Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

21 листопада 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~"СТОЛИЧНА\~ПЛЮС" про поновлення на роботі. В позовній заяві позивач зазначив, що з 17 квітня 2018 року була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТОЛИЧНА ПЛЮС". Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьох років вона була звільнена із займаної посади за п. 1 ст. 36 КЗпП, за згодою сторін. Позивач вказуючи, що жодних заяв про звільнення до відповідача не подав, вважає своє звільнення незаконним і тому звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач, просила позовні вимоги задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві, зазначала що перебуваючи в відпустці по догляду за дитиною, отримала на руки трудову книжку по місцю роботи в місті Миргороді, в якій було зазначено, що вона звільнена з посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП та після консультації звернулася за захистом свої прав до суду, вказувала, що жодних заяв про звільнення не підписувала, хоча їй і пропонували підписати відповідні документи вже після дати фактичного звільнення її з роботи, яка зазначена в трудовій книжці. Відповідач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТОЛИЧНА ПЛЮС" повторно в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений за місцезнаходженням юридичної особи, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 33, 39, 46, 52). Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уклала трудовий договір на невизначений строк з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТОЛИЧНА ПЛЮС", ідентифікаційний код юридичної особи: 40477783, та з 17 квітня 2018 року працювала на посаді продавця непродовольчих товарів (а.с. 10). Юридична особа - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТОЛИЧНА ПЛЮС", місцезнаходження юридичної адреси: вулиця 12-А Поздовжня, будинок 51, Інгульський район місто Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код юридичної особи: 40477783, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про ліквідацію даної юридичної особи на час розгляду справи в суді відсутні (а.с. 63). Відповідно до запису в трудовій книжці, [PERSON] наказом від 25 жовтня 2019 року №\~174/к звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за угодою сторін (а.с. 10). [INFO] у позивача народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 2019 року (а.с.\~11). Виписка щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , яка сформована у Миргородському відділенні Пенсійного фонду України 08.11.2019 року, містить інформацію про те, що юридична особа ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТОЛИЧНА ПЛЮС", ідентифікаційний код юридичної особи: 40477783, в період часу з квітня 2018 року по квітень 2019 року відраховувала страхові внески до Пенсійного фонду України (а.с. 12, 13), що у сукупності із попередніми письмовими доказами свідчить про те, що [PERSON] перебувала до моменту звільнення у відпустці по догляду за дитиною. Надані позивачем бланки зразків розписки про отримання документу, заяви про звільнення, ксерокопії без підпису наказу про звільнення (а.с. 5, 6, 7), суд розглядає як підтвердження того, що відповідач вчиняв дії щодо припинення трудового договору із позивачем, який перебував у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. З огляду на досліджені письмові докази та пояснення позивача, суд приходить до переконання, що звільнення працівника відбулося під час перебування останнього у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою не було, як і волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Тому суд приходить до переконання, що звільнення працівника з посади було здійснено без законної підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає спір. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, його слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved