Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправним рішення від 18.02.2019 року Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,82 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством « Альфа - Банк», номер запису про право власності 30343010 та скасувати його , просила скасувати запис про право власності № 30343010, який був внесений Державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко О. А., 18.02.2019 року № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,82 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством « Альфа - Банк». В обґрунтування позову зазначено що травні 2019 року під час розгляду Кіровським районним судом м.Кіровограда цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Фортечний відділ ДВС м.Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградський області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , випадково дізналася про той факт, що відповідачем - державним реєстратором Созонвської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко О.А„ 18.02.2019 року було прийнято рішення N 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,82 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м за Акціонерним Товариством «Альфа-Банк», та зареєстровано право власності на зазначену квартиру, яка перебувала у її власності та була єдиним її житлом та житлом її неповнолітньої дитини, за AT "Альфа-Банк". Вважає , що реєстрація права власності за AT "Альфа-Банк" в позасудовому порядку є незаконною, виходячи з наступного: 07 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа- Банк") було укладено Іпотечний договір N 800003782-И. За іпотечним договором було забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] , що випливали з кредитного договору від 07.05.2008 року N 800003782 з повернення кредиту в розмірі 36 500,00 дол.США не пізніше 07.05.2018 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] належало на підставі договору купівлі-продажу квартири , посвідченому 27.05.1999 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В. за реєстровим №727 . Згідно з інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно AT "Альфа-банк" зареєструвало за собою право власності на спірну квартиру [INFO] . Рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру та дії щодо реєстрації права власності за AT "Альфа-банк" було вчинено відповідачем державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко О.А. Підставою реєстрації права власності став іпотечний договір, виданий 07.05.2018 р. приватним нотаріусом Тітаренко Н.В.(хоча іпотечного договору з такою датою уладення не існує!) повідомлення серія та номер 98-800003782 від 19.03.2018 року, рекомендоване повідомлення 0103065198788 від 19.12.2018 року, які не отримував кредитиний договір від 07.05.2008 року №800003782 На час реєстрації права власності на квартиру за AT "Альфа-банк", що є фактично відчуженням, у спірній квартирі проживали позивач, чоловік [PERSON] та неповнолітня донька [ADDRESS] , [INFO] . Вказується, що ПАТ "Альфа-банк" вже скористався судовим способом захисту своїх прав в 2013 році , отримавши 04 грудня 2013 року Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський Громадський організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про дострокове стягнення коштів за кредитним договором від 07.05.2008 року №800003782 в сумі 246 257,98 гривень . А також в позасудовому порядку 20 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» отримав виконавчий напис за кредитним договором від 07.05.2008 року №800003782 на суму 41 267,27 доларів США, який зазаз оскаржується [PERSON] у Кіровському районному суду м.Кіровограда, справа №404/6397/18. Тобто сума заборгованості за кредитним договором на момент реєстрації права власності на майно за AT «Альфа-Банк» не була безспірною, а строк виконання зобовязань за кредитним договором настав , ще 04 грудня 2013 року у зв`язку з отриманням ПАТ «Альфа-Банк» Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський Громадський оргагнізації «Всеукраїнський фінансовий союз» 04 грудня 2013 року про дострокове стягнення коштів за кредитним договором від 07.05.2008 року №800003782 в сумі 246 257,98 гривень. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання як основного зобов`язання так і іпотечного договору, оскільки він є похідним від кредитного договору. Відтак реєстрація права власності за ПАТ "Альфа-банк" в позасудовому порядку є незаконною, вимоги AT "Альфа-Банк" не підлягають до задоволення в позасудовому порядку. Ці обставини не були враховані державним реєстратором при вчиненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Документом, який підтверджує факт настання або ненастання події, з якими закон/договір іпотеки пов`язує можливість переходу права власності на предмет іпотеки, має в обов`язковому порядку вимагатися державним реєстратором в силу наведених приписів законодавства, і державна реєстрація може здійснюватися виключно за умови подання такого документа, незалежно від подання інших документів, що наведені у ст. 10, ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Для з`ясування обставин порушення строків погашення кредиту та відсотків за його користування державний реєстратор мав вимагати оригінали документів, що підтверджують факт порушення умов кредитного договору, зокрема: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Позивач як іпотекодавець, не одержувала ніяких повідомлень від AT "Альфа-банк", вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не були виконані, а тому у державного реєстратора не було документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя. Рішення та дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру за AT "Альфа- банк" на підставі договору іпотеки, що фактично було відчуженням нерухомого майна на користь банку є незаконними, оскільки - були вчинені з порушенням прав неповнолітньої дитини на проживання у квартирі та без згоди органу опіки та піклування. Як вбачається із умов кредитного договору від 07.05.2008 року та договору іпотеки від 07.05.2008 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , була передана в заставу за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті та не перевищує площу у 140 кв. м, оскільки площа квартири становить 51,82 кв. м Оскільки квартира має площу меншу ніж 140-кв. м, була передана на забезпечення споживчого кредиту наданого у валюті, на неї поширюється дія закону України " "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Згідно з умовами кредитного договору, кредит видавався на споживчі цілі, а строк виконання зобовязань за кредитним договором настав , ще в 2013 році у звязку з отриманням ПАТ «Альфа-Банк» Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнський Громадський оргагнізації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 04 грудня 2013 року про дострокове стягнення коштів за кредитним договором від 07.05.2008 року №800003782 в сумі 246 257,98 гривень, а тому просить задовольнити позов повністю. Адвокат позивача на обґрунтування позиції позивача надала останню позицію Великої Палати Верховного Суду . До судового засідання відповідач АТ « Альфа-Банк» надав відзив на позовну заяву з посиланням, що 07.05.2008 Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 800003782, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов`язується надати відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 36500,00 дол. США, у строк з 07.05.2008 до 07.05.2018. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надавши Позивачеві кредит у сумі 36500,00 дол. США. Представник відповідача вважає , що позов є безпідставним , посилається на п. 6.3 Іпотечного договору: Звернення стягнення па Предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися одним із зазначених нижче способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань (п. 6.3.1.) в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Вказується, що підписанням цього Договору Заставодатель (тобто позивач) засвідчує, що вона надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення і цю перехід права власності на Предмет іпотеки до Банку. Так, на дві відомі Банку адреси [PERSON] Іпотекодержателем направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вих. № 98-800003782, 99-800003782 та 100-800003782 від 19.03 Вказані повідомлення були направлені цінним листом з описом вкладення та повідомленням про отримання . Повідомлення, направлене на адресу предмета іпотеки отримане особисто Позивачем, про що свідчать розписки у Рекомендованому повідомленні про отримання та прізвище отримувача « [PERSON] ». З огляду на це, безпідставними є доводи позивача про те, що вона не отримувала. Також потрібно звернути увагу на те, що пунктом 8.7 Іпотечного договору визначено, що будь-які повідомлення, попередження за цим Договором мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово та направлені іншій стороні на її поштову адресу рекомендованим або цінним листом. Отже, AT «Альфа-Банк» у повному обсязі виконано приписи Закону України "Про іпотеку" та умови Іпотечного договору, укладеного з позивачем, щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом направлення вимоги про усунення порушень рекомендованим листом на адресу позивача, погоджену останньою в Іпотечному договорі. При цьому неотримання Позивачем другого повідомлення, направленого на адресу: [ADDRESS] зазначеної вимоги обумовлено виключно ігноруванням рекомендованого листа. При цьому представник відповідача посилається на позиції Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 04.07.2012 справа № 20/5007/121/11, Постанові Верховного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 755/5691/16-ц . Треті особи в судове засідання не з`явились, пояснень не надали, їх неявка не перешкоджає суду розглядати справу та винести відповаідне рішення. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, щодо укладення іпотечного договору №800003782-И від 07. 05. 2008 року (а. с. 12-14 т.1) вчинений на виконання кредитного договору [PERSON] та банку того ж числа за № 800003782. Відповідно до умов вищевказаного Договору, банк надав [PERSON] кредит у сумі 36500,00 дол. США, у строк з 07.05.2008 до 07.05.2018. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 36500,00 дол. США. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону № 898-IV). За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону № 898-IV (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приписами статті 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору: Звернення стягнення па Предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання на підставі даного Договору та застереження може здійснюватися одним із зазначених нижче способів, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань (п. 6.3.1.) в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Із наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю та боржнику (позичальнику) письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230). Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й зневілювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendzv. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24). За вказаних обставин , суд приходить до висновку щодо розгляду справи із зазначенням в якості відповідачів як відповідного банку - учасника договору так і Державного Реєстратора. В судове засідання представником відповідача вказано , що при прийнятті документів від АТ «Альфа-Банк»» були вивчені всі документи серед яких також і були наявні повідомлення направлено Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасуд врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за оснс зобов`язанням за вих. № 98-800003782, 99-800003782 та 100-800003782 від 19.03 Вказані повідомлення були направлені цінним листом з описом вкладення та повідомлення про отримання ( а. с. 96-97 т.1). 7 червня 2014 року набрав чинності Закон № 1304-VII, підпуктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV). Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Суд погоджується, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка має загальну площу 51,82 кв. м та яка використовується як місце постійного проживання позивачем, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі шляхом реєстрації права власності за ПАТ «Альфа-Банк»» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 07 травня 2008 року № 800003782, укладеного в іноземній валюті. Таким чином, у відповідача Державного Реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ПАТ «Альфа-Банк». А тому суд визнає протиправним рішення від 18.02.2019 року Державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксани Анатоліївни № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,82 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством « Альфа - Банк», номер запису про право власності 30343010 та скасувати його та скасувати запис про право власності № 30343010, який був внесений Державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко О. А., 18.02.2019 року № 45580228 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 51,82 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м. за Акціонерним товариством « Альфа - Банк». Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 20.11.19 року у справі № 802/1340/18-а і підстав відступати від цього рішення судом не вбачається ( а.с. 211-222 т.1). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивач сплачений судовий збір в сумі 768, 40 грн. по 384,20 грн. з кожного. Тому,

Outcome: approved