Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, в якому зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,70 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 01.08.2001 року. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ " Згода " на підставі договору оренди землі від 31.12.2007 року . В березні 2018 року позивач з'ясувала, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2018 року зареєстровано право оренди на підставі додаткової угоди від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2007 року, якою продовжено термін дії договору оренди до 08.07.2028 року. З огляду на те, що волевиявлення на укладення зазначеної вище угоди позивач не мала, вказаний правочин не підписувала, вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною . Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги він підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги він не визнає у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], площею 6,6964 гектара, яка розташована на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 01.08.2001 року ( а.с.14 ). З додаткової угоди від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2007 року зареєстрованого у КРФ ДП "ЦДЗК" 09.07.2008 року за № 040836900032 , укладеної між [PERSON] та ТОВ "Згода", право оренди на підставі якої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2018 року за №25357178, встановлено, що сторони домовилися про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки до 08.07.2028 року. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки (а.с. 26). Відповідно до статті 13 Закону України " Про оренду землі " (далі по тексту Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом . Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним . Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). З обґрунтувань позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що спірна додаткова угода суперечить її волі та нею не підписувалася . Будь-яких доказів, які б підтверджували факт надання [PERSON] в установленому законом порядку повноважень іншій особі на укладення та підписання оспорюваного правочину стороною відповідача не надано . З висновку судової почеркознавчої експертизи № 20266/20267/18-32 від 26.11.2018 року, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді від 17.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2007 року, зареєстрованого у КРФ ДП "ЦДЗК" 09.07.2008 року, в графі "Орендодавець " - виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.110-113). Відповідно до ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ) . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що спірна додаткова угода має бути визнана недійсною, оскільки вона не підписана орендодавцем та не відповідає її внутрішній волі . Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З наявних у справі доказів, встановлено, що позивач поніс судові витрати, пов' язані зі сплатою судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок та витрати, пов'язані з залученням експерта в сумі 5720 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 13,14,16 Закону України " Про оренду землі " від 06.10.1998 року № 161-ХІV із змінами та доповненнями, ст.ст.203,207,215 ЦК України,

Outcome: approved