Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

31.01.2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 25.09.2012 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що на даний час визначений розмір аліментів не відповідає реальним потребам дітей, а тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з твердої грошової суми 500 грн. на 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з моменту подачі позову до суду та до досягнення кожним із дітей повноліття. Ухвалою суду від 18.02.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву не подав. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2013 року, що 07.04.2013 року набрало законної сили (копія на а.с. 7), а також свідоцтвами про народження серії 1-АМ № 120875 (копія на а.с. 6), серії 1-АМ № 201242 (копія на а.с. 5) підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем (а.с. 8). З виконавчого листа Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (копія на а.с. 9) встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.10.2012 року, що 19.10.2012 року набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 25.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Положення ст. 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 25.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд враховує, що у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також, суд враховує, що ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а також відповідати основним засадам цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, з огляду на роз'яснення, що викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", позовна вимога про стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved