Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури Гуцол О.О., який діє в інтересах держави, 20.05.2019 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10598/15-18-СГ від 10.08.2018, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 1,9570 га, (кадастровий номер [NUMBER] ), що знаходиться на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області; витребувати у [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельну ділянку, загальною площею 1,9570 га, (кадастровий номер [NUMBER] ), що знаходиться на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. У позовній заяві прокурором викладено наступну позицію. Жмеринською місцевою прокуратурою за результатами вивчення стану законності при розпорядженні земельними ділянками державної власності на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області виявлено порушення вимог ЗК України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області в 2018 році у приватну власність громадянам України земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-6717/15-18-СГ від 25.05.2018(а.с.34) [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення - 01.03). Підставою для видання вказаного наказу стало клопотання [PERSON] від 27.04.2018 року із додатками, адресоване Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області. Згідно пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, розроблений ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», запроектовані до відведення земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту, відводяться із земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу). Згідно довідки від 05.06.2018 року, виданої Відділом у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яка міститься в проекті землеустрою, станом на 01.01.2016 року земельні ділянки орієнтовною площею 55 га, які передбачені для відведення громадянам, в тому числі [PERSON] , для ведення особистого селянського господарства, знаходяться на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, рілля. Згідно висновку експерта державної експертизи від 09.07.2018 року №5862/82-18, що міститься в проекті землеустрою, експертом погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради. 23.07.2018 року [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, в інтересах [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням та додатками про затвердження проекту землеустрою, передачу земельної ділянки у власність. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.08.2018 року №2-10598/15-18-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,9570 га (кадастровий номер [NUMBER] ), що знаходиться на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства. На підставі наказу №2-10598/15-18-СГ від 10.08.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та витягу з Державного земельного кадастру НВ-0508874642018 від 10.07.2018 року, державним реєстратором Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області Мельник Н.Л. 16.08.2018 року зареєстроване за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому, 23.10.2018 року приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Драчевською Л.О. посвідчено договір купівлі-продажу №2612 земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , укладеного між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю, та [PERSON] , про що 23.10.2018 року (індексний номер рішення - 43624853) внесено відомості про вчинений правочин до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Вважає, що вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.08.2018 року №2-10598/15-18-СГ підлягає визнанню незаконним, а земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] на користь держави. Так, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.12.2015 року №2-7635/20- 15-СГ безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області на підставі поданої заяви. Отже, [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки (наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.08.2018 року №2-10598/15-18-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.12.2015 року № 2-7635/20-15-СГ). Таким чином, всупереч вимогам ст.116, 118, 121 ЗК України [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями від 27.04.2018 року та 23.07.2018 року, зазначаючи при цьому, що не скористався правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду використання, ввів Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в оману, оскільки раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Тому, наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.08.2018 року №2-10598/15-18-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,9570 га (кадастровий номер [NUMBER] ), що знаходиться на території на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства, суперечить актам цивільного законодавства і порушує інтереси держави, а тому є незаконним. Земельна ділянка площею 1,9570 га (кадастровий номер [NUMBER] ), що знаходиться на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. При цьому [PERSON] придбала вказану земельну ділянку шляхом укладення договору купівлі-продажу від 23.10.2018 року №2612 в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. З огляду на подальше відчуження незаконно переданого у приватну власність майна (земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] ) інтереси власника - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області - порушені, спір щодо його витребування від нового власника підлягає вирішенню в судовому порядку. За цих обставин, самостійний позов про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області не виконує в повній мірі функції захисту права державної власності, що вказує на необхідність витребування майна від нового власника. 24.05.2019 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження. 19.06.2019 року судом отримано відзив на позовну заяву відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за змістом якого заявлено про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що за результатами розгляду поданого клопотання [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Головним Управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області видано наказ від 25.05.2018 року №2-6717/15-18-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. У клопотанні [PERSON] повідомив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки не скористався. Головне Управління Держгеокадастру у Вінницькій області не наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Крім того, не встановлений обов`язок ведення та моніторингу осіб, які реалізували право безоплатної приватизації земельних ділянок. 21.06.2019 року судом отримано відповідь на відзив керівника Жмеринської місцевої прокуратури Гуцола О.О., який вважає відзив на позов відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області необґрунтованим та безпідставним, оскільки відповідач обґрунтовує лише свою позицію щодо розгляду клопотання [PERSON] та не наводить аргументів і доказів, які б давали підстави вважати оспорюваний наказ законним. Окрім того, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Жмеринської місцевої прокуратури повністю, однак доводів щодо відмови в решті позовних вимог не наводить. 08.07.2019 року до суду надійшли заперечення проти відповіді на відзив відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що містять посилання на рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, яким визначено, що ненормативні акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Як наслідок посилання позивача на обставини зазначені у відповіді на відзив на позовну заяву вважають безпідставними. 08.07.2019 року судом отримано пояснення керівника Жмеринської місцевої прокуратури Гуцола О.О. про те, що посилання представника відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі №7-рп/2009 із зазначенням того, що оспорюваний наказ не підлягає визнанню незаконним, оскільки є ненормативним актом, який вичерпав свою дію з часу реєстрації права власності на земельну ділянку, суперечить положенням ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень" та не узгоджується із правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2510ц15, щодо застосування положень вказаного рішення Конституційного Суду України. За таких обставин рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. Таким чином, саме по собі задоволення позову у частині витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння не може бути достатнім та належним способом захисту інтересів держави. У випадку витребування земельної ділянки з права власності [PERSON] , залишається не скасованим запис про наявність у неї такого речового права, яке виникло в результаті відчуження [PERSON] земельної ділянки, право власності на яку, у свою чергу, у первісного власника зареєстровано на підставі оспорюваного наказу. Відповідно вважає, що визнання незаконним наказу Головного Управління Держеокадастру у Вінницькій області від 10.08.2018 року №2-10598/15-18-СГ є належним способом захисту порушеного права власності та, у випадку задоволення позову прокурора, лише на підставі такого рішення суду може бути поновлено інтереси держави шляхом внесення відповідних записів до реєстру речових прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 08.07.2019 року відкладено судове засідання за клопотанням прокурора задля можливості надання пояснення щодо правового статусу спірної земельної ділянки та уповноваженого на її розпорядження органу. В судове засідання наразі учасники справи за їх належними викликами не з`явились. Відповідач [PERSON] завчасно подав до суду заяву, вказавши про повне визнання ним позовних вимог та відсутність заперечень проти їх задоволення; просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] відзиву щодо позову не подала. Також нею та рештою учасників справи не подано заперечень щодо здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Таким чином, встановлено, що неявка учасників справи за їх належним викликом не перешкоджає судовому розгляду, тому суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, дослідивши представлені в матеріалах справи письмові докази, суд доходить наступного. Судом встановлено, що відповідно до клопотання [PERSON] від 27.04.2018 року, яке подане ним згідно вимог ч.6 ст.118 ЗК України та містить за змістом повідомлення заявника про те, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення він не скористався (а.с.33), Головним управлінням Держгеокастру у Вінницькій області 25.05.2018 року видано наказ №2-6717/13-18-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства (а.с.34). 23.07.2018 року [PERSON] , який діяв на підставі довіреності в інтересах [PERSON] , звернувся до Головним управлінням Держгеокастру у Вінницькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою, передачу [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, повторно зазначивши про невикористане останнім право безоплатної передачі у власність земельної ділянки (а.с.18,22). Наказом Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області №2-10598/15-18-СГ від 10.08.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та надано у власність [PERSON] земельну ділянку із земель держаної власності сільськогосподарського призначення на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області площею 1,9570 га з кадастровим номером [NUMBER] - для ведення особистого селянського господарства (а.с.23). Згідно даних витягу з Державного земельного каластру від 03.09.2018 року за [PERSON] 10.08.2018 року було зареєстровано право власності в цілому на вказану земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] (а.с.25). 23.10.2018 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , на підставі якого нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 23.10.2018 року внесено інформацію про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] , що підтверджується витягом від 15.01.2019 року (а.с.26-27,28,31-32). Разом з тим, згідно клопотання [PERSON] від 09.12.2015 року (а.с.40), останній на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 28.12.2015 року №2-7635/20-15-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] 07.06.2016 року, обставини чого всстановлено за змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.01.2019 року (а.с.41,42-43). Так, згідно вимог ст..4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або державни чи суспільних інтересах. Позов прокурора до суду спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, тобто оспорюються порушені права держави. Згідно правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, згідно ч.1 ст.9 Конституції України, ст.10 ЦК України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України, ч.1 ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно положень ст.4,5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування; держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Згідно ч.1 ст.83, ч.1 ст.84, ст.122 ЗК України земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Відповідно до ч.3,4 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України). Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України). Отже, спірні правовідносини, пов`язані з вибуттям земельної діляянки із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави із забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати власне право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні у власність [PERSON] спірної земельної ділянки вдруге по тому самому виду її цілового призначення, який свідомо порушуючи закон шляхом обману органу державної влади, набув право власності на неї та у подальшому відчужив її на користь [PERSON] . На підставі наведених вище письмових доказів, що є належними та допустимими, в ході судового розгляду встановлено, а також попередньо визнано відповідачем [PERSON] , отримання останнім відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 28.12.2015 року №2-7635/20-15-СГ земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Северинівської сільської ради Жмеринського району, шляхом чого [PERSON] використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації для даного виду використання. Натомість, всупереч вимог ст.116,118,121 ЗК України [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням від 27.04.2018 року, а згодом з клопотанням від 23.07.2018 року у його інтересах за довіреністю [PERSON] не вказали, що раніше [PERSON] використав особисте право на безоплатну приватизацію земельної ділянки саме для ведення особистого селянського господарства, в межах встановленого законом розміру. У той же час, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч.2 ст.19 Конституції України). На Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області покладено серед іншого функцію державного нагляду (контролю), моніторингу та охорони земель відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Суд визнає безпідставними заперечення представника Держгеокадастру про те, що даний оорган державної влади не наділений функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру має здійснюватися з неухильним дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Отже, у даному випадку, іще на стадії погодження розробленого проекту землеустрою, яке здійснювалось Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, останнє повинно було перевірити розроблений проект на відповідність вимогам законів, у тому числі положенням ч.4 ст.116, п."б" ч.1 ст.121 ЗК України, та лише в разі встановлення такої відповідності його погоджувати. Також суд визначає неаргументованим посилання представника Головного управлінняя Держгеокадастру у Вінницькій області стосовно того, що оспорюваний наказ, як ненормативний правовий акт одноразового застосування не підлягає скасуванню за наслідком вичерпання своєї дії фактом його виконання, оскільки ці твердження вочевидь суперечать правовому висновку у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року в справі №6-2510цс15, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування саме у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право; у такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права та повинна пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства. Спірна земельна ділянка площею 1,9570 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного використання відповідачем [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника даної земельної ділянки -держави Україна. Сукупність наведених обставин визначає незаконність оспорюваного наказу Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області №2-10598/15-18-СГ від 10.08.2018 року про надання відповідачу [PERSON] додатково до попередньо отриманої іншої земельної ділянки площею 1,9570 га також для ведення особистого селянського господарства, з очевидним перевищенням передбаченої законом норми безоплатної передачі у власність земельної ділянки за єдиним видом цільового призначення, відтак даний наказ підлягає скасуванню судом, незалежно від вичерпання його дії за фактом виконання. Надалі вказана земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] відповідачем [PERSON] була відчужена відповідачеві [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2018 року. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до положень ст.387,388 ЦК України власник має право витребувати майно з незаконного володіння набувача, якщо майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому прокурором доцільно обрано спосіб захисту порушених прав шляхом пред`явлення віндикаціного позову в цій частині вимог. Укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] від 23.10.2018 року правочин щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] є нікчемним в силу вимог ст.228 ЦК України, оскільки він порушує публічний порядок, будучи спрямованим на незаконне заволодіння майном держави за відсутності відповідного права заздалегідь у продавця [PERSON] Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення (ст.236 ЦК) та закон не вимагає визнання його недійсності судом. Таким чином, відповідачі, не могли законно набути права приватної власності на вказану спірну земельну ділянку. Натомість вони набули такого права власності в спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності відповідачів на землю стало можливим у результаті прийняття органом виконавчої влади незаконного наказу та наступного укладення договору купівлі-продажу. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про підставність решти заявлених позовних вимог в частині витребування у добросовісного набувача [PERSON] спірної земельної ділянки на користь її належного власника - держави в особі Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області, оскільки вказаний договір купівлі-продажу від 23.10.2018 року окрім ознак його нікчемності має відплатний характер. Згідно з практикою ЄСПЛ (до прикладу, рішення у справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства" від 08.07.1986 року) одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 року у справі № 6-1376ц16. У зв`язку із задовленням в повному обсязі позовних вимог, на підставі ст.141,142 ЦПК України з відповідачів також підлягає до стягнення на користь Прокуратури Вінницької області сплачена, як відповідною юридичною особою, сума судового збору в розмірі 3842 грн. Пропорційний розмір стягнення цих судових витрат з кожного з відповідачів становить 1280,67 грн. (3842 грн./3). При цьому з урахуванням визнання позову відповідачем [PERSON] з нього підлягає стягненню 50 відсотків вказаної пропорційної частки, тобто 640,33 грн. Решта 50 відсотків належного до стягнення з [PERSON] судового збору, що становить 640,33 грн., підлягає поверненню Прокуратурі Вінницької області з державного бюджету. Враховуючи викладене,

Outcome: approved