Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

У вересні 2015 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 23500,00 грн., а також на придбання послуг у продавців у розмірі 6172,00 грн. на строк 3 роки з 11.09.2013 року по 11.09.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 0,01% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком платежів, що є невід'ємною частиною договору. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів. [PERSON] одержала та використала у повному обсязі для споживчих потреб кошти, отримані в кредит. 22.12.2014 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір факторингу №22/12/2014, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступило ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] П.1.4.1. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 11.09.2016 року. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за його користування та комісію за користування у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 25.08.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 30452,01 грн. Вона складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 24699,26 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 5752,75 грн. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 30452,01 грн. та судовий збір у сумі 304,52 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі 23500,00 грн., а також на придбання послуг у продавців у розмірі 6172,00 грн. на строк 3 роки з 11.09.2013 року по 11.09.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 0,01% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та графіком платежів, що є невід'ємною частиною договору. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у графіку платежів (а.с.5-7). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти були надані ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", відповідачеві [PERSON], які вона використала для споживчих потреб у повному обсязі (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2014 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір факторингу №22/12/2014, відповідно до умов якого ПАТ "ОТП Банк" відступило ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] (а.с.19-23). П.1.4.1. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 11.09.2016 року. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, комісії за обслуговування кредиту, допустила заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 24699,26 грн., зі сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 5752,75 грн. (а.с.18) Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти [PERSON] зобов'язалася у термін, вказаний у договорі, тобто до 11.09.2016 року. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. П.1.5.4. договору про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року передбачено, що в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Згідно п.п.1.5.5,1.5.6. кредитного договору якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога банка втрачає чинність. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Позичальником [PERSON] було затримано сплату чергових платежів за кредитним договором, відтак ТОВ "ОТП Факторинг Україна" вправі вимагати дострокове стягнення усієї усієї заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що 05.01.2015 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на адресу позичальника було направлено повідомлення про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року (а.с.16-17). Однак, відповідач не надала відповіді на вимогу банку та не виконала в повному обсязі вимоги про погашення заборгованості по кредиту та відсотках за користування кредитними коштами. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року, стягнення якої банк вправі вимагати достроково, складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 24699,26 грн.; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у сумі 5752,75 грн. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2005701153 від 11.09.2013 року у розмірі 30452,01 грн., що складається з суми боргу зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 24699,26 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 5752,75 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 304,52 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved