Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 66.80 кв.м., житловою площею 43, 80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS], в порядку забудови, як за забудовником. В обґрунтування позову зазначає, що на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в період з 1972 року по 1983 pp., ним було збудовано житловий будинок літ. "Д-1", загальною площею 66, 80 кв.м., житловою площею 43, 80 кв.м., з прибудовою літ. "Д1-1", верандою літ. "д", погребами літ. "ді" та літ. "Е", сараєм літ. "Ж", вбиральнею літ. "К", літнім душем літ. "Л", забором № 1, 7, воротами № 2, колодязем № 8. Рішенням виконкому Безлюдівської селищної ради № 174 від 20 квітня 1995 року було затверджено акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку літ. "Д-1", розташованого в [ADDRESS]. Крім, того відповідно до рішення виконкому Безлюдівської селищної ради № 174 від 20 квітня 1995 року було надано дозвіл оформити право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], в цілому на його ім'я. Посилаючись на те, що через свою юридичну необізнаність право власності на збудований будинок він не зареєстрував, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. На земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в період з 1972 року по 1983 pp., позивачем було збудовано житловий будинок літ. "Д-1", загальною площею 66, 80 кв.м., житловою площею 43, 80 кв.м., з прибудовою літ. "Д1-1", верандою літ. "д", погребами літ. "ді" та літ. "Е", сараєм літ. "Ж", вбиральнею літ. "К", літнім душем літ. "Л", забором № 1, 7, воротами № 2, колодязем № 8. Викладене підтверджується технічним паспортом, виготовленим 24 січня 2014 року КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації ". Рішенням виконкому Безлюдівської селищної ради № 174 від 20 квітня 1995 року було затверджено акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку літ. "Д-1", розташованого в [ADDRESS]. Крім того, відповідно до рішення виконкому Безлюдівської селищної ради № 174 від 20 квітня 1995 року було надано дозвіл оформити право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], в цілому на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації " від 18 лютого 2014 року. Але позивачем право власності на збудований будинок зареєстровано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно, житлові будинки, будівлі, споруди, тощо виникає з моменту завершення будівництва, створення майна. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за власником (користувачем) земельної ділянки, який здійснив самочинне будівництво, якщо це не порушує прав інших осіб. Здійснене позивачем будівництво не пов'язане з порушенням прав інших осіб та відповідає встановленим будівельним та архітектурним нормам, що підтверджується технічним висновком. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved