Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У 2013 році кредитна спілка "Аккорд" пред'явила позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між сторонами 11 грудня 2007 року, у загальній сумі 16460 гр. 69 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2750 грн., процентів 7475 грн. 18 коп., пені 2750 грн., інфляційної складової та 3% річних 3485 грн. 51 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що умови й зобов'язання за договором відповідачем не виконані. Позивач просив задовольнити позов. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 листопада 2013 року в позові відмовлено. Не погоджуючись з рішенням, кредитна спілка "Аккорд" подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що висновок суду мотивований запереченням відповідача проти факту отримання грошових коштів. Проте суд на порушення вимог пункту 2 постанови Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року при підготовці справи до розгляду не визначив коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і не роз'яснив, якій зі сторін слід довести певні обставини. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Кредитна спілка "Аккорд" подала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що кредитна спілка "Аккорд" не доказала факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 2750 грн. за кредитним договором від 11 грудня 2007 року. Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте рішення суду не відповідає цим вимогам закону. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 11 грудня 2007 року між кредитною спілкою "Аккорд" та [PERSON] укладено договір №ЄВ/07/632, яким визначено права та обов'язки сторін. Зокрема, позивач надає позичальнику кредит у розмірі 2750 гр. зі сплатою процентів, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,1315% за кожен день користування кредитом. При порушенні строків сплати кредиту позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Зазначений договір укладено на строк 12 місяців з 11 грудня 2007 року по 11 грудня 2008 року з внесенням відповідачем останнього платежу на виконання зобов'язань 15 грудня 2008 року (ас. 8-9). Як вбачається з розрахунку суми заборгованості (ас. 4), [PERSON] платежів на виконання зобов'язань за договором не здійснював. Ця обставина не спростована відповідачем. Отже, [PERSON] порушив зобов'язання за укладеним між сторонами кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, чим порушив законні права позивача. Згідно з частиною 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як видно з матеріалів справи, остання розглянута за відсутності позивача, який у відповідній заяві просив у разі наявності заперечень відповідача проти позову або необхідності надати додаткові докази/пояснення у справі надіслати запит для можливості надати їх у письмовій формі (ас. 20). Проте, відмовляючи у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі [PERSON] грошових коштів у сумі 2750 грн., який заперечувався відповідачем, суд на ці обставини та вимоги закону не звернув уваги, не запропонував позивачеві надати відповідні докази та не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Таким чином, суд першої інстанції на порушення вимог ст.ст. 10, 213, 214 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не виконав всі вимоги цивільного судочинства при вирішенні справи. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 2750 грн. підтверджується видатковим касовим ордером 680 від 11 грудня 2007 року, який доданий до апеляційної скарги (ас. 33). Апеляційний суд, згідно з ч. 2 ст. 303 ЦПК України, досліджує новий доказ, неподання якого до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Згідно з розрахунком позивача, станом на 08 серпня 2013 року заборгованість за тілом кредиту складає 2750 грн., за процентами 7475 грн. 18 коп., нараховано пеню в сумі 38155 грн. 23 коп. (ас. 4). Кредитний комітет кредитної спілки "Аккорд" зменшив суму нарахованої пені до 2750 грн. (ас. 7), що не перевищує розмір пені за період з 26 вересня 2012 року по 08 серпня 2013 року (16206 грн. 91 коп. = (2750 грн. + 7475 грн. 18 коп.) х 0,5% х 317 дн.). Відповідно до вимог частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір інфляційних втрат 2923 грн. 25 коп. та 3% річних 562 грн. 26 коп., усього 3485 грн. 51 коп., підтверджується розрахунком позивача, що міститься на ас. 5-6. Про застосування позовної давності відповідачем не заявлено до винесення рішення судом першої інстанції. З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, неповно встановивши обставини справи, не вирішив питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; неправильно застосував норми матеріального права до цих правовідносин й порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апеляційний суд на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує оскаржене рішення та ухвалює нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує кредитній спілці "Аккорд" з [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати у сумі 344 грн. 10 коп., які складаються з судового збору за подання позову 229 грн. 40 коп. та судового збору за подання апеляційної скарги 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved