Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

до суду з позовом звернулася [PERSON], в якому просить: - визнати недійсним рішення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про незаконну відмову передати в оренду [PERSON] земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, розташованої на території Черкаської селищної ради Новомосковського району за адресою: [ADDRESS] та укласти з [PERSON] договору оренди земельної ділянки; - визнати дії та бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду та прийняття рішення за заявою [PERSON] незаконними; - визнати припиненим з 03 березня 2011 р. право користування земельною ділянкою загальною площею 4,2 га, розташованої на території Черкаської селищної ради Новомосковського району за адресою: [ADDRESS] [PERSON], Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська; - визнати право [PERSON] на укладання з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією договору оренди земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, розташованої на території Черкаської селищної ради Новомосковського району за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що 17 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з заявою від 11 травня 2016 року вх. № 4431/0/1-16 про передачу в оренду земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, розташованої за межами населеного пункту на території Черкаської селищної ради Новомосковського району кадастровий номер [NUMBER] для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] з наступним укладанням договору оренди. В своїй заяві позивач вказала, що 02 березня 2011 року вона за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом придбала у [PERSON] об'єкт нерухомого майна - заміську базу відпочинку «[INFO]», яка розташована поза межами населеного пункту за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Новомосковському районному комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстраційним № 17522606. Також, на вказаній земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], розташовані котедж № 1 та котедж № 8, власником яких є позивач, що підтверджується відповідно свідоцтвом про право власності від 08 вересня 2014 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52229256 від 28 січня 2016 року, виданою Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2015 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 грудня 2015 року, індексні номери 49610223 га 49618109, [PERSON] також є власником котеджів № 4 та № 6, розташованих за тією ж адресою на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідач листом від 14 червня 2016 року № 20-2660/0/2-16 відмовив у задоволенні вищевказаної заяви позивача. Рішення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про відмову передачі земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га на території Черкаської селищної ради Новомосковського району в оренду позивачу вважає необґрунтованим, неправомірним, а тому таким, що підлягає визнанню недійсним, а дії та бездіяльність відповідача щодо прийняття відповідного рішення незаконними. Вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не прийнято до уваги, що позивач є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яку просить передати їй в оренду позивач. На момент набуття [PERSON] права власності на заміську базу відпочинку «[INFO]», 02 березня 2011 року, у продавця - [PERSON] спірна земельна ділянка перебувала у користуванні останнього на підставі чинного на той момент договору оренди. Внаслідок чого на спірній земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомості, які перебувають у власності позивача, що, враховуючи положення п. "е" ст.141 ЗК України, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а також враховуючи відсутність вимог законодавства про необхідність отримання згоди землекористувача на припинення такого користування згідно з цим пунктом, відповідач неправомірно прийняв оскаржуване рішення за відсутності такої згоди. Отже, при прийнятті рішення, всупереч вимог закону, Дніпропетровська обласна державна адміністрація протиправно керувалась ст. 149, п. «б» ст. 141 ЗК України, не застосувала приписи ст.120, п. «е» ст.141 Земельного кодексу України, не врахувала, що з моменту набуття [PERSON] права власності на об'єкти нерухомості, що знаходяться на спірній земельній ділянці право користування всіх попередніх землекористувачів припиняється в силу закону. З огляду на те, що право користування всіх попередніх землекористувачів на момент розгляду заяви позивача та прийняття відповідачем спірного рішення є припиненим, по суті право користування спірною земельною ділянкою перейшло до позивача і у відповідача не було жодних правових підстав для відмови у передачі спірної земельної ділянки у користування. Вказує, що бездіяльність відповідача в частині необхідності застосування п. «е» статті 141 ЗК України при розгляді питання та відмова відповідача передати спірну земельну ділянку в оренду позивачеві і укласти з останнім договір оренди земельної ділянки з посиланням на необхідність отримання згоди попередніх землекористувачів вказаної ділянки та вилучення її з їх користування, є незаконною та такою, що порушує право [PERSON] на вільне володіння, розпорядження та користування своїм майном, розташованим на спірній земельній ділянці. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила його задовольнити. Зазначила про те, що з метою прийняття відповідного рішення, враховуючи невизнання відповідачем факту припинення права користування інших землекористувачів, оскарження відповідачем факту припинення права користування, просить визнати припиненим таке право в судовому порядку. Також, внаслідок неправомірної відмови з метою захисту своїх прав просить визнати право позивача на укладання відповідного договору оренди. Зазначає, що обставини щодо наявності згоди попередніх землекористувачів на припинення їх права користування не мають значення в силу ст.120 ЗК України. При цьому, в обґрунтування звернення саме до обласної державної адміністрації посилається на цільове використання земельної ділянки, категорію землі. Під час набуття права власності Міністерство оборони України не вказано ні як власник, ні як користувач спірної земельної ділянки. Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, згідно з поданими запереченнями просив розглядати справу у його відсутність. Надав суду письмові заперечення, згідно з якими просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень послався на те, що за даними з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ділянка площею 4,2 га відноситься до земель рекреаційного призначення і значиться в оренді. Проте, враховуючи долучені матеріали та відомості із Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), вбачається, що за результатами розгляду судової справи № 2-3960/12 договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Новомосковською райдержадміністрацією від 15 липня 2008 року визнано недійсним та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути земельну ділянку належному користувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. З інформації, наданої раніше Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України вбачається, що відповідно до облікових даних за Міністерством оборони України обліковується земельна ділянка 45,0 га військового містечка [NUMBER], в яку входить земельна ділянка площею 4,2 га на території Черкаської селищної ради Новомосковського району на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія [NUMBER] від 1988 року), і Міністерство оборони України не має правових підстав для надання згоди на припинення права користування нею. При цьому, відповідно до листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 № 0-406-0.5-1574/2-15, в Управлінні відсутній оригінал вказаного державного акту та Книга реєстрації, що не дає можливості підтвердити його реєстрацію та чинність. [PERSON] до суду не з`явився, поважних підстав неявки не повідомив. У відповідності до поданої суду заяви просив розглянути справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечив, підтримавши його. В судовому засіданні представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що право власності на земельну ділянку належить державі, раніше - в особі Міністерства оборони України та не може бути передане в користування позивачу без згоди відповідного користувача. Послався на рішення судів, які приймалися з приводу права користування на земельну ділянку раніше. Вказує, що на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року триває процедура повернення земельної ділянки належному землекористувачеві - КЕВ м. Дніпропетровська, правонаступником якого є КЕВ м. Дніпро. Представник Міністерства оборони України просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що процедура реєстрації права користування земельної ділянки за КЕВ м. Дніпро на час розгляду справи є незавершеною, однак триває. Земельна ділянка перебувала в користуванні МО України та незаконно відчужена з користування та передана [PERSON], що встановлено відповідними рішеннями судів. Власником земельної ділянки є держава. Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Вказав на те, що земельна ділянка та об`єкти на ній незаконно вибули з власності та користування держави. Зазначив про наявність судових рішень, якими встановлений факт незаконного припинення права. Зазначив, що рішення відповідача-1 є обґрунтованим та правомірним. Позивач безпідставно намагається припинити право користування Міністерства оборони України на земельну ділянку. Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року у справі за справі за позовом Дніпропетровського прокурора за наглядом за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними та зобов'язання вчинити дії, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року по справі № 2-а-448/08 відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області зобов'язано вилучити земельну ділянку площею 4,3 га, розташовану по [ADDRESS], зі складу земель оборони і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей та зобов'язано Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області укласти з [PERSON] договір оренди зазначеної земельної ділянки. 15 липня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та громадянином [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 4,2 га по [ADDRESS] строком на 49 років. 01 березня 2011 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом апеляційна скарга Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволена і постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-а-448/08 скасована, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Новомосковської районної державної адміністрації та Відділу земельних ресурсів Новомосковської райдержадміністрації про зобов'язання вчинити дії було відмовлено. 02 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - заміської бази «[INFO]», яка розташована на земельній ділянці загальною площею 4,2 га по [ADDRESS]. 17 травня 2011 року на підставі заяви [PERSON] головою Новомосковської районної державної адміністрації видане розпорядження № 290-р-11, пунктом другим якого визначено, що договір оренди наведеної земельної ділянки з [PERSON] від 15 липня 2008 року припиняє свою дію. Пунктами 1 та 3 цього ж розпорядження також було визначено, що договір оренди наведеної земельної ділянки укладається з громадянкою [PERSON], яку зобов'язано протягом року виготовити технічну документацію. 04 серпня 2011 року розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації № 439-р-11 внесені зміни до розпорядження № 290-р-11 від 17 травня 2011 року шляхом виключення з нього 1 та 3 пункту. В подальшому, як слідує із повідомлення Новомосковської районної державної адміністрації, договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,2 га, яка розташована по [ADDRESS], повторно не укладався. 16 серпня 2011 року за результатами перевірки, проведеної фахівцями відділу Держкомззему у Новомосковському районі Дніпропетровської області, було констатовано факт приналежності вказаної земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) загальною площею 4,2 га по [ADDRESS] до земель Міністерства оброни України. Судом у справі № 183/6747/13-а встановлено, що укладання договору оренди спірної земельної ділянки від 15 липня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та відповідачем [PERSON] стало можливим завдяки постанові Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року по справі № 2-а-448/08, якою Відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було зобов'язано вилучити зазначену земельну ділянку площею 4,3 га, розташовану по [ADDRESS], зі складу земель оборони і перевести її в землі запасу для рекреаційних цілей та зобов'язано Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області укласти з [PERSON] оскаржуваний прокурором сьогодні договір оренди зазначеної земельної ділянки, але яка в послідуючому постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2011 року була скасована і цією ж постановою у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Новомосковської районної державної адміністрації та Відділу земельних ресурсів Новомосковської райдержадміністрації про зобов'язання вчинити дії було відмовлено. Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що відповідно до Державного акту на право користування землею від 1988 року спірна земельна ділянка, яка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель оборони, належить на праві постійного користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська, згоди якого на її вилучення, у відповідності до положень статті 149 ЗК України не було, як і не було згоди на це і Міністерства оборони України. Означеним рішенням визнано договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, розташованої по [ADDRESS], укладений 15 липня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER]) - недійсним та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути земельну ділянку площею 4,2 га, розташовану по [ADDRESS] належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. Також матеріали справи свідчать, що в договорі, укладеному між [PERSON] та [PERSON] купівлі-продажу нерухомого майна - заміської бази «[INFO]» від 02 березня 2011 року вказано, що майно, що відчужується розташоване на земельній ділянці загальною площею 4,2 га по [ADDRESS] рекреаційного призначення, (кадастровий номер [NUMBER]), яка перебуває в користування [PERSON] на підставі договору оренди від 15 липня 2008 року, укладеного з Новомосковською РДА /а.с.29-30, 31, 32/. 29 серпня 2014 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 2 (Котедж А-2, Огорожа № 1), загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS], квартира 1 /а.с.16/ та 08 вересня 2014 року видане свідоцтво про право власності індексний № 26508904 /а.с.15/. 29 серпня 2014 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 2 (Котедж А-2, Огорожа № 1), загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS], квартира 2 /а.с.18/ та 08 вересня 2014 року видане свідоцтво про право власності індексний № 26513268 /а.с.17/. 29 серпня 2014 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 2 (Котедж А-2, Огорожа № 1), загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS], квартира 3 /а.с.20/ та 08 вересня 2014 року видане свідоцтво про право власності індексний № 26517409 /а.с.19/. 29 серпня 2014 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 2 (Котедж А-2, Огорожа № 1), загальною площею 73,9 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS], квартира 4 /а.с.22/ та 08 вересня 2014 року видане свідоцтво про право власності індексний № 26526122 /а.с.21/. 18 листопада 2015 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 4 (Котедж А-2, навіс Б, Огорожа № 1), загальною площею 146 кв.м., житловою площею 59,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] /а.с.24/ та 11 грудня 2015 року видане свідоцтво про право власності індексний №49605202 /а.с.23/. 18 листопада 2015 року за позивачем зареєстроване право власності на Котедж № 6 (Котедж А-2, навіс Б, Огорожа № 1), загальною площею 155,9 кв.м., житловою площею 71,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] /а.с.26/ та 11 грудня 2015 року видане свідоцтво про право власності індексний № 49617342 /а.с.25/. 26 січня 2016 року за позивачем зареєстроване право власності на котедж № 8, загальною площею 164,6 кв.м., житловою - 74,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] /а.с.27-28/. 17 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з заявою від 11 травня 2016 року вх. № 4431/0/1-16 про передачу в оренду земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, розташованої за межами населеного пункту на території Черкаської селищної ради Новомосковського району кадастровий номер [NUMBER] для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] з наступним укладанням договору оренди. В своїй заяві позивач вказала, що 02 березня 2011 року вона за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом придбала у [PERSON] об'єкт нерухомого майна - заміську базу відпочинку «[INFO]», яка розташована поза межами населеного пункту за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Новомосковському районному комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстраційним № 17522606. Також, на вказаній земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER], розташовані котедж № 1 та котедж № 8, власником яких є позивач, що підтверджується відповідно свідоцтвом про право власності від 08 вересня 2014 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52229256 від 28 січня 2016 року, виданою Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2015 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 грудня 2015 року, індексні номери 49610223 га 49618109, [PERSON] також є власником котеджів № 4 та № 6, розташованих за тією ж адресою на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідач-1 листом від 14 червня 2016 року № 20-2660/0/2-16 надав позивачу відповідь, згідно з якою вказав, що враховуючи наявні розбіжності щодо статусу земельної ділянки, а також щодо особи землекористувача прийняти рішення щодо передачі в оренду запитуваної земельної ділянки не вбачається можливим. Підставою означеної відповіді відповідачем-1 вказано, що порядок прийняття рішення та надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено статтею 123 ЗК України. Враховуючи відомості про запитувану земельну ділянку, відповідно до частини 1 вищевказаної статті надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. У разі розташування на земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності особи, земельні торги щодо права оренди на ділянку не проводяться (статті 124, 134 ЗК України). У той же час, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (стаття 116 ЗК України). Так, за даними з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ділянка площею 4,2 га відноситься до земель рекреаційного призначення і значиться в оренді. Проте, враховуючи долучені матеріали та відомості із Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), вбачається, що за результатами розгляду судової справи № 2-3960/12 договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Новомосковською райдержадміністрацією від 15 липня 2008 року визнано недійсним та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути земельну ділянку належному користувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. Із раніше наданої Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України інформації вбачається, що відповідно до облікових даних за Міністерством оборони України обліковується земельна ділянка 45,0 га військового містечка [NUMBER], в яку входить земельна ділянка площею 4,2 га на території Черкаської селищної ради Новомосковського району на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія [NUMBER] від 1988 року), і Міністерство оборони України не має правових підстав для надання згоди на припинення права користування нею. При цьому, відповідно до листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року № 0-406-0.5-1574/2-15 (копія додається) в Управлінні відсутній оригінал вказаного державного акту та Книга реєстрації, що не дає можливості підтвердити його реєстрацію та чинність. Статтями 123, 149, пунктом "б" статті 141 ЗК України передбачено можливість вилучення земельної ділянки з її подальшою передачею у користування за наявності письмової згоди землекористувача, засвідченої нотаріально. При цьому, у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Також, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі № 804/8400/16 за позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (Позивач 1), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (позивач 2) до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, треті особи: [PERSON], [PERSON], ПАТ «Акціонерний банк «РадаБанк», ТОВ «Підприємство Будвироби» визнано протиправними та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, від 08 вересня 2014 року індексні номери № 15639364, № 15635516, № 15637748 та № 15644528 щодо котеджу № 2, від 11 грудня 2015 року № 26977948 та № 26983138 щодо котеджів № 4 та 6 відповідно, від 28 січня 2016 року № 27974480 щодо котеджу № 8 по [ADDRESS]. Вирішуючи вимоги позову в частині визнання недійсним рішення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про незаконну відмову передати в оренду [PERSON] земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, за адресою: [ADDRESS] та укласти з [PERSON] договору оренди земельної ділянки, визнання дій та бездіяльності Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду та прийняття рішення за заявою [PERSON] незаконними, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Ст.122 ЗК України визначає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря. Частина 1 статті 123 ЗК України визначає, що Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування. За частинами 2-3 статті 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Як вказано вище, після розгляду заяви позивача відповідачем-1 прийнято рішення, викладене у формі листа, яким позивача фактично повідомлено про те, що враховуючи наявні розбіжності щодо статусу земельної ділянки, а також щодо особи землекористувача прийняти рішення щодо передачі в оренду запитуваної земельної ділянки не вбачається можливим. Тобто фактично, виходячи зі змісту листа відповідача-1 «Про розгляд заяви», належним чином мотивованого та обґрунтованого рішення, яке б відповідало положенням ст.124 ЗК України щодо надання дозволу на укладання договору оренди земельної ділянки або про відмову в укладанні договору оренди відповідачем-1 не прийняте. Відповідачем-1 фактично повідомлено відповідача про невпевненість органу державної влади щодо можливості або неможливості прийняти таке рішення, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позову в частині визнання припиненим з 03 березня 2011 року право користування земельною ділянкою загальною площею 4,2 га, розташованої на території Черкаської селищної ради Новомосковського району за адресою: [ADDRESS] [PERSON], Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська та визнання права [PERSON] на укладання з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією договору оренди земельної ділянки рекреаційного призначення загальною площею 4,2 га, розташованої на території Черкаської селищної ради Новомосковського району за адресою: [ADDRESS], суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Водночас, за ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Як вказано вище, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року у справі за справі за позовом Дніпропетровського прокурора за наглядом за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах Міністерства оборони, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними та зобов'язання вчинити дії визнано договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, розташованої по [ADDRESS], укладений 15 липня 2008 року між Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області і [PERSON] (кадастровий номер [NUMBER]) - недійсним та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути земельну ділянку площею 4,2 га, розташовану по [ADDRESS] належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська. За таких обставин, належних та допустимих доказів набуття [PERSON] права оренди земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку «[INFO]» суду не надано. Доказів на підтвердження обсягу та умов договору оренди земельної ділянки, які були встановлені для попереднього, перед [PERSON], землевласника суду не наведено. Доказів виконання судового рішення в частині повернення земельної ділянки площею 4,2 га, розташовану по [ADDRESS] належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська суду не подано. Доказів та умов, посилань на те, за яких би законодавчо встановлених умов було б припинено право користування або власності відповідачів 2, 3, 4 на земельну ділянку суду не пояснено, а тому в задоволенні позову в частині визнання припиненим права суд вважає за необхідне відмовити. Також вважає за необхідне суд відмовити і в частині визнання права позивача на укладання договору оренди, оскільки, з урахуванням наведеного вище, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення такого права з боку відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial