Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] селищної ради, в якому просить визнати за нею право на земельну частку/пай/ розміром 86,93 в умовних кадастрових гектарах на території [PERSON] селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за сертифікатом на право на земельну частку/пай/ серія РН № 229277 виданого 28.11.2000 року Городенківською райдержадміністрацією Івано-Франківської області на [PERSON], який помер 14.01.2000 року. 22.09.2016 року позивач подала заяву про уточнення підстав та предмету позову. Позовні вимоги мотивувала тим, що її батьками записані Володимир без вказівки на його прізвище і по-батькові та [PERSON], її рідним братом по мамі є [PERSON] [INFO]. Згідно свідоцтва про народження батьками брата є [PERSON] та [PERSON]. Мати та брат позивача проживали в с. Чернелиця. Мати померла 24.05.2011 року. Брат помер 14.01.2000 року не залишивши заповіту на належне йому майно. Його спадковим майном є земельна частка/пай/ розміром 86,93 в умовних кадастрових гектарах на території [PERSON] селищної ради з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Загальна вартість земельної частки на даний час 92476,86 грн. Земельна частка/пай/ під арештом або в заставі не перебуває. Спору за неї немає і немає інших претендентів на її успадкування. Спадкодавець [PERSON] на підставі протоколу десятої сесії [PERSON] селищної ради та ухвали № 62 від 05.03.1997 року „ Про роздержавлення землі в селищі Чернелиця," ухвали [PERSON] селищної ради № 72 від 01.12.1997 року затвердження списків громадян с. Чернелиця та с.Хмелева та середньої земельної частки, списку громадян селища Чернелиця, які мають право на одержання середньої земельної частки був внесений в списки громадян за № 719 для одержання земельної частки/паю/ в розмірі 86,93 в умовних кадастрових гектарах. [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку/пай/ обласного зразка. Розпорядженням Городенківської райдержадміністрації № 51-Р від 09.02.2000 року „ Про заміну сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право на земельну частку державного зразка " зобов'язано сільські ради, в тому числі і [PERSON] селищну раду організувати проведення заміни сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати державного зразка. [PERSON] на виконання розпорядження райдержадміністрації 30.11.2000 року замінено сертифікат обласного зразка на сертифікат державного зразка серія РН № 229277. Замінений сертифікат видала Городенківська райдержадміністрація і його зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 28.11.2000 року за № 719. Такі підстави дають право вважати, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку/пай/ і його право не припинилось на момент відкриття спадщини внаслідок смерті. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його батьки, зокрема мати [PERSON]. Проживаючи на момент смерті разом із сином, [PERSON] фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Таким чином, [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) розміром 86,93 в умовних кадастрових гектарах на території [PERSON] селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. 24.05.2011 року померла мати позивача. Після її смерті залишились майнові права, а саме право на вищезгадану земельну частку (пай). Спадкоємцем майна [PERSON] є дочка [PERSON]. Для прийняття спадщини вона звернулася до державного нотаріуса, що підтверджується Свідоцтвом на право на спадщину за законом. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті матері. В судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник [PERSON] селищної ради в судове засідання не з'явився. До суду поступили заяви, в яких зазначено, що сільська рада не заперечує проти позову, уточнення підстав та предмету позову та просить справу розглядати у відсутності представника селищної ради. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії № І-НМ № 207691, виданого 25.03.2015 року [PERSON] помер 14.01.2000 року в смт. Чернелиця. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 524, 530 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЖ № 645017 встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON]. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме право на земельну частку (пай) розміром 86,93 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Даний факт підтверджено копією ухвали [PERSON] селищної ради № 62 від 05.03.1997 року „ Про роздержавлення землі в селищі Чернелиця," копією ухвали № 72 [PERSON] селищної ради від 01.12.1997 року «Про затвердження списків громадян с. Чернелиця та с. Хмелева та середньої земельної частки» з доданим до нього списком громадян селища Чернелиця, які мають право на одержання середньої земельної частки, де під порядковим номером № 719 внесений [PERSON]; копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 229277 виданого громадянину [PERSON] колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Чернелицька», с-ще Чернелиця [PERSON], копією розпорядження Городенківської райдержадміністрації № 51-Р від 09.02.2000 року «Про заміну сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право власності на земельну частку державного зразка». Згідно листа Відділу держгеокадастру у Городенківському районі № 03-14/0010 від 09.03.2016 року, вартість земельної ділянки площею 86,93 умовних кадастрових гектарах станом на 09.03.2016 складає 92476,86 грн. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла та придбала його мати [PERSON], так як на час його смерті проживали вдвох в с-щі Чернелиця по вул. Л.Українки, 15, що стверджено копією довідки № 209 від 01.10.2000 року, виданою виконкомом [PERSON] селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] померла 24.05.2011 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 131096. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-УР № 503811 стверджено, що [PERSON] є її матір'ю. [PERSON] після укладення шлюбу 14.02.1981 року з [PERSON] змінила прізвище "Калинчук" на "Плантус", що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії VII-УР № 854742. [PERSON] (позивач) є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2011 року, зареєстрованого в реєстрі № 7126 (спадкова справа № 536 від 07.10.2011 року). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 86,93 в умовних кадастрових гектарах, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 229277 виданий на імя померлого після його смерті. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В силу вимог ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] селищна рада не заперечує щодо задоволення позову, тому суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст.ст. 524, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України,

Outcome: approved