Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС», в якій просить суд витребувати комплекс дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», розташований за адресою: с.Липці Харківського району Харківської області, вул.Курортна, буд.№1, з незаконного володіння його набувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС» КОД ЄДРПОУ 10750861 та зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС» повернути комплекс дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», розташований за адресою: с.Липці Харківського району Харківської області, вул.Курортна, буд.№1, до [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу комплексу дитячого оздоровчого табору - бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок номер 1. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за № 7580. 20 жовтня 2008 року на підставі зазначеного договору Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права власності на зазначений комплекс дитячого оздоровчого табору за позивачем у справі. Вищевказаний договір є дійсним. А ні за рішенням суду, а ні за законом договір не є нікчемним, недійсним або розірваним. На підставі цього договору позивач є власником вказаного майна. Свого права на майно, визначене у договорі вона нікому не переуступала та не передавала. 17 серпня 2016 року при ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220430000764 від 29.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що знаходиться у провадженні слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області, позивачу стало відомо про існування рішення XVIII сесії Липецької сільської ради VI скликання від 22.12.2011 «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по вул. Курортній, 1 в с. Липці», яким право приватної власності на комплекс дитячого оздоровчого табору - бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок номер 1, було переоформлено на Дитячий оздоровчий табір - база відпочинку «ДУБРАВА» (ДОТ - БП «ДУБРАВА») Код ЄДРПОУ 22669710 та видане свідоцтво про право приватної власності на зазначене нерухоме майно. Однак, з заявою про внесення до статутного фонду ДОТ - БП «ДУБРАВА» комплексу дитячого оздоровчого табору - бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок номер 1, позивач не зверталась, рішення засновників ДОТ - БП «ДУБРАВА» про внесення зазначеного нерухомого майна до статутного фонду вказаного підприємства не існує, станом на 22.12.2011 позивач не була засновником ДОТ - БП «ДУБРАВА». Зазначені вище обставини свідчать, що вказане майно вибуло з володіння позивача протиправно, в супереч її волі. Окрім того, з 01.09.2016 комплекс дитячого оздоровчого табору - бази відпочинку «ДУБРАВА», що розташований за адресою: Харківська області, Харківський район, с.Липці. вул. Курортна, будинок 1, перебуває в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС» Код ЄДРПОУ 40750861, як внесок Дитячого оздоровчий табір - база відпочинку «ДУБРАВА» (ДОТ - БП «ДУБРАВА») Код ЄДРПОУ 22669710 в якості одного із засновників. З огляну на приведене вище позивачем вважає, що відповідач заволодів її майном без відповідної правової підстави, оскільки вона, як власник майна відповідного дозволу не надавала. Приведе свідчать також про те, що майно знаходиться у відповідача не за відплатним договором. Відтак, позивач з посиланням на вимоги статей 387, 388 ЦК України звернувся до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року вжито заходи забезпечення позовну за заявою позивача шляхом встановлення заборони відчуження нерухомого майна, а саме, комплексу дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с.Липці Харківського району Харківської області, вул.Курортна, буд.№1, до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Позивач в судове засідання не зявилась. Від представника позивача [PERSON], який діє за довіреністю від 16 грудня 2016 року, до суду надійшла заява, в якій останній просить суд розглядати дану справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує у разі повторної неявки у судове засідання без поважних причин відповідача проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обовязку в натурі. Також частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що на підставі укладеного 15 жовтня 2008 між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу нежитлових будівель, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі № 7580, у власність [PERSON] перейшов комплекс, дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с.Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок №1, та складався з: спальний корпус №1 літ. «Б-4», цегла; спальний корпус №2 літ. «В-4», цегла; клуб їдальня літ. «Г-2», цегла; госпблок літ. «И-1», цегла; склад літ. «Ж-1», цегла; котельня літ. «З-1», цегла; КНС літ.Д-1, цегла; сміттєзбірник літ.Е, цегла; овочесховище літ. «М»; пляжні навіси літ. «Н», «О»; вбиральня літ. «П»; склад ПММ літ. «Р»; вбиральня літ. «С»; льох літ. «Т»; арт.свердловини літ. «К», «К9»; водонапірна башта літ.К1; танц.майданчик літ. «К10»; резервуари пожежні літ. «К2», «К3», «К4»; сходи літ. «К5», «К6»; спостережна вишка літ. «У». Згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 жовтня 2008 року за №20634048, комплекс, дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава» за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Липці, вул.Курортна, буд. 1, зареєстрований в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в цілому за [PERSON]. Як зазначено позивачем, вона право власності на комплекс, дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава» за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Липці, вул.Курортна, буд. 1, нікому не переуступала та не передавала. Позивачем в тексті позовної заяви вказано, що лише 17 серпня 2016 року при ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220430000764 від 29.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що знаходиться у провадженні слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області, їй стало відомо про існування рішення XVIII сесії Липецької сільської ради VI скликання від 22.12.2011 «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по вул. Курортній, 1 в с. Липці», яким право приватної власності на комплекс дитячого оздоровчого табору - бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок номер 1, було переоформлено на Дитячий оздоровчий табір - база відпочинку «ДУБРАВА» (ДОТ - БП «ДУБРАВА») Код ЄДРПОУ 22669710 та видане свідоцтво про право приватної власності на зазначене нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Так, в рішенні Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року у справі №635/6404/16-ц, яке набрало законної сили 19 вересня 2017 року, судом було встановлено, що на підставі рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради VI скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по вул. Курортній, 1 в с. Липці» переоформлено право приватної власності на комплекс дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава» в цілому на імя ПО Дитячий оздоровчий табір база відпочинку «ДУБРАВА». 26 грудня 2011 року Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області ПО Дитячий оздоровчий табір база відпочинку «Дубрава» було видано свідоцтво САЕ № 444500 про право власності на нерухоме на майно, а саме: комплекс дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок 1, яке складається з спального корпусу № 1 літ. «Б-4», спального корпусу № 2 літ. «Б-4», клубу-їдальні літ. «Г-2», госпблоку літ. «И-1», складу літ. «Ж-1», котельні літ. «З-1», КНС літ. «Д-1», сміттєзбірника літ. «Е-1», овочесховища літ. «М», натяжних навісів літ. «Н,О», вбиральні літ. «П», складу ПММ літ. «Р», вбиральні літ. «С», льоху літ. «Т», арт.свердловини літ. «К,К9», водонапірної башти літ. «К1», танцмайданчика літ. «К10», резервуарів пожежних «К2,К3,К4», сходів літ. «К5,К6», спостережної вишки літ. «У». Зазначене рішення від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по вул. Курортній, 1 в с. Липці» було прийняте Липецькою сільською радою на підставі заяви [PERSON], посвідченої 03 листопада 2011 року приватним нотаріусом ХРНО [PERSON] за р. № 2675, згідно якої остання у звязку із внесенням до статутного фонду ПО Дитячий оздоровчий табір база відпочинку «Дубрава» належного їй на праві приватної власності нерухомого майна - комплексу дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок 1, просила зареєструвати право власності на вищевказане нерухоме майно та видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та усю необхідну технічну документацію на імя Дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава». Разом з тим, як вбачається із реєстраційної картки форма 3, рішення власника від 28 листопада 2011 року, заяви від імені [PERSON] від 29 листопада 2011року, змін до Статуту від 29 листопада 2011 року станом на 22 грудня 2011 року - момент передачі нерухомого майна у власність ПО Дитячий оздоровчий табір база відпочинку «ДУБРАВА», [PERSON] не була ані засновником, ані учасником ПО ДОТ БП «ДУБРАВА», у звязку з чим внесок до статутного фонду підприємства робити не могла. Даним рішенням суду позов [PERSON] до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, ПО Дитячий оздоровчий табір база відпочинку «Дубрава», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права власності - задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VІ скликання від 22 грудня 2011 року «Про переоформлення права приватної власності на комплекс будівель дитячого оздоровчого табору по вул. Курортній, 1 в с. Липці». Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії САЕ № 444500 від 26 грудня 2011 року на комплекс дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава», що розташований за адресою: с. Липці Харківського району Харківської області, вулиця Курортна, будинок 1, видане на підставі рішення ХVIII сесії Липецької сільської ради Харківського району Харківської області VІ скликання від 22 грудня 2011 року Дитячому оздоровчому табору бази відпочинку «ДУБРАВА» ( Код ЄДРПОУ 22669710). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Таким чином, як вбачається з приведеного вище, [PERSON], якій належить комплекс дитячого оздоровчого табору, не складала та не підписувала заяву від 03 листопада 2011 року про передачу нерухомого майна комплексу дитячого оздоровчого табору бази відпочинку «Дубрава» у власність ПО Дитячий оздоровчий табір - база відпочинку «ДУБРАВА» як внесок засновника до статутного фонду вказаного підприємства, про що було встановлено в рішенні суду у справі №635/6404/16-ц, а відтак не була стороною у договірних правовідносинах, у звязку з чим, відповідне нерухоме майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до абз.5 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В рішенні Європейського суду з прав людини справа «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, а саме, в пункті 63 стосовно статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном стаття перша по своїй суті є гарантом права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). В пунктах 19, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Суд звертає увагу на те, що право власності позивача на спірне майно, нею доведено, зокрема, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року у справі №635/6404/16-ц, яке набрало законної сили 19 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІСОВА ЯГОДА ПЛЮС» про витребування майна з чужого незаконного володіння, знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі, судовий збір у сумі 8000,00 гривень сплачений позивачем за звернення до суду з відповідним позовом підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved