Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що [INFO] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області народилася [PERSON] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] .. Проте в свідоцтві про народження та актовому записі про народження [PERSON] замість імені « [PERSON] » допущена описка - « [PERSON] » і по-батькові дитини замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». [INFO] народилася вона [PERSON] , її матір`ю була [PERSON] .. Житловий будинок [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами його дружина [PERSON] , [PERSON] і вона, внучка - [PERSON] , які набули права власності на майно колгоспного двору в рівних частках. [INFO] помер [PERSON] , спадкоємицями за законом першої черги, які спадщину прийняли вступивши у володіння та управління спадковим майном, проживаючи у вказаному будинку були його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] .. Інших спадкоємців першої черги [PERSON] не мав. 05 жовтня 1999 року Антонівська сільська рада Ставищенського району Київської області на ім`я померлого [PERSON] видала свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , яке було зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №1 за реєстровим №83. Підставою видачі вказаного свідоцтва зазначене рішення Антонівської сільської ради від 14.09.1999 року №24. Проте, як вбачається з архівної довідки №06-04/87 від 13.05.2014 року архівного відділу Ставищенської районної державної адміністрації, у рішенні виконавчого комітету Антонівської сільської ради №24 від 14 вересня 1999 року «Про надання права власності» [PERSON] не значиться. [INFO] померла [PERSON] , спадщину після її смерті прийняла вона (позивач). 14 червня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй [PERSON] .. [INFO] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області [PERSON] померла, спадщину після її смерті отримала вона (позивач). Таким чином, оформити свої спадкові права на житловий будинок розташований в [ADDRESS] вона позбавлена можливості, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок видане після смерті діда та відсутнє підтвердження шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності видане 05 жовтня 1999 року Антонівською сільською радою Ставищенського району Київської області на ім`я [PERSON] на підставі рішення Антонівської сільської ради від 14.09.1999 року №24 на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , яке зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №1 за реєстровим №83 та визнати за нею: право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] баби [PERSON] на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] , та право власності як на частку в майні колгоспного двору на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , а всього на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 87,1 м2, житловою площею 45,8 м2, вартістю 106910 гривень. В судове засідання позивач не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Ставищенської селищної ради не прибув, від вказаної ради до суду надійшла заява про розгляд справи без її представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області народилася [PERSON] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 07 березня 1953 року Антонівською Ставищенського району Київської області. (а.с. 12). Проте в свідоцтві про народження та актовому записі про народження [PERSON] замість імені « [PERSON] » допущена описка - « [PERSON] » і по-батькові дитини замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , її матір`ю була [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 22 квітня 1987 року Антонівською Ставищенського району Київської області (а.с. 13). Як видно з погосподарських книг Антонівської сільської ради за 1986-1990, 1990-1995 роки (а.с. 16-20) та довідки Ставищенської селищної ради (а.с. 22), житловий будинок [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ( [PERSON] ), а членами його дружина [PERSON] , її дочка [PERSON] і позивач - [PERSON] , які 15 квітня 1991 року згідно діючих ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на майно колгоспного двору в рівних частках. Із матеріалів спадкової справи (а.с. 61-65) встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємицями за законом першої черги, які спадщину прийняли вступивши у володіння та управління спадковим майном, проживаючи у вказаному будинку були його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги [PERSON] не мав. 05 жовтня 1999 року Антонівська сільська рада Ставищенського району Київської області на ім`я померлого [PERSON] видала свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , яке було зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №1 за реєстровим №83 Підставою видачі вказаного свідоцтва зазначене рішення Антонівської сільської ради від 14.09.1999 року №24 (а. с. 23). Як вбачається з архівної довідки №06-04/87 від 13.05.2014 року архівного відділу Ставищенської районної державної адміністрації, у рішенні виконавчого комітету Антонівської сільської ради №24 від 14 вересня 1999 року «Про надання права власності» [PERSON] не значиться (а. с. 24). Із матеріалів спадкової справи (а. с. 54-61) встановлено, що [INFO] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області померла [PERSON] . На майно померлої відкрилася спадщина, яку прийняла подавши в 6-ти місячний термін заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, її дочка [PERSON] , яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Із матеріалів спадкової справи (а.с. 66-71) встановлено, що 14 червня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Заповіт посвідчено Антонівською сільською радою Ставищенського району Київської області за реєстром №55. [INFO] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області [PERSON] померла. На майно померлої відкрилася спадщина, яку прийняла подавши в 6-ти місячний термін заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, її внучка [PERSON] . Оформити свої спадкові права на житловий будинок розташований в [ADDRESS] позивач позбавлена можливості, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок видане після смерті діда та відсутнє підтвердження шлюбу [PERSON] та [PERSON] , оскільки архівні книги збереглися частково, а місце та час реєстрації шлюбу діда та баби не відомо, що підтверджується роз`ясненням Ставищенського РВ ДРАЦС (а.с. 32) та довідкою №01-43/2038 від 18.08.2021 року (а.с. 33). Рішенням №4 від 22.04.2008 року Антонівської сільської ради нумерація будинку по [ADDRESS] змінена з №54 на №50, що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради №167 від 27.07.2021 року (а.с. 34). Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, 1937 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» станом на 07 травня 2021 року, по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літер «А» з житловою прибудовою літер «А1», прибудовою літер «а», ґанком літер «а1», загальною площею 87,1 м2, житловою площею 45,8 м2; погріб з шийкою літер «В/пг»; гараж-прибудова літер «б»; сарай-літня кухня літер «Б»; сарай-прибудова літер «г»; гараж літер «Г»; огорожа №1; ворота з хвірткою №2; колодязь питний №3 (а. с. 35-37). Ринкова вартість вищевказаного житлового будинку становить 106910 гривень, що підтверджується відповідним висновком (а. с. 38). Відповідно до довідки №168 від 27.07.2021 року Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не приватизована (а. с. 39). Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як видно з частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України "Про власність". Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] регулюються норми ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як видно із статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються норми ЦК України (2003 року). Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1222 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Беручи до уваги, що відповідач визнає позов, а позовні вимоги позивача обгрунтовані, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved