАЧРП» від 19.02.2019 року №17 «Про направлення у відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.21 т.1; а.с.32 т.2); - наказу від 01.03.2019 року №25 «Про проведення аналізу фрахтового ринку» (а.с.23, 119 т.1; а.с.52 т.2); - посадової інструкції заступника капітана з адміністративно-фінансових питань, затвердженої 12.09.2017 року (а.с.24-27 т.1); - посадової інструкції заступника капітана з адміністративно-фінансових питань, затвердженої 06.02.2019 року (а.с.28-30 т.1); - пояснень [PERSON] від 18.02.2019 року (а.с.31 т.1); - пояснень - тлумачення [PERSON] від 01.03.2019 року (а.с.32-33, 112-113 т.1); - пояснень [PERSON] від 04.03.2019 року (а.с.34-35 т.1); - звернень [PERSON] до Національної поліції, інших органів, посадових осіб (а.с.37-46 т.1); - відповідей секретаріату Кабінету Міністрів України на звернення [PERSON] (а.с.47 т.1); - наказу від 06.02.2019 року №8-к «Про визначення робочого місця економіста з аналізу господарської діяльності порто пунктів [PERSON] та заступника капітана [PERSON] » (а.с.74-75 т.1; а.с.4-5 т.2); - наказу від 06.02.2019 року №13 «Про періодичну фотографію робочого часу» (а.с.76-78 т.1; а.с.6-7 т.2); - наказу від 06.02.2019 року №12 «Про дотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку працівниками ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» (а.с.80-83 т.1; а.с.8-9 т.2); - вимоги від 18.02.2019 року про надання письмових пояснень (а.с.90 т.1); - пояснення [PERSON] , доповідні та службові записки керівництва підприємства (а.с.91-93, 96, 98 т.1); - вимоги від 15.02.2019 року про надання письмових пояснень (а.с.94 т.1); - акту від 15.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказу (а.с.95 т.1; а.с.24-25 т.2); - акту від 18.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказу (а.с.97 т.1; а.с.26 т.2); - акту від 19.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказу (а.с.99 т.1; а.с.28 т.2); - розпорядження від 19.02.2019 року про проведення перевірки (а.с.103 т.1; а.с.33 т.2); - повідомлення в.о. начальника ДП «МАЧРП» [PERSON] . (а.с.104-105 т.1; а.с.34-35 т.2); - акту від 20.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказів та розпоряджень (а.с.106 т.1; а.с.36 т.2); - акту від 25.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання розпоряджень (а.с.107 т.1; а.с.37 т.2); - розпорядження від 26.02.2019 року №5 про проведення перевірки (а.с.108 т.1; а.с.41 т.2); - акту від 26.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання розпоряджень (а.с.109 т.1; а.с.42 т.2); - акту від 27.02.2019 року про відмову [PERSON] від виконання розпоряджень (а.с.110 т.1; а.с.43 т.2); - вимоги про надання письмових пояснень від 28.02.2019 року (а.с.111 т.1; а.с.44 т.2); - запиту до профспілкової організації (а.с.114 т.1; а.с.47 т.2); - відповіді від ППО ТОВ «ІМРП» та ДП «Портовик» від 01.03.2019 року про те [PERSON] не є членом профспілкових організацій (а.с.115 т.1; а.с.48 т.2); - акту від 01.03.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказу (а.с.118 т.1; а.с.51 т.2); - вимоги від 04.03.2019 року про надання письмових пояснень (а.с.120 т.1; а.с.23, 54 т.2); - пояснення [PERSON] (а.с.121 т.1; а.с.18, 55 т.2); - акту від 04.03.2019 року про відмову [PERSON] від виконання наказів (а.с.122 т.1; а.с.56 т.2); - службової записки (а.с.123 т.1; а.с.57 т.2); - фотографії робочого дня (а.с.124-126 т.1; а.с.59-61 т.2); - актів фіксації робочих місць (а.с.127-146 т.1; а.с.62-74 т.2); - акту інспекційного відвідування юридичної особи від 29.03.2019 року №ОД396/1600/АВ (а.с.147-156 т.1); - наказу від 08.10.2019 року №407 «Про внесення змін до статуту державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту» (а.с.157 т.1); - статуту ДП «МАЧРП» (а.с.158-164 т.1); - трудової книжки [PERSON] (а.с.175-185 т.1); - наказу ДП «МАЧРП» від 15.02.2019 року №16 «Про направлення у відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.10-13 т.2); - завдання на відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.14-15 т.2); - кошторису витрат на відрядження до наказу ДП «МАЧРП» від 15.02.2019 року №16 «Про направлення у відрядження заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] до м.Херсон (а.с.16 т.2); - вимоги про надання письмових пояснень від 18.02.2019 року (а.с.17 т.2); - доповідних/службових записок керівництва порту (а.с.21-22, 27 т.2); - наказів про прийняття на роботу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.75-77 т.2); - супровідного листа на адресу [PERSON] (а.с.78 т.2); - рекомендованих повідомлень про вручення поштового направлення (а.с.79 т.2). 17. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який є капітаном порту державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» пояснив, що відносини з позивачем у нього склались суто робочі, коли позивачу надавались доручення та завдання керівництва, він їх не виконував, мотивуючи тим, що його освітньо-кваліфікаційний рівень не дозволяє йому цього робити. Свідок пояснив, що всі доручення, які надавались [PERSON] могли бути ним виконані, оскільки вони полягали більше в організаційно-розпорядчих функціях та не вимагали необхідності спеціальних знань. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є начальником відділу кадрів відповідача, [PERSON] був поновлений на рівнозначну посаду, але не виконував доручення керівництва, вона неодноразово приймала участь у складі комісій щодо перевірок робочого місця позивача. В судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює у ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» пояснив, що з [PERSON] у нього склались робочі стосунки. [PERSON] було поновлено на підприємстві на рівнозначній посаді, йому було забезпечено робоче місце, організаційну техніку. Після того, як [PERSON] відмовився виконувати розпорядження та доручення керівництва, складались акти. На думку свідка доручення керівництва позивач міг виконати, оскільки ніякого обладнання та спеціальних знань для цього не потрібно мати. V. Оцінка Суду. 18. Як слідує зі ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст.16 ЦК України та КЗпП України. 19. Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. 20. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також у збереженні роботи. 21. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. 22. Відповідно до ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. 23. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст.214 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення позивача з цих підстав, відносяться факт про наявність трудового дисциплінарного проступку (винної, протиправної поведінки), який став безпосередньою підставою для звільнення працівника. 24. Відповідно до п.п.18 і 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 25. Системне тлумачення ст.ст.21, 139-141 КЗпП України надає суду підстави для визначення змісту поняття трудової дисципліни, яка включає в себе зобов`язання працівника виконувати роботу, визначену трудовим договором, чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, що випливають з трудового договору, дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. З цього випливає, що працівник зобов`язаний виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, зокрема посадових обов`язків. Невиконання або несумлінне виконання своїх посадових обов`язків визнається порушенням трудової дисципліни. 26. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. 27. Відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але непізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці. 28. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. 29. Позивач вказує в позові, що його поновлення на посаді відбулось з порушеннями вимог законодавства на нерівнозначній посаді заступника капітана та йому було запропоновано ознайомитись з новою посадовою інструкцією заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року, з якою він не погодився, оскільки коло обов`язків на, які він погодився чітко визначено у посадовій інструкції заступника капітана з адміністративно-фінансових питань від 12 вересня 2017 року та у новій посадовій інструкції заступника капітана від 06.02.2019 року завдання і обов`язки повністю відрізняються від зазначених у посадовій інструкції від 12 вересня 2017 року і т.і. , тому він вважає, що роботодавець таким поновленням на роботі фактично змінив умови його трудового договору. 30. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року позов [PERSON] до Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» про скасування наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та заборгованості з виплати заробітної плати у вигляді премії - задоволено частково, а саме: - скасовано наказ капітана державного підприємства "Служба капітана Іллічівського морського рибного порту" №3-к від 31.05.2018 року "Про звільнення [PERSON] "; - поновлено [PERSON] на посаді заступника капітана з адміністративно-фінансових питань Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту»; - стягнуто з Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 червня 2018 року у розмірі 104310 грн.; - стягнуто з Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на користь держави судовий збір у розмірі 1747,90 грн.; - допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць; - в задоволенні решти вимог - відмовлено. 31. Відповідно до Класифікатору професій України (ДК 003:2010) код професії заступника капітана ДП «МАЧРП» співпадає з кодом заступника капітана з адміністративно-фінансових питань. Дані коди відносяться до однієї групи оплати праці. 32. У подальшому, ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року роз`яснено, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник для виконання рішення суду роботодавець - Державне підприємство "Морська адміністрація Чорноморського рибного порту" повинен поновити працівника [PERSON] на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису шляхом введення скороченої посади (а.с.9-10 т.1). 33. Згідно п.18 мотивуючої частини ухвали встановлено, що згідно штатного розпису від 01.11.2018 року на підприємстві посада заступника капітана з адміністративно-фінансових питань Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» відсутня. 34. В судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року, Наказом ДП «МАЧРП» №7-к від 06.02.2019 року [PERSON] поновлено на роботі на рівнозначній посаді у реорганізованому підприємстві, що підтверджується копією наказу (а.с.17 т.1). 35. Між тим, приймаючи до уваги те, що позивач не погодився з поновленням його на роботі на рівнозначну посаду, не погодився з новою посадовою інструкцією заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року, висловлена позивачем незгода обійняти рівнозначну посаду сама по собі не звільняє роботодавця від встановленого законом обов`язку запропонувати позивачеві іншу роботу (інші вакантні посади) в межах освітньо-кваліфікаційного рівня позивача. 36. Тобто, у даному випадку, лише сукупність таких обставин як відсутність посади з якої було звільнено позивача та документально підтвердженої відмови позивача обійняти рівнозначну посаду з переліку вакантних посад ДП «МАЧРП» станом на день поновлення [PERSON] на роботі, зумовили б настання обставин, за яких відповідач мав би правові підстави для припинення трудових відносин з підстав, визначених пунктом пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. 37. Проте, як було встановлено судом, пропозиція позивачеві іншої роботи відповідачем не була здійснена. При цьому, отримавши від позивача відмову на поновлення на рівнозначну посаду, та за наявності вакантних, або таких, які міг обійняти позивач виходячи із рівня кваліфікації, ступеню освіти, досвіду роботи, відповідач жодних дій, направлених на пропозицію позивачеві іншої роботи не вчинив. 38. Натомість, не дивлячись на відмову позивача виконувати роботу відповідно до посадової інструкції заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року, в.о.начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» у перший же день поновлення і по час звільнення видавались накази, вказівки та розпорядження стосовно виконання морських (капітанських) функцій, які обгрунтовано не виконувались позивачем. 39. Вищенаведене дає підстави для висновку, що накази в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №21 від 25.02.2019 року і №24 від 01.03.2019 року «Про оголошення догани заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON]» є незаконними та підлягають скасуванню. 40. Також, суд доходить до висновку, що як наслідок незаконності вказаних наказів, є незаконним звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (Наказ в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №13-к від 06.03.2019 року «Про звільнення [PERSON] »). 41. Крім того, відповідно до ч.ч.1-2 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції», особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою. Особи, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції, перебувають під захистом держави. За наявності загрози життю, житлу, здоров`ю та майну осіб, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції, або їх близьких осіб, у зв`язку із здійсненим повідомленням про порушення вимог цього Закону, правоохоронними органами до них можуть бути застосовані правові, організаційно-технічні та інші спрямовані на захист від протиправних посягань заходи, передбачені Законом України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві". 42. Також, згідно ч.3 ст.53 ч.3 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. Інформація про викривача може бути розголошена лише за його згодою, крім випадків, встановлених законом. 43. Вказана норма кореспондується з чинними міжнародними правовими актами конвенцією Ради Європи про кримінальну відповідальність за корупцію від 27.01.1999 року (ст.22), конвенцією Ради Європи про цивільно-правову відповідальність за корупцію від 04.11.1999 року (ст.9), конвенцією ООН проти корупції від 31.10.2003 року. 44. Судом встановлено, що за заявою позивача від 08.01.2019 року до голови Національної поліції України він просить притягнути до кримінальної відповідальності за ст.367 КК України [PERSON] за злочинну бездіяльність - невжиття заходів до колишнього керівника щодо сплати нарахованого йому боргу за актом ревізії внутрішнього аудиту Держирибагенства у 2018 році у сумі більше 100 тис. грн. 45. Крім того, дослідженими в судовому засіданні заявами підтверджується неодноразове звернення позивача до Президента, Прем`єр міністра України, МВС, Нацполіції, НАЗК щодо корупційних дій керівника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» [PERSON] . 46. Таким чином, притягуючи до дисциплінарної відповідальності та звільняючи особу, яка є викривачем, керівник відповідача, вийшов за межі наданих йому прав щодо можливості звільнення зазначеної особи, що є протизаконним. 47. Вказані дії керівництва відповідача відповідно до рішень Європейського суду з прав людини є порушенням статті 8, 14 Європейської конвенції з прав людини визнаються дискримінацією (рішення у справах «Сідабрас та Джяутас проти Литви» заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28 травня 2009 року). 48. У п.38 рішення Сідабрас та Джяутас проти Літви ЄСПЛ нагадав, що ст.14 Конвенції захищає осіб, які знаходяться в однаковому становищі, від необґрунтованої різниці у відношеннях до них при здійсненні ними прав та свобод, визнаних Конвенцією. А право на працю є одним з прав на приватне життя людини (рішення ЄСПЛ Волков проти України). 49. Таким чином позивач надав до суду належні та допустимі докази того, що він відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» є викривачем. 50. Отже, судом встановлено, що звільнення позивача здійснено без законних підстав. 51. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ст.43 Конституції України). 52. У відповідності до ст.235 КЗпП України, при звільненні працівника без законних підстав він повинен бути поновлений на колишнє місце роботи. 53. Позивач в позові просить суд поновити його (позивача) на посаді заступника начальника (керівника, капітана) державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» з виконанням посадових обов`язків обумовлених посадовою інструкцією заступника капітана з адміністративно-фінансових питань 12.09.2017 року. 54. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року, Наказом ДП «МАЧРП» №7-к від 06.02.2019 року [PERSON] поновлено на роботі на рівнозначній посаді у реорганізованому підприємстві, що підтверджується копією наказу (а.с.17 т.1) з новою посадовою інструкцією заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року. 55. Отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме суд доходить до висновку щодо поновлення позивача на посаді заступника капітана Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту». 56. Одночасно суд приймає рішення про стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 57. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). 58. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. 59. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. 60. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). 61. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі згідно з місячним окладом на відповідній посаді. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 62. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 63. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 64. Отже, у зв`язку із задоволенням позову частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» у розмірі 2305,20 грн. V. Вирішуючи питання про наявність підстав допустити негайне виконання судового рішення суд зазначає про таке. 65. Відповідно до п.2 і 4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць і поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. 66. На підставі зазначеного суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та виплати йому заробітної плати у розмірі заробітної плати за один місяць. 67. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені врішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). 68. Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 69. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. 70. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. 71. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 72. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 73. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: partial