Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Відповідно до розпорядження голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 52 від 08 грудня 2020 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшла заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкової І.В. про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 07 грудня 2020 року об 11 годині 50 хвилин [PERSON] був госпіталізований до комунального закладу згідно направлення лікаря КНП «Корсунь-Шевченківська ЦРЛ» Павленка М.В. 08 грудня 2020 року його оглянуто комісією лікарів. З висновку зазначеної комісії від 08 грудня 2020 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «шизофренія параноїдна безперервно-прогредієнтний тип перебігу, афективно маячний синдром», та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, і потребує стаціонарного лікування. У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник заявника - лікар-психіатр [PERSON] підтримав доводи, викладені в заяві, та пояснив, що об 11 годині 50 хвилин 07 грудня 2020 року на підставі направлення лікаря КНЗ "Корсунь-Шевченківська ЦРЛ" [PERSON] до КНЗ "ЧОПЛ ЧОР" поступив на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] . Згідно направлення та відомостей, отриманих від матері [PERSON] - [PERSON] , психічний стан [PERSON] неадекватний, агресивний, поведінка брутальна, обумовлена психічним станом. Під час перебування у стаціонарному відділенні [PERSON] був запрошений на співбесіду. Контакт з пацієнтом пасивний, висловлює маячні ідеї стосунку на адресу рідних і сусідів. В процесі бесіди виявляв виражену паралогічність суджень, ставав підозрілим на напруженим. Критика свого хворобливого стану повністю відсутня. Мислення непослідовне, резонерське, звинувачував лікарів у необґрунтованості госпіталізації. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] . Законний представник [PERSON] - його мати [PERSON] підтримала заяву та просила суд її задоволити. Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару, - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти примусової госпіталізації. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року об 11 годині 50 хвилин на підставі направлення лікаря КНП «Корсунь-Шевченківська ЦРЛ» Павленка М.В. до КНЗ "ЧОПЛ ЧОР" поступив на стаціонарне лікування в приймальне відділення [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] . Із вказаного направлення вбачається, що за медичною допомогою пацієнт звернувся повторно, починаючи з 2008 року неодноразово перебував на лікуванні. Останні 3 дні погіршився психологічний стан. Посварився з сусідами, родичами та став підозрілим, напруженим, агресивним, брутальним, стверджував, що рідні і сусіди предвзято до нього ставляться, намовляють на нього і наводять порчу. 08 грудня 2020 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів в складі: в.о. медичного директора [PERSON] , в.о. завідувача 12 відділенням [PERSON] та лікаря-психіатра [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді: «шизофренія параноїдна безперервно-прогредієнтний тип перебігу, афективно маячний синдром», та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, і потребує стаціонарного лікування. Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з вимогами статті 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. За приписами статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без його усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди його законного представника, якщо його обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами другою та третьою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Оскільки у судовому засіданні підтверджено наявність у [PERSON] психічного розладу, зважаючи на те, що він проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих і в добровільному порядку відмовляється від лікування, суд дійшов висновку, що на даний час наявні підстави для його госпіталізації в психіатричний заклад у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved