Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Жорнище", Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання провочинів недійсними, у якій провадження у справі було відкрито відповідно до ухвали суду від 09.02.2015 року. 16.02.2015 року ухвалою суду вказана справа була направлена до Липовецького районного тсуду Вінницької області за підсудністю. Обгрунтовуючи підставність своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що наказом ГУ Держземагенства у Вінницькій області від 23 жовтня 2014 року № 2-3436/15-14-СГ йому, [PERSON], затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу та резервного фонду сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області та надано в оренду терміном на 7 років земельні ділянки загальною площею 58.0946 га.. На підставі зазначеного наказу між позивачем та ГУ Держземагенства у Вінницькій області були укладені договори оренди землі від 14.11.2014 року. 08.11.2014 року за ним, [PERSON], було зареєстровано право оренди на вищевказані земельні ділянки. 19 листопада 2014 року ПАТ «Жорнище» звернулось до господарського суду Вінницької області з позовною заявою до ГУ Держземагенства у Вінницькій області про визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок укладених ПАТ «Жорнище» 14.02.2011 року з Іллінецькою РДА, тобто договорів оренди щодо тих самих земельних ділянок, які у 2014 році було передано в оренду позивачу [PERSON], у зв'язку із чим позивач просив у господарського суду Вінницької області підтвердити цей факт судовим рішенням. [PERSON] у позові зазначив, що договори оренди землі від 14.02.2011 року між ПАТ «Жорнище» та Іллінецькою РДА були укладені всупереч ст.. 134-137 ЗК України, без проведення земельних торгів (аукціону), а додаткові угоди до них не були підписані сторонами і зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому просив суд визнати їх недійсними. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі з підстав, що зазначені у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Жорнище» Зайцев В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність пред'явлених позивачем позовних вимог. Також просив суд застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON], обгрунтовуючи це тим, що про існування спірних договорів позивачеві було відомо ще 14 лютого 2011 року з моменту укладення договорів та проставленя позивачем свого підпису у них, тобто саме з цієї дати почався для нього перебіг строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову Представник відповідача - голова Іллінецької РДА Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був повідомлений в установленому законом порядку, проте надав суду письмове заперечення, в якому просив розглянути справу за відсутності представника Іллінецької районної державної адміністрації. Свої заперечення обгрунтував наступним чином. Позовні вимоги [PERSON] Іллінецька райдержадміністрація не визнає, так як згідно з розпорядженням голови Іллінецької райдержадміністрації від 04.02.2011року №39 ПАТ «Жорнище» були поновлені строком на один рік договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (рілля), в тому числі оспорювані позивачем п'ять договорів оренди земельних ділянок, із земель резервного фонду Жорницької сільської ради за межами населених пунктів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між Іллінецькою райдержадміністрацією та ПАТ «Жорнище» 14.02.2011 року були укладені відповідні договори оренди земель, які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі 06.02.2012 року та 10.02.2012 року. Доданий до позову лист-повідомлення ПАТ «Жорнище» про поновлення договорів оренди землі, датований 25.12.2012, в Іллінецьку райдержадміністрацію не надходив. У зв'язку зі змінами, внесеними Законом України від 06.09.2012 №5245- УІ до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України, з 01.01.2013 до компетенції районних державних адміністрацій не віднесені повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення. В силу регламентованого ст.122 Земельного кодексу України розподілу повноважень з 01.01.2013 року до компетенції Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів законодавцем віднесено право розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Оскільки, з 01.01.2013 року райдержадміністрація не є розпорядником земель сільськогосподарського призначення, термін дії договорів оренди земельних ділянок, укладених між Іллінецькою райдержадміністрацією та ПАТ «Жорнище» закінчився 06.02.2013 та 10.02.2013 і не був поновлений Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області на новий строк, Іллінецька районна державна адміністрація не є учасником (стороною) оспорюваних позивачем правовідносин, відтак рішення з спору в межах заявлених позивачем вимог ніяким чином об'єктивно не може вплинути на її права або обов'язки щодо будь-якої, із сторін. Також в запереченні було звернуто увагу суду на те, що строки позовної давності минули. За наведених обставин, представник відповідача просив суд відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог в частині, що стосується Іллінецької райдержадміністрації, та внаслідок пропущення позивачем встановленого законом строку позовної давності за відсутності підстав для його поновлення. Представник відповідача Головного управління Держземагенства у Вінницькій області в судове засіданя також не з'явився, в запереченні просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Також зазначив, про невизнання позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних доказів на порушення, невизнання або оспорення його прав, свобод чи законних інтересів зі сторони Головного управління Держземагенства у Віницькій області. Крім того, представник відповідача зазначає у запереченні, що Головне управління Держземагенства у Вінницькій області не є стороною договірних правовідносин, які виникли між Іллінецькою районною державною адміністрацією та ПАТ "Жорнище" на підставі договорів оренди землі від 14.02.2011 року та додаткових угод до зазначених договорів, що є предметом спору. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх здобутими у справі доказами, дійшов висновку про наступне… Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 14.02.2011 року між Іллінецькою РДА Вінницької області та ПАТ «Жорнище» були укладені договори оренди землі, відповідно до яких ПАТ «Жорнище» були надані в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER];[NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], що підтверджується договорами оренди землі. Договори оренди землі від 14.02.2011 року з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] були зареєстровані 06.02.2012 року, а договори оренди землі з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER]були зареєстровані 10.02.2012 року, що стверджується відмітками у самих договорах про їх державну реєстрацію. Відповідно до п. 3.1. Договорів оренди землі від 14.02.2011 року, кожен із договорів укладено сторонами строком на 1 рік з дня його державної реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності. Враховуючи те, що всі укладені 14.02.2011 року договори оренди землі пройшли державну реєстрацію, суд дійшов висновку, що вони набрали чинності. У зв'язку з цим судом встановлено, що строк дії договорів оренди землі від 14.02.2011 року з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які були зареєстровані 06.02.2012 року закінчився 07.02.2013 року, а строк дії договорів оренди землі з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], які були зареєстровані 10.02.2012 року закінчився 11.02.2013 року. Відповідно до п. 12.2. договорів оренди землі від 14.02.2012 року, дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Відповідно до ч. 2 ст.33 Закону України "Про оренду землі", орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України "Про оренду землі", до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Згідно ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI від 06.09.2012 року, з 01.01.2013 року повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів у власність або у користування були передані центральним органам виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам. З огляду на вищевказані норми закону ПАТ «Жорнище», для того щоб скористатись своїм переважним правом на укладення договору на новий строк повинен був звернутись до ГУ Держземагенства у Вінницькій області з листом-повідомленням про поновлення договорів оренди землі, які були зареєстровані 06.02.2012 року в строк до 07.01.2013 року, а по договорам, які були зареєстровані 10.02.2012 року в строк до 11.01.2013 року. Судом встановлено, що ПАТ «Жорнище» звернувся до ГУ Держземагенства у Вінницькій області з листом-повідомленням про поновлення договорів оренди землі лише 09.09.2013 року, а пізніше 08 жовтня 2014 року, тобто після закінчення строку для такого звернення встановленого договором та законом, тому суд дійшов висновку про відсутність у ПАТ «Жорнище» переважного права на поновлення спірних договорів оренди землі. В судовому засідані також судом було встановлено, що після закінчення строку дії договорів оренди землі від 14.02.2011 року, ПАТ «Жорнище» продовжило користуватись земельними ділянками. Відповідно до ч. 6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). У цій нормі прямо вказано на те, що договір оренди лише «вважається» поновленим, а не поновлюється автоматично. При цьому щоб договір поновився сторонам цього договору необхідно в обов'язковому порядку в місячний термін укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, що прямо визначено у ч. 8 ст. 33 цього Закону та зареєструвати її відповідно до вимог Закону. Так, відповідно до ч. 8 ст.33 Закону України "Про оренду землі", додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Здобуті у справі докази вказують на те, що додаткові угоди до спірних договорів оренди землі від 14.02.2011 року про їх поновлення між сторонами цих договорів у місячний строк не були укладені. Відповідно до ч. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Сторонами не надано жодного доказу про те, що ПАТ «Жорнище» оскаржувало в суді відмову чи наявне зволікання в укладенні додаткових угод до договорів оренди землі від 14.02.2011 року, тому суд дійшов висновку, що правом судового захисту у спосіб передбачений ч. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ПАТ «Жорнище» не скористалось. Відповідно до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Із вказаної норми права слідує, що відповідно до встановлених законом правил, додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі слід укладати у такій самій формі, що й договір, в даному випадку договір оренди, тобто в письмовій формі та з проведенням їх державної реєстрації. Тому суд вважає, що укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі має відбуватись виключно в письмовій формі (ст. 208 ЦК України, ст. 14 ЗУ «Про оренду землі») із підписанням її обома сторонами та скріплення печатками (ст. 207 ЦК України). Після укладення додаткової угоди, право оренди на новий строк підлягає державній реєстрації згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Верховний Суд України у своєму листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» роз'яснив, що з моменту проведення реєстрації додаткової угоди настає момент поновлення договору і виникнення за ним права оренди (ст. 640 ЦК, ст. 125 ЗК). На підставі викладеного, з досліджених по справі доказів суд встановив, що договори оренди землі від 14.02.2011 року з кадастровими номерами земельних ділянок: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які були зареєстровані 06.02.2012 року та договори оренди землі від 14.02.2011 року з кадастровими номерами земельних ділянок: [NUMBER], [NUMBER], які були зареєстровані 10.02.2012 року не були поновлені на новий строк на тих самих умовах, а їх дія припинилась відповідно до п. 12.2. договорів оренди землі у зв'язку із закінчення строку на який їх було укладено. Відповідно ст. 3 ЦПК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, тому суд в кожній справі повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача. Даний висновок викладено в абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі". Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що наказом ГУ Держземагенства у Вінницькій області від 23 жовтня 2014 року № 2-3436/15-14-СГ [PERSON] затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу та резервного фонду сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області та надано в оренду терміном на 7 років земельні ділянки загальною площею 58.0946 га, а саме: · 2.0822 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 3,9100 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 8,6448 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 5,5000 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 8,0000 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 8,0000 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 13,1676 га із кадастровим номером [NUMBER]; · 8,7900 га із кадастровим номером [NUMBER]. На підставі зазначеного наказу між позивачем та ГУ Держземагенства у Вінницькій області були укладені договори оренди землі від 14.11.2014 року. 08.11.2014 року було зареєстровано право оренди на вищевказані земельні ділянки за позивачем, що стверджується витягами про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, коли строк дії оскаржуваних договорів оренди землі від 14.02.2011 року укладених між Іллінецькою РДА Вінницької області та ПАТ «Жорнище» (кадастрові номери ділянок: [NUMBER];[NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) закінчився, - ці договори оренди землі припинились до того, як позивач [PERSON] набув права оренди, за захистом якого звернувся до суду, суд дійшов висновку, що без доведення позивачем і встановлення судом факту порушення оскаржуваними правочинами права чи інтересів позивача позов не підлягає задоволенню, оскільки це суперечить завданням цивільного судочинства (ст. 1ЦПК України). Що стосується додаткових договорів про поновлення терміну дії договорів оренди земельної ділянки, судом встановлено з матеріалів справи, що ці додаткові договори не були укладені (вчинені). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнано недійсним правочин, який невчинено. З огляду на це, оскаржувані додаткові договори про поновлення терміну дії договорів оренди земельної ділянки від 14.02.2011 року (кадастрові номери ділянок: [NUMBER];[NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) не можуть бути визнані недійсними, оскільки вони не були укладені . Також не заслуговують на увагу суду доводи представників відповідачів стосовно того що кожен із них ( Іллінецька районна державна адміністрація чи Головне управління Держземагенства у Вінницькій області) не є належними суб'єктами, які мають відповідати за даним позовом, оскільки вимоги стосовно оскарження договорів оренди від 14.02.2011 року до 01.01.2013 року набуття чинності змін до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України безпосередньо стосувались повноважень Іллінецької районної державної адміністрації у Вінницькій області, а з 01.01.2013 року віднесені до компетенції Головного управління Держземагенства у Вінницькій області як територіального органу Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому в даному випадку в разі відмови в задоволенні позову судові витрати понесені позивачем при пред'явленні даного позову до суду відносить на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed