Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.01.2021 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис за №166, яким пропонується стягнути з позивача 38004,72 доларів США, які є боргом за кредитним договором №730/158-САФ03.16-2, укладеним між позивачем та АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є відповідач АТ "Альфа-Банк" та 1500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Строк за який проводиться стягнення з 01.09.2017 по 01.09.2020. Вважаючи вчинений виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає виконанню та скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом. 19.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання учасники процесу не з`явилися, судом було вжито заходів для належного повідомлення усіх про час і місце розгляду справи. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій просить позовні вимоги задоволити повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечень проти позову (відзиву) від відповідача не надійшло. Третя особа про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Письмових пояснень проти позову (відзиву) не надходило. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.01.2021 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис за №166, яким пропонується стягнути з позивача 38004,72 доларів США, які є боргом за кредитним договором №730/158-САФ03.16-2 від 16.01.2007, укладеним між позивачем та АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є відповідач АТ "Альфа-Банк" та 1500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Строк за який проводиться стягнення з 01.09.2017 по 01.09.2020. 10.02.2021 року державним виконавцем Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Євтушенко О.О. відкрито виконавче провадження № 64452832 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3907/09 від 11 серпня 2009 року суддя Головчак М.М. ухвалив стягнути із Позивача на користь Банку 141468,71 грн. заборгованості та 1444,69 судових витрат. 06 березня 2014 року за зверненням Банку до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження № 42346224 про стягнення із Відповідача на користь Позивача 142 913,40 гривень, яке було закінчене 25 червня 2015 року. В 2016 році Банк звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із позовом про стягнення із Позивача 39975, 45 доларів США боргу, який виник на підставі Договору. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/4954/15-ц від 13 квітня 2016 року в задоволені позову відмовлено повністю з огляду на пропуск Банком строків позовної давності, в мотивувальній частині рішення суд посилався у тому числі на рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3907/09 від 11 серпня 2009 року. В 2019 році Банк звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області із позовом про стягнення із Позивача 3% річних 33 055,00 гривень та пені 130 984,21 гривень нараховану на заборгованість за договором кредиту №730/158-САФ03.16-2 від 16 січня 2007 року у розмірі 366 944,81 гривні. Рішенням від Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/4078/19 від 26 листопада 2020 року в задоволені позову відмовлено повністю. З тексту рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2- 3907/09 від 11 серпня 2009 року вбачається, що станом на 12 лютого 2009 року Банк скористався своїм правом та вимагав від Позивача дострокового виконання своїх зобов`язань в частині сплати коштів за Договором (направив письмову вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості) внаслідок чого станом на 12 лютого 2009 року Позивач зобов`язаний був повернути Банку всю суму заборгованості у розмірі 14 380,80 доларів США. Враховуючи наведене, після направлення Позивачу вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості договір припинив свою дію. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений в постановах Верховного Суду у справі № 564/2199/15-ц від 14 лютого 2018 року та № 564/4/18 від 26 вересня 2018 року, так, зокрема в постановах зазначено, що: "... після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором." Такі висновки підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 та у постанові 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Враховуючи вищезазначене, позивач вказує, що приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який припинив свою дію за дванадцять років до вчинення такого напису. Позивач не визнає розмір заборгованості по кредиту, процентах у зв`язку із тим, що така заборгованість не відповідає дійсним зобов`язанням Позивача перед Відповідачем. Зокрема, як вбачається із тексту Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3907/09 від 11 серпня 2009 року, на момент припинення Договору заборгованість по процентам по договору становила 141 468,71 гривень, в той же час за виконавчим написом стягується 38 004,72 доларів США. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд приходить до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Серед іншого, позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", зокрема розмір заборгованості не є безспірним. Нотаріусом вчинено виконавчий напис без перевірки та встановлення безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а відтак зазначений виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, тоді як ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень щодо заборгованості та її розрахунку. При цьому необхідно уникати будь-яких суперечностей у наданих документах. Між тим, поданий відповідачем АТ "Альфа-Банк" нотаріусу здійснений відповідачем розрахунок заборгованості не можна вважати доказом безспірності вимог стягувача до боржника, адже він відображає односторонні арифметичні банківські розрахунки. Відповідно до п.1.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 № 296/5 (надалі- Порядок) наказом Мінюсту, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 5.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. На обгрунтування позовних вимог, із наданих позивачем копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, такого документа, на якому вчинений виконавчий напис, не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, виконавчий напис вчинений 21.01.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за №166, яким пропонується стягнути з позивача 38004,72 доларів США, які є боргом за кредитним договором №730/158-САФ03.16-2 від 16.01.2007, укладеним між позивачем та АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є відповідач АТ "Альфа-Банк" та 1500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно положень ст.141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: approved