Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

09.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Миколаївської філії ПАТ УСК "Гарант Авто" про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 29.01.2014 року з вини водія автомобілю ВАЗ 2104 [PERSON], автомобілю "Skoda Octavia A5", який належить позивачу, були завдані механічні пошкодження. Сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобілю та понесених позивачем складає 14952,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована ПАТ УСК "гарант Авто", позивач відразу після ДТП повідомив дану страхову компанію про факт ДТП та надав відповідні документи. У відповідь позивачу була надано страховий акт від 25.03.2014 року, яким встановлено для виплати страхове відшкодування в сумі 6976,10 грн. Посилаючись на те, що фактично для відновлення автомобілю позивачем понесені витрати в сумі 14952,00 грн., що підтверджується копією акту виконаних робіт №5 від 10.02.2014р. та квитанцією від 10.02.14р., позивач просить суд зобов'язати ПАТ УСК "Гарант-Авто" виплатити на його користь страхове відшкодування в сумі 6976,10 грн., стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, яка дорівнює різниці між фактично понесеними позивачем витратами на відновлення автомобілю та страховим відшкодування та складає 7975,90 грн., а також стягнути з [PERSON] завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, уточнивши, що сума 7975,90 грн. не є сумою втрати товарної вартості автомобілю, а є фактично понесеними позивачем витратами на ремонт автомобілю. Представник Миколаївської філії ПАТ УСК "Гарант Авто" в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частини зобов'язання сплатити позивачу страхове відшкодування в сумі 6976,10 грн., але вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 7975,90 грн., оскільки перелік робіт по відновленню автомобіля позивача, зазначений в акті виконаних робіт №5 від 10.02.14р. не відповідає переліку робіт визначеному в протоколі огляду фахівця від 30.01.14р., складеному за участю позивача, тобто містить додатковий перелік запчастин та робіт заміна та виконання яких не передбачено протоколом огляду. Крім того, вартість запчастин, матеріалів та ремонтних робіт завищено на суму ПДВ, хоча в акті вказано, що сума без ПДВ. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, посилаючись на те, що встановлений у договорі страхування ліміт відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого повністю покриває спричинену ним шкоду автомобілю позивача, та заперечували проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди, посилаючись на не доведення позивачем як самої моральної шкоди так і її вартості. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. 29.01.2014 року о 15-00 год. на перехресті вулиць Лазурної та Київської в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю Skoda Octavia A5 державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю "Skoda Octavia A5", який на праві власності належить [PERSON], завдані механічні пошкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.02.2014 року встановлено, що вказана ДТП сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України та останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Відповідно до договору (Поліс АЕ/1862603) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 10.04.2013 року між ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" та [PERSON] застрахована цивільно-правова відповідальність останнього строком на 1 рік (до 10.04.2014 року), забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER], страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 50000 грн. Безпосередньо після ДТП [PERSON] звернувся до Миколаївської філії ПАТ УСК "Гарант Авто" з повідомлення про ДТП та надав відповідні документи для відшкодування шкоди. 30.01.2014 року фахівцем МФ ПАТ УСК "Гарант Авто" Горєловим О.В. за участю [PERSON] проведено огляд автомобілю Skoda Octavia A5 державний номер [NUMBER] та складено Акт (Протокол) огляду транспортного засобу поліс АЕ/1862603, в якому зазначений характер пошкоджень (опис пошкоджень транспортного засобу) із зазначенням назв деталей та робіт, які необхідно провести для відновлення автомобілю (заміна, ремонт, покраска). На підставі відомостей, що містяться в Акті (протоколі) огляду транспортного засобу від 30.01.2014 року, складено ремонтну калькуляцію №16933/КР від 06.03.14р., згідно з якою вартість ремонту складає 6976,10 грн. Листом від 19.09.2014 року за вихідним №281 за підписом в.о. директора МФ ПАТ "УСК "Гарант Авто" [PERSON] повідомлено про перерахування найближчим часом на його розрахунковий рахунок страхового відшкодування у розмірі 6976,10 грн. Проте, до теперішнього часу страхове відшкодування [PERSON] не сплачено. Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику страхове відшкодування, а страхувальник зобов'язаний сплатити страховий платіж та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень п. 36.2 ст..36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання ПАТ "УСК "Гарант Авто" виплатити на його користь страхове відшкодування в сумі 6976,10 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 7975,90 грн. суд вважає не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Законом України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. При настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (Стаття 20 ЗУ "Про страхування"). Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є одним із видів обов'язкового страхування. Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.22.1 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до договору страхування від 10.04.2013 року (Поліс АЕ/1862603) страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну встановлено 50000 грн., що відповідає положенням статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як встановлено в судовому засіданні матеріальна шкода в сумі 7975,90 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON] не є шкодою, пов'язаною з втратою товарної вартості транспортного засобу та не відноситься до переліку випадків, коли шкода страховиком не відшкодовується, визначеному статтею 32 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а навпаки, є різницею між фактично понесеними позивачем витратами на ремонт (відновлення) пошкодженого автомобілю та узгодженою зі страховиком сумою страхового відшкодування. Приймаючи до уваги, що розмір страхової суми (50000 грн.) значно перевищує дійсну матеріальну шкоду, завдану потерпілому [PERSON] (14952 грн.), то обов'язок по її відшкодуванню не може бути покладений на страхувальника [PERSON], оскільки відповідно до вищевикладених норм чинного законодавства, цей обов'язок покладений на страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, з урахуванням роз'яснень, викладених у п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", всіх обставин справи, доказів, щодо вчинення відповідачем [PERSON] неправомірних дій (порушення Правил дорожнього руху, що призвели до настання ДТП), наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням відповідача та їх наслідки, що призвели до порушення звичайного способу життя позивача та вимагало від нього додаткових зусиль для його організації, а також виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що достатньою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди буде сума 2000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по 243,60 грн. з кожного.

Outcome: partial