Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

покликаючись на недостатнє виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по утриманню їх неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , позивач у поданій до суду 04 січня 2019 року позовній заяві просить стягнути з нього аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно. Позивач позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах. Пояснила, що відповідач сплачував кошти на дитину рідко і в недостатній кількості після розірвання шлюбу, вважає, що кошти у вказаному розмірі якраз відповідають загальним матеріальним потребам дитини і не є великою сумою для відповідача. Також зазначила, що на її думку, відповідач повинен у якійсь мірі забезпечувати і її як матір своєї дитини. Позивач підтвердила, що відповідач віддав дитині свій телефон, придбав доньці планшет і піаніно. Відповідач позов визнає частково у розмірі 2 тис. 300 грн. щомісячно. Стверджує, що після розлучення він вирішив платити 800 грн. щомісячно, пізніше збільшив суму до 1 200 грн і згодом до 2 000 грн. До січня 2019 року він сплачував кошти регулярно, щомісячно, розписки не брав, гроші окремо давав колишній дружині, її матері та доньці. У вересні 2018 року він сплатив кошти в розмірі 5 400 грн., возив її на море і в Карпати, оплачував святкування її днів народження, також неодноразово забирає доньку до себе, чи до своєї матері. Зазначив, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери, син від наступного шлюбу, нещодавно його батько травмувався і його лікування потребує значних фінансових витрат, також сам відповідач зараз проходить курс лікування. Його представник, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, вважає, що позивачка має хибне уявлення про аліменти, оскільки вважає, що вони мають забезпечувати і її, проте аліменти є власністю лиш дитини, на утримання якої вони сплачуються. Його довіритель мав заробітну плату в розмірі 3 856 грн. 30 коп. на посаді директора ТОВ "Чикаго" до 16 травня 2019 року, що підтверджено належними доказами. На сьогодні [PERSON] працює на посаді директора ТОВ "Декорленд" і його середня заробітна плата становить 6 280 грн. 57 коп. Від ТОВ "ВанЛанд", попри твердження позивачки, його довіритель не отримує ніяких дивідендів з моменту створення даної компанії. Також від здійснення підприємницької діяльності у 2018 році його довіритель отримав щомісячний середній чистий дохід у розмірі 1 238 грн. 75 коп. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено, сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, домовленості про розмір належної допомоги відповідача на утримання їх дитини між сторонами не досягнуто. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов"язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Сторони не домовилися про сплату аліментів на дитину, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивачки і дітей, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може. Також враховується і той факт, що відповідач визнав позов частково. На думку суду, таке рішення буде законним і справедливим, відповідатиме інтересам дитини і її належному утриманню, розмір аліментів у встановленому судом розмірі є реальним для сплати у даному регіоні. За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке. Згідно з ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позов до суду пред`явлений 04 січня 2019 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день винесення рішення. З огляду на викладене,

Outcome: approved