Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Посилається на те, що 01.03.2009 р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб і вони почали проживати у його будинку № 54 "б" по вул. Корнійчука в с. Терново. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] [INFO], яка є інвалідом дитинства. За час спільного проживання вони добудували до будинку дві житлові кімнати. Відповідач постійно влаштовував скандали в присутності дітей, а в листопаді 2014 року він прогнав її з будинку та викинув на двір її речі, меблі та побутову техніку. Після цього вона була змушена разом з донькою від першого шлюбу та їх спільною дитиною переїхати жити до своїх батьків, в яких немає належних умов для проживання дітей. Вона неодноразово просила відповідача примирися, кілька разів з їхньою спільною дитиною приїжджала і просила впустити їх у будинок, однак [PERSON] відмовлявся. З метою впливу на чоловіка вона зверталася до голови сільської ради, однак він категорично заперечує проти її повернення в будинок. На даний час шлюб між ними не розірвано. Відповідач не бере участі у вихованні та у матеріальному забезпеченні дитини, тому вона змушене позичати кошти на її утримання від знайомих та батьків. 12.01.2016 р. відповідач подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що після укладення шлюбу вони почали проживати у господарській споруді його батьків, яка розташована на їх земельній ділянці. За час спільного проживання позивачка постійно принижувала його гідність, влаштовувала сварки через те, що він не може заробити кошти. Також вона постійно спілкувалася зі своїм першим чоловіком та погрожувала, що повернеться до нього. Восени 2014 року вона з власної ініціативи забрала всіх свійських тварин, корми для них, посуд, меблі спальні, кухні, два дивани, деревяний стіл з стільцями, холодильник, морозильну камеру, електропилу і переїхала до своїх батьків. Вказані речі їй допомогли завантажити в автомобіль її батько та дядько. Його прохання не вчиняти таких дій вона залишила поза увагою. Залишивши його, інваліда ІІІ-ї групи, не цікавлячись його здоровям та життям, вона звернулася до суду про стягнення з нього аліментів, хоча більше року не давала про себе знати. На даний час у суді розглядається справа про розірвання шлюбу. Будинок у якому вони проживали належить його батькам. Чому у сільській раді видали завідомо фіктивну довідку про те, що будинок у по господарській книзі зареєстровано за ним йому не відомо. Для вияснення цього він має намір звернутися у правоохоронні органи. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування приміщенням за адресою: с. Терново, вул. Корнійчука 54 "б". Ухвалою від 13.01.2016 р. зустрічний позов було обєднано в одне провадження з первісним позовом. Позивачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримали первісний позов та заперечили відносно зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечили відносно первісного позову, оскільки позивачка з власної ініціативи покинула спірне помешкання та більше шести місяців в ньому не проживала. Просили відмовити у задоволенні первісного позову. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що первісний позов слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина перша ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2009 р. сторони зареєстрували шлюб, який на момент розгляду справи не розірвано. В шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства та знаходиться на утриманні та вихованні [PERSON] Після укладення шлюбу позивачка та відповідач почали проживати [INFO]/б по вул. Корнійчука в с. Терново, який на даний час не зареєстрований у встановленому законом порядку. Довідкою Тернівської сільської ради № 2333 від 07.07.2013 р. стверджено, що згідно погосподарської книги № 51, особовий рахунок № 2542, власником будинку № 54/б по вул. Корнійчука в с. Терново, який побудований в 2003 році є [PERSON] В погосподарській книзі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно довідки Вільховецької сільської ради № 3108 від 01.12.2015 р. [PERSON] [INFO], на даний час проживає у своїх батьків за адресою: с. Вільхівчик 325. Свого власного будинку не має. Факт вселення [PERSON] у будинок № 54 "б" по вул. Корнійчука в с. Терново, як члена його сімї, відповідач не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] складеного комісією Тернівської сільської ради № 10/236 від 15.01.2016 р. убачається, що за час спільного проживання з [PERSON] вони побудували до будинку прибудову де разом і проживали. 20.11.2014 р. [PERSON] прогнав її разом з дитиною з цього будинку і вона змушена була переїхати проживати до своїх батьків у с. Вільхівчик. У вересні 2015 року вона зверталася до Тернівської сільської ради за допомогою про вселення до будинку з хворою дитиною, однак [PERSON] не допускав їх до помешкання в присутності голови Тернівської сільської ради, тому [PERSON] та її донька продовжують проживати у важких матеріально-побутових умовах в господарстві батьків. Згідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт наявності між сторонами сімейного конфлікту у результаті якого [PERSON], у листопаді 2014 р. була змушена переїхати до своїх батьків. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] побудували літню кухню до будинку 54 по вул. Корнійчук в с. Терново, у якому прожили шість років. [PERSON] виганяв позивачку з будинку, тому вона часто з дітьми залишалася ночувати в неї. В листопаді 2014 року відповідач вигнав позивачку з будинку, викинув її речі на двір та погрожував їх знищити. У лютому та березні 2015 року вона намагалася повернутися жити у цей будинок, але [PERSON] її не пускав. Коли позивачка прийшла до неї, то чула її телефонну розмову з відповідачем, який відмовлявся впустити її в будинок. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] пішла з будинку в с. Терново, тому що [PERSON] прогнав її разом з дітьми. В цьому будинку сторони прожили шість років. В лютому 2015 р. позивачка намагалася повернутися до будинку відповідача, але він її не впустив. Тоді [PERSON] пішла до [PERSON], де вони зустрілися і вона почула телефонну розмову сторін. Під час розмови відповідач кричав на позивачку та некоректно висловлювався в її бік. Батьки відповідача проживають у іншому будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мати позивачки і на протязі їхнього спільного проживання, відповідач постійно влаштовував вдома сварки та застосовував до доньки фізичну силу. В листопаді 2014 року [PERSON] прогнав [PERSON] з будинку, а її чоловік [PERSON] допоміг доньці перевезти речі до них додому в с. Вільхівчик. Спочатку вони привезли холодильник та морозильну камеру, а потім через два чи три тижні меблі та іншу частину речей. В їх будинку тільки дві кімнати. Донька неодноразово просила відповідача впустити її жити у той будинок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] часто проганяв позивачку з будинку. В листопаді 2014 року [PERSON] переїхала жити в їхній будинок. Позивачка попросила його знайти автомобіль, щоб відвезти її речі до них додому. Коли він приїхав до будинку відповідача речі вже знаходилися на подвірї. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 2006 року працює головою Тернівської сільської ради. В серпні 2015 року до нього звернулася позивачка та просила допомогти їй вселитися в будинок [PERSON], який вигнав її з будинку. Він у складі комісії, у яку входили спеціаліст із субсидій, дільничний та представник БТІ прийшли до будинку, щоб скласти акт обстеження матеріально-побутових умов. Однак на дзвінки ніхто не відповідав. Після цього він викликав у сільську раду [PERSON], який йому розповів, що [PERSON] сама зібрала речі та покинула будинок. Спірний будинок являється самочинним будівництвом. Батьки відповідача проживають в окремому будинку із нормальними житлово-побутовими умовами. За наведених вище обставин суд вважає, що позивачка, яка вселилася у будинок № 54 "б" по вул. Корнійчука в с. Терново, як член сімї відповідача, не втратила право на проживання в цьому будинку, так як була відсутня у ньому через перешкоди, які чинив їй [PERSON] Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що будинок № 54 «б» належить їм, а не відповідачу і про те, що позивачка добровільно виселилася із спірного будинку, так як відповідач, звернувшись до суду з позовом про визнання позивачки такою що втратила право на проживання у будинку, фактично підтвердив належність будинку саме йому, а [PERSON] та [PERSON] не сприяли виселенню позивачки і не перешкоджали їй повернутися в будинок. Крім того, вони ствердили наявність між сторонами неприязних відносин, які стали причиною переїзду позивачки до своїх батьків у листопаді 2014 р. Із досліджених судом доказів випливає, що позивачка, у листопаді 2014 року, разом із своєю донькою від першого шлюбу та донькою від шлюбу з відповідачем, переїхала до своїх батьків через сімейний конфлікт із [PERSON] До спливу річного терміну, вона неодноразово намагалася повернутися в будинок у якому проживала разом з відповідачем, але через перешкоди, які він їй чинив, не впускаючи в будинок, зробити цього не змогла. Отже [PERSON], як особа, яка не втратила право на проживання у житловому будинку № 54 "б" по вул. Корнійчука в с. Терново, підлягає вселенню в нього. По цих же мотивах, зустрічний позов [PERSON], не підлягає задоволенню.

Outcome: approved