Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

12.05.2016р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, покликаючись на те, що за умовами кредитного договору від 21.03.2008р., укладеного між позивачем та [PERSON]О, останній отримав кредит у розмірі\~\~25 000 доларів США на умовах, визначених договором. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, предметом якого є належний [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будинок № 29 на вул. Оболонь в с.м.т. Великий Любінь Городоцького району Львівської області. Постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ ЛЬвівської області серії ВП № 722 від 27.04.2011р.\~\~накладено арешт на все майно, яке належить на праві власності [PERSON], в тому числі і на його частку в будинку, що є предметом іпотеки. Посилаючись на те, що державна виконавча служба не мала права в силу ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.16 Закону України "Про іпотеку" звертати стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, що не є заставодержателями, просила звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ серії ВП № 722 від 27.04.2011р., майно, належне на праві власності [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши 30.08.2016р. письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Представник Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 21.03.2008р. між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та [PERSON] було укладено кредитну угоду № Є/V 3661, за умовами якої останній отримав кредит\~\~у розмірі 25 000 доларів США на умовах, визначених угодою (а.с.5-7). Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки від 21.03.2008р., згідно із яким [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 175.2 кв. м, що знаходиться за адресою: Львівська область, Городоцький район, с.м.т. Великий Любінь, вул. Оболонь, 29 та належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Городоцькою державною нотаріальною конторою 16.03.1985р. за реєстровим № 810 (а.с.8-13). Постановою\~\~ державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції від 27.04.2011р. в межах виконавчого провадження № 722 накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно. Дане обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.23). Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України,\~Законом України «Про іпотеку»,\~Законом України «Про заставу»,\~Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.33 Закону Ураїни «Про іпотеку» у\~разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до\~ст.14 Закону України\~\~від 18 листопада\~\~2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено\~Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.3\~ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»\~для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч.1\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно матеріалів справи та викладених у позові даних банк не є власником спірного майна, а лише іпотекодержателем, даних про звернення стягнення на спірне іпотечне майно в інтересах банку в суду немає і представником позивача такого не доведено. Поза тим, в матеріалах справи відсутні відомості про розмір заборгованості відповідача перед банком, яка б перевищувала вартість предмета застави, постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно лише [PERSON], проте його частка у переданому в іпотеку будинку становить лише 1/6 (а.с.19-20), більша половина такого належить [PERSON] та [PERSON] і постанова державного виконавця цієї частини переданого в іпотеку майна не стосувалася. Як роз'яснено у п.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач своїми правами розпорядився на власний розсуд. З огляду на наведене, враховуючи, що позивач не є власником чи володільцем арештованого нерухомого майна, звернення стягнення на таке майно не відбулося, а позивач лише має право стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами, жодними матеріалами справи не доведено розміру заборгованості відповідача перед банком, права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог, а постанова про накладення арешту на майно стосувалася лише 1/6 частини переданого в іпотеку житлового будинку, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Приймаючи до уваги наведене,

Outcome: dismissed