Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся представник Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області із зазначеною позовною заявою, в якій з врахуванням уточнень викладених в доповненнях до позовних вимог від 31.10.2017 року та 07.11.2017 року, просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття та передати дітей органу опіки та піклування в особі Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю вказаних дітей та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків та є хронічним алкоголіком. Сторони в останнє судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники позивача та третіх осіб звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові та доповненнях до нього. Від відповідача заперечень на позов, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, під час судового засідання 01.11.2017 року відповідач частково визнала відсутність належних умов для проживання дітей, необхідного харчування, медичного догляду, дозвілля та спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку, проте просила не позбавляти її батьківських прав обіцяючи покращити своє ставлення до дітей та умови їх проживання. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158, ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батько відносно вказаних дітей записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.2012 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.2015 року, довідкою виконавчого комітету Зоркінської сільської ради Нижньогірського району АРК від 23.04.2012 року та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00018646221 від 07.09.2017 року відповідно (а.с.7-11). [PERSON] та [PERSON] з 11.07.2016 року перебувають на обліку служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом № 20 від 11.07.2016 року (а.с.17). Працівниками Більмацького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно з іншими фахівцями проведено неодноразові відвідування сім'ї [PERSON] з метою перевірки умов проживання, в ході яких встановлено наступні факти: 11.07.2016 року - на час обстеження гр. [PERSON] перебувала в домі матері гр. [PERSON], в будинку знаходилися нетверезі посторонні люди, [PERSON] також перебувала в стані алкогольного сп'яніння погрожувала членам комісії, вела себе неадекватно. Діти були брудні та знаходилися на подвір'ї без нагляду, місця для відпочинку брудні, дитячі іграшки відсутні, продукти харчування відсутні, кошти, які отримує гр. [PERSON] на дітей використовуються не за призначенням; 29.12.2016 року - умови проживання незадовольні, в хаті брудно, діти не забезпеченні всім необхідним, запаси харчування відсутні, постільна білизна брудна, у дітей не має іграшок, необхідних речей, для виховання та розвитку дітей не створено жодних умов; 05.07.2017 року - житло, а саме 1 - поверховий будинок, що складається з 1 кімнати, потребує капітального ремонту, меблі в мінімальній кількості, є розламана шафа для одягу, на перший погляд будинок взагалі нежитловий. Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, неприбрано, непобілено, запаси продуктів харчування мінімальні, немає навіть холодильника для зберігання продуктів, які швидко псуються, в хаті темно бо взагалі відсутні лампочки для освітлення кімнат, в дворі теж безлад. Діти брудні, ходять в брудному одязі, в наявності спальні місця для дітей і іграшки для розвитку, які теж брудні. На час відвідування сім'ї від [PERSON] було чутно стійкий запах алкоголю з порожнини роту, діти на перший погляд здаються заляканими матір'ю; 05.09.2017 року - зафіксовано мінімальні запаси харчів, відсутність постільної білизни, ліків і запасів гігієни, недостатньо розвиваючих ігор, в будинку брудно, в дворі теж не прибрано, менша дитина була хворою. [PERSON] вела себе агресивно і в неї тряслися руки, що нагадувало симптоми алкогольного тремору; 17.10.2017 року - умови проживання незадовільні, антисанітарні умови, відсутні запаси продуктів харчування та електроенергія в будинку, для виховання та розвитку дітей не створено жодних умов. За кожним фактом відвідування складався акт обстеження умов проживання, який підписувався [PERSON] без жодних зауважень (а.с.12-15, 41-46). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які неодноразово в складі комісій відвідували сім'ю [PERSON] з метою перевірки умов проживання її дітей, в цілому підтвердили обставини викладені в вищевказаних актах та вказали, що умови проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], під час цих відвідувань були незадовільні, зазвичай в будинку брудно, брудна та липка підлога, немає світла, холодильник не працює, для дітей спальних місць немає, діти брудні і недоглянуті, немає ванної кімнати або хоча б миски в якій можна обмитися, взагалі відсутні засоби особистої гігієни, іграшки, канцтовари, дитячий одяг наявний в мінімальній кількості, відсутній запас продуктів харчування, діти дитячий садок не відвідують, [PERSON], як правило, мала стійкий неприємний запах випитого алкоголю, з членами комісії поводила себе агресивно, вживала нецензурні слова. Повідомили, що у відповідача немає мотивації до виховання дітей, дозвілля діти проводять вдома в будинку або на подвір'ї, іншого дозвілля діти не мають, під час бесіди із старшою донькою та сказала, що в неї не має улюбленого мультфільма бо немає телевізору, немає улюбленої іграшки через відсутність таких взагалі. Постановами Куйбишевського районного суду Запорізької області від 01.08.2016 року та 14.08.2017 року в справах про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП встановлено факти ухилення [PERSON] від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей, її визнано винною у вчиненні цих порушень та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 грн. 00 коп. за кожне порушення (а.с.36-37). 25.09.2017 року виконавчим комітетом Гусарківської сільської ради Більмацького району Запорізької області прийнято Рішення № 29 де зазначено, що в зв'язку з безвідповідальним ставленням громадянки [PERSON] до виховання своїх малолітніх дітей, ухилянням її від виконання батьківських обов'язків, постійним зловживанням алкогольними напоями, враховуючи обставини, які склалися в сім'ї, що несуть загрозу життю та здоров'ю дітей, з метою запобігання бездоглядності вирішено вилучити малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] із сім'ї в якій склалися умови, що загрожують їх здоров'ю і життю та направити до Більмацької ЦРЛ для подальшого їх влаштування (а.с.20). Органом опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області 02.10.2017 року складено висновок, в якому визнано доцільним прийняти рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Згідно листа КЗ "Більмацька центральна районна лікарня" Більмацької районної ради Запорізької області № 1252 від 23.10.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - нарколога з жовтня 2016 року з діагнозом: хронічний алкоголізм, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (а.с.39). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачем в порушення вищевказаних положень закону не доведено належного виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, натомість матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дітей. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, суд відхиляє доводи позивача про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача через те, що вона є хронічним алкоголіком, оскільки вказана обставина має бути підтверджена відповідним медичним висновком, а лист районної лікарні таким не є. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст.ст.168, 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні питання наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на дітей суд враховує наступне. У відповідності до ст.ст.180, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь опікуна або державного закладу, де будуть перебувати діти, у розмірі ? частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved