Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 200 802 гривень, автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 558 083 (440 730) гривень, квартиру за адресою: [ADDRESS] вартістю 420 361 гривень, будинок за адресою: [ADDRESS] , вартістю 81 640 гривень, земельну ділянку кадастровий №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 65 108 гривень, земельну ділянку кадастровий № 7425583500:03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14 486 гривень, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. [NUMBER] вартістю 53 604 грн. 88 коп., об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю - 400 000 гривень, диван в залі - 15 500 гривень, духовку «Samsung» - 8 000 гривень, холодильник «Liebherr» - 20 000 гривень, варочну поверхню «Whirpool» - 5000 гривень, витяжку на кухню «Ventolux» - 2000 гривень, кондиціонер «LG» в залі - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в спальні - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 гривень, морозильну камеру «Liebherr» - 3599 гривень, душовий бокс - 27 000 гривень, крісло комп`ютерне - 2000 гривень, комп`ютер в дитячій кімнаті - 3 000 гривень, комп`ютер в спальні 3000 гривень, акваріум з тумбою - 10 000 гривень, стіл обідній та 4 стільці - 5 000 гривень, меблевий гарнітур на кухні - 25 000 гривень, відеодзвінок - 2 000 гривень, домашній кінотеатр «Samsung» - 6 000 гривень, пилосос «Philips» - 2 000 гривень, тренажер «Орбітрек» - 6 000 гривень, спальний гарнітур - 20 000 гривень, меблевий гарнітур в прихожій - 4 000 гривень, меблевий гарнітур у вітальні - 10 000 гривень, праску «Karcher» (парова) з насадкою - 4 000 гривень, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою - 3 198 гривень, газонокосарку - 6 000 гривень, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949, 82 гривень, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista»- 2375 гривень, посудомийну машину «Electrolux» - 3466,55 гривень, газову водонагрівну колонку «Junkers» модель «miniMAX» - 2000 гривень, теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 гривень, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 гривень, на загальну суму: 2 035 569, 25 гривень. - 12 950 світильники світлодіодні. У порядку розподілу майна подружжя просить визнати право власності, виділивши у власність [PERSON] : автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 558 083 гривні, квартиру за адресою: [ADDRESS] вартістю - 420 361 гривня, на загальну суму 978 444 гривень. В порядку розподілу майна подружжя виділити у власність [PERSON] : автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 200 802 гривні, будинок за адресою: [ADDRESS] , вартістю 81 640 гривні, земельну ділянку кадастровий №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 65 108 гривень, земельну ділянку кадастровий №7425583500:03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14 486 гривень, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. [NUMBER] вартістю 53 604,88 гривень, об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю - 400 000 гривень, диван в залі - 15 500 гривень, духовку «Samsung» - 8 000 гривень, холодильник «Liebherr» - 20 000 гривень, варочну поверхню «Whirpool» - 5000 гривень, витяжку на кухні «Ventoiux» - 2000 гривень, кондиціонер «LG» в залі - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в спальні - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 гривень, морозильну камеру «Liebherr» - 3599 гривень, душовий бокс - 27 000 гривень, крісло комп`ютерне - 2000 гривень, комп`ютер в дитячій кімнаті - 3 000 гривень, комп`ютер в спальні - 3 000 гривень, акваріум з тумбою - 10 000 гривень, стіл обідній та 4 стільці - 5 000 гривень, меблевий гарнітур на кухні - 25 000 гривень, відеодзвінок - 2 000 гривень, домашній кінотеатр - 6 000 гривень, пилосос «Philips» - 2 000 гривень, тренажер «Орбітрек» - 6 000 гривень, спальний гарнітур - 20 000 гривень, меблевий гарнітур в прихожій - 4 000 гривень, меблевий гарнітур у вітальні - 10 000 гривень, праску «Karcher» (парова) з насадкою - 4 000 гривень, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою - 3 198 гривень, газонокосарку - 6 000 гривень, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949, 82 гривень, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista»- 2375 гривень, посудомийну машина «Electrolux» - 3466,55 гривень, світильники світлодіодні «Santana-M40 4000К, Electrum» в кількості 14 штук - 12950 гривень, газову водогрійну колонку «Junkers» модель «miniMAX»-2000 гривень, теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 гривень, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 гривень. На загальну суму 1 054 125, 25 гривень. З метою урівноваження часток в праві власності, стягнути з відповідача на користь позивача 75 681,25 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені судові витрати, в тому числі, витрати за правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати за проведення оцінки вартості нерухомого майна та транспортного засобу в розмірі 3 486 гривень. Вимоги мотивує тим, що з 03 серпня 2002 року пребувала у шлюбі з відповідачем, сімейне життя не склалось, з серпня 2018 року подружжя припинило сімейні відносини, а 11 жовтня 2018 року шлюб з відповідачем розірвано. В період щлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час спільного подружнього життя сторонами було набуто втомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 200 802 гривень, автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 558 083 гривень, квартира за адресою: [ADDRESS] вартістю 420 361 гривень, будинок за адресою: [ADDRESS] , вартістю 81 640 гривень, земельна ділянка кадастровий №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 65 108 гривень, земельна ділянка кадастровий №7425583500:03:000:0709, площею 0,0389 га, за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, вартістю 14 486 гривень, причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. [NUMBER] вартістю 53 604,88 гривень та об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 400 000 грн., всього на загальну вартість 1 394 084,88 гривень. Зазначає, що все майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Увесь час подружжя проживало в трьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] ., у зазначеній квартирі збереглось майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: диван у залі - 15 500 гривень; духовка «Samsung» - 8 000 гривень; холодильник «Liebherr» - 20 000 гривень; варочна поверхня «Whirpool» - 5000 гривень; витяжка на кухні «Ventolux» - 2000 гривень; кондиціонер «LG» в залі - 5000 гривень; кондиціонер «LG» в спальні - 5000 гривень; кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 гривень; морозильна камера «Liebherr» - 3599 гривень; душовий бокс - 27 000 гривень; крісло комп`ютерне - 2000 гривень; комп`ютер в дитячій кімнаті - 3 000 гривень; комп`ютер в спальні - 3 000 гривень; акваріум з тумбою - 10 000 гривень; стіл обідній та 4 стільці - 5 000 гривень; меблевий гарнітур на кухні - 25 000 гривень; відеодзвінок - 2 000 гривень; домашній кінотеатр «Samsung» - 6 000 гривень; пилосос «Philips» - 2 000 гривень; тренажер «Орбітрек» - 6 000 гривень; спальний гарнітур - 20 000 гривень; меблевий гарнітур в прихожій - 4 000 гривень; меблевий гарнітур у вітальні - 10 000 гривень; праска «Karcher» (парова) з насадкою - 4 000 гривень; мийка високого тиску «Karcher» з насадкою - 3 198 гривень; газонокосарку - 6 000 гривень; два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949, 82 гривень; змішувач для умивальника «2814F ОRAS Cubista»- 2375 гривень; посудомийна машина «Electrolux» - 3466,55 гривень; світильники світлодіодні «Santana-M40 4000К, Electrum» в кількості 14 штук - 12950 гривень; газова водогрійна колонка «Junkers» модель «miniMAX» - 2000 гривень. Також в квартирі за адресою: [ADDRESS] було влаштовано теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 гривень, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 гривень на загальну вартість 241 484,37 гривень. Наразі позивач проживає з дітьми в квартирі за адресою: [ADDRESS] , щодо якої, в тому числі, ставиться питання про визнання права власності. Загальна вартість спільного майна подружжя складає 2 035 569 грн. 25 коп. Відповідно частка позивача складає 1 017 784 грн. 62 коп. Все зазначене майно було придбано в період шлюбу та було отримано від провадження ними підприємницької діяльності, оскільки обидва з подружжя були зареєстровані в якості фізичних осіб підприємців. В добровільному порядку розділити майно відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2019 року справу передано для розгляду за територіальною підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2020 року справу прийнято до провадженя Чернігівського районного суду Чернігівської області та призначено судове засідання. 07 грудня 2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи тим, що вищезазначене нерухоме майно та транспортні засоби придбано ним за кошти, які належали йому особисто, інше рухоме майно, зазначене позивачем, є власністю його матері і було придбано за власні кошти, отримані від здійснення підприємницької діяльності, а тому взагалі не може бути предметом поділу у даній справі. Зазначає, що позивачем не доведено факт, що джерелом набуття вказаного рухомого та нерухомого майна є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Таким чином, вважає, що йому належить на праві особистої приватної власності автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] , автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] , причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску днз [NUMBER] , квартира за адресою: [ADDRESS] , будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер № 7425583500:03:000:0268 площею 0,157 га за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер № 7425583500:03:000:0709, площею 0, 0389 га за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Брусилів, набута ним внаслідок приватизації . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники Кушнеренко Є.Ю. , Євчук Д.В. позовні вимоги підтримали. Зазначили, що позивач з відповідачем після укладення шлюбу 03 серпня 2002 року придбали однокімнатну квартиру, проживали в ній близько п`яти років, мають двох дітей. Разом заробляли гроші, купили два автомобілі, дві земельні ділянки, почали будувати будинок, проживали на той час уже в трьохкімнатній квартирі матері відповідача, у якій зробили ремонт, придбали речі домашнього вжитку. Побутову техніку купували за ринковими цінами. Після розлучення з відповідачем вона перейшла в однокімнатну квартиру, забрала деякі свої речі, більшу частину речей залишила у трьохкімнатній квартирі, їй не дали їх забрати. Світильники просила виключити з поділу. Позивач просила виділити їй однокімнатну квартиру, де вона з дітьми проживає, а відповідачу виділити домоволодіння в с. Брусилів, оскільки вона не має наміру там проживати, також просила виділити їй автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab», оскільки в період шлюбу саме вона ним користувалась та має посвідчення водія, не заперечувала, щоб відповідачу було виділено інший автомобіль та автомобільний причіп. Наявність боргів у подружжя заперечувала, стверджувала, що напередодні вони розділили свій бізнес і вирішили всі питання з цього приводу. Про наявність боргової розписки їй нічого не відомо. Відповідач [PERSON] та його представник Прокоф`єв Б.І. позовні вимоги визнали частково. Змінили свою позицію, викладену у відзиві на позов, та вважали, що майно, на яке позивач не надала відповідних документів, підлягає включенню до переліку майна, що підлягає поділу, оскільки належними доказами це не підтверджено, а покази свідків не є належним доказом у справі на підтвердження наявності та вартості майна. Зазначив, що з 2004 року його мати займалась підприємництвом і автомобільний причіп купувала для себе, але оформила на нього. Стверджував, що все рухоме майно, придбане у шлюбі, позивач забрала коли виїжджала в однокімнатну квартиру, а майно, яке вона зазначає у позові, належить його матері. Настоював на тому, щоб все майно було поділене в натурі, лише не заперечував проти виділу позивачу однокімнатної квартири за рахунок поділу іншого майна, оскільки саме позивачка з дітьми проживає у цій квартирі. Він же має частку у квартирі матері, де і проживає. Наполягав на врахуванні боргів при поділі майна, а саме борг перед матір`ю у сумі 64 000 грн та 500 доларів США та 100 000 грн. перед Приватбанком. Допитані судом свідки надали такі пояснення. Свідок [PERSON] , батько позивача, зазначив, що донька після одруження з відповідачем проживала в м.Чернігові, купили однокімнатну квартиру, на яку їх сім`я давала 1 000 доларів. Після народження дітей домовились з матір`ю відповідача про обмін квартирами. У трьохкімнатній квартирі подружжя робили ремонт за спільні кошти: зробили теплу підлогу, перепланування, придбали унітаз, умивальник, душову кабіну, кожаний диван, холодильник, кухонні меблі, газову плиту, електровитяжку, три кондиціонери, обладнали дитячу кімнату, придбали шафу-купе. У період шлюбу придбали два автомобілі, дві земельні ділянки. Почали будувати дачу. Дачу почав будувати з паркану, великий гараж, підвал, почали робити жилі приміщення на другому поверсі. У 2014 році бізнес почав падати, відповідач почав брати гроші з товарообігу, між подружжям з цього приводу виникали суперечки. Після розлучення позивач з дітьми перейшла в однокімнатну квартиру. Свідок [PERSON] , допитаний в присутності педагога Стебловської Н.М. , зазначив у судовому засіданні, що на даний час він з матір`ю живуть в однокімнатній квартирі, батько з ними не живе. Станом на 2010 рік йому було п`ять років, пам`ятає, що робили ремонт в трьохкімнатній квартирі, у кухню замовляли меблі, в дитячу кімнату замовляли шкаф з скляними дверима, двохповерхове ліжко, великий стіл, спортивну стінку. Було встановлено три кондиціонери, дивана у залі не було. Майстер робив ремонт у квартирі. [PERSON] мебельщик розробляв проект стінки в зал, батько споруджував акваріум. Батьки купували телевізор, мультиварку, кофемашину тато привіз з Германії . У ванній кімнаті встановили душову кабіну, пральну машину, унітаз, умивальник, підлогу з підігрівом. Коли переїжджали в однокімнатну квартиру забрали мультиварку, кофемашину, два телевізори залишились у тата, компютер він відніс у підвал, зараз користується ноутбуком. У гості до батька приходив, зараз у нього стоїть стіл і компютер, їхня стінка, їх диван, дитяче ліжко, стінка у коридорі, туалет, столик. Свідок [PERSON] надав покази, що працював на ринку в охороні, був на входинах у трьохкімнатній квартирі сторін. Квартира була після ремонта, меблів ще не було, сиділи на лавочках за столом, інших меблів не було в кінаті. Був один кондиціонер, посудомийної машинки не було, кофемашина була. У квартирі він бував періодично, після переїзду сім`ї [PERSON] вони обживались новими меблями. Свідку відомо, що купували холодильник, морозильну камеру, диван у зал, кухонні меблі, тренажер велосипедний, крім того, він разом з відповідачем їздив у м.Київ за рибками для акваріуму. Свідок допомагав будувати заміський будинок, відповідач купував будівельний матеріал, він же за нього і розраховувався. На даний момент свідок з відповідачем не спілкується, розійшлись у поглядах. Свідок [PERSON] , мати відповідача [PERSON] суду показала, що займається бізнесом з 2004 року, має магазин і ряд бутиків. Ремонт у трьохкімнатній квартирі, яка їй належить, робила за свій рахунок. На кухні зробила перегородку, меблі замовляла на замовлення: кухонну стінку, плитку, підлогу, стіни, душову кабіну, диван. Коли переїхала в однокімнатну квартиру поміняла двері, зробила балкон. Пральна машина, плита, колонка, все залишилось в однокімнатній квартирі, вона нічого не забирала. Невістка забала посуду бергоф, телевізор із спальні, комп`ютер. Купувала прицеп за 30000 грн. У 2017 році у їх сім`ї були труднощі з фінансами, позичила сину гроші. У трикімнатній квартирі вони прожили років десять, вони розійшлись. Майно позивачки залишилось в однокімнатній квартирі. Свідок [PERSON] зазначив, що позивач є кумою, на даний час вона проживає в однокімнатній квартирі з дітьми, а відповідач у тьохкімнатній. Після одруження в 2008-2010 роках переїхали в трикімнатну квартиру, робили в ній ремонт. Через рік після переїзду у квартирі уже були всі меблі, гарна ванна кімната, в кухні плита газова, духовка, великий холодильник, велика зала, кожаний диван, кінотеатр, акваріум, дитяча кімната і спальня, три кондиціонери в усіх кімнатах. Їй ніхто з подружжя не говорив, щоб мама щось купувала. В однокімнатній квартирі залишилось все як і було. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1, а.с. 11). Сторони перебували у шлюбі з 03 серпня 2002 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 12-13). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є фізичними особами-підприємцями, що підтверджується копіями Свідоцтв про державну реєстрацію ФОП, серії [NUMBER] від 04 червня 2004 року та серії [NUMBER] від 29 грудня 1999 року (т. 1 ,а.с.14-15). В період шлюбу подружжя придбало: автомобіль марки Volkswagen T5, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15 листопада 2007 року (т.1, а.с.144), автомобіль марки Volkswagen Amarok Double CAB, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14 серпня 2012 року (т.1, а.с.145), автопричеп легковий марки "Одисей", 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17 березня 2015 року (т.1, а.с.132), квартиру [ADDRESS] на підставі Договору куплі-продажи від 20 серпня 2002 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 жовтня 2008 року (т. 1, а.с. 41- 42), земельну ділянку площею 0,157 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер 7425583500:03:000:0268 - на підставі Договору куплі-продажи від 11 квітня 2014 року ( т.1, а.с. 53-63), житловий будинок "А-1", загальною площею 40 кв.м., прибудову до житлового будинку "а-1", площею 17,8 кв.м., що складає 24% готунку; сарай "Б-1" на підставі Договору куплі-продажи від 11 квітня 2014 року. ( т.1, а.с. 113-115). Власником зазначеного майна зазначено [PERSON] . Крім того в порядку приватизації за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку, площею 0,0389 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425583500:03:000:0709 ( т.1, а.с. 71-76). За висновком спеціаліста № С-867/3 від 25 жовтня 2018 року ринкова вартість земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,389 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425583500:03:000:0709 становить 14 486 грн. (т.1, а.с.64-76). За звітом № 867/5 від 25 жовтня 2018 рок, дійсна ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen T5, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , становить 200 802 грн. 00 коп. (т. 1, а.с.20-27). За Висновком експерта № 2518/2519/19-24 від 29 липня 2019 року, ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen Amarok Double CAB, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , станом на час проведення огляду 24 липня 2019 року, складає 440 730 грн. Ринкова вартісь причепа легкового марки "Одисей", 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] станом на проведення огляду 24 липня 2019 року складає 18 078 грн. 77 коп. (т.2, а.с.40-49). За Висновком експерта № 3530/3531/20-24 від 28 січня 2021 року ринкова вартість домоволодіння по [ADDRESS] , складає 733 747 грн. Ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,5 кв.м. становить 578 990,00 (т.2, а.с.189-210). За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За статтею 63 СК України здійснення подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Статтею 69 СК України визначено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, що передбачено ч.1 та ч. 2 ст. 71 СК України або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За містом роз`яснень, викладених у п. 24 зазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Як зазнячено у п. 23 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить визнати спільною власністю подружжя побутові речі та меблі -диван в залі - 15 500 гривень, духовку «Samsung» - 8 000 гривень, холодильник «Liebherr» - 20 000 гривень, варочну поверхню «Whirpool» - 5000 гривень, витяжку на кухню «Ventolux» - 2000 гривень, кондиціонер «LG» в залі - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в спальні - 5000 гривень, кондиціонер «LG» в дитячій кімнаті - 5000 гривень, морозильну камеру «Liebherr» - 3599 гривень, душовий бокс - 27 000 гривень, крісло комп`ютерне - 2000 гривень, комп`ютер в дитячій кімнаті - 3 000 гривень, комп`ютер в спальні 3000 гривень, акваріум з тумбою - 10 000 гривень, стіл обідній та 4 стільці - 5 000 гривень, меблевий гарнітур на кухні - 25 000 гривень, відеодзвінок - 2 000 гривень, домашній кінотеатр «Samsung» - 6 000 гривень, пилосос «Philips» - 2 000 гривень, тренажер «Орбітрек» - 6 000 гривень, спальний гарнітур - 20 000 гривень, меблевий гарнітур в прихожій - 4 000 гривень, меблевий гарнітур у вітальні - 10 000 гривень, праску «Karcher» (парова) з насадкою - 4 000 гривень, мийку високого тиску «Karcher» з насадкою - 3 198 гривень, газонокосарку - 6 000 гривень, два матраци «Cocos Comfort» з двома наматрацниками та каркасами - 10949, 82 гривень, змішувач для умивальника «2814F ORAS Cubista»- 2375 гривень, посудомийну машину «Electrolux» - 3466,55 гривень, газову водонагрівну колонку «Junkers» модель «miniMAX» - 2000 гривень, теплу підлогу «Nexans TXLP/2R 300/17 2 шт. - 1386 гривень, терморегулятор «Millitemp» CDFR-003 2 шт. - 1560 гривень. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти віднесення зазначених речей до майна спільної сумісної власності подружжя, його позиція зводиться до того, що позивач не надала доказів наявності, вартості та придбання цього майна в період шлюбу подружжям. Видаткові накладні, товарні чеки , накладні, інструкції, гарантійні талони ( т.1 а.с. 88 - 125), надані позивачем, не містять прізвищ осіб, якими вони придбавались, підписів, деякі не містять дат, тому не можуть бути належними доказами на підтвердження придбання, наявності та вартості майна побутового вжитку. Фотографії ( т.1 а.с. 131-143), надані позивачем, на яких зображені предмети домашньої обстановки, також не є доказом того, що саме це майно придбавалось та є наявним у сторін на час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не містять вичерпних показів щодо часу придбання предметів побуту, вартості, та, що саме за кошти подружжя вони придбані, тому при оспорюванні зазначених обставин відповідачем, не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження придбання в період шлюбу за кошти подружжя та вартості предметів домашньої обстановки та вжитку. До показів свідка [PERSON] суд ставиться критично, оскільки на момент переїзду в трикімнатну квартиру свідку було п`ять років, а надає детальні покази про меблі, побутову техніку, їх марку, кількість. Складається враження, що він переповідає все з чужих слів. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України судом було роз`яснено сторонам право заявити клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи для визначення вартості майна, однак жодна з сторін не виявила бажання заявляти таке клопотання. Таким чином, наявність, вартість предметів домашнього вжитку, їх придбання подружжям у період шлюбу, позивачем належними доказами не підтверджена, а відповідач заперечує придбання цих речей за спільні кошти подружжя та їх наявність. За таких обставин суд позбавлений можливості віднести вказане майно до спільного майна подружжя та розділити його за недоведеністю, тому у цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У період шлюбу подружжя набуло у власність два автомобілі: марки Volkswagen T5, державний номерний знак [NUMBER] та марки Volkswagen Amarok Double CAB, державний номерний знак [NUMBER] , а також автопричіп легковий марки "Одисей", 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , власником яких у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів зазначено [PERSON] . Сторони погодились у судовому засіданні, що зазначені автомобілі та причіп є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отож, ухвалюючи рішення у цій частині суд виходить із того, що оскільки сторони не погодили порядок поділу спірного автомобіля марки Volkswagen Amarok Double CAB, кожна із сторін просили виділити зазначений автомобіль саме їй, а частки в цьому об`єкті права спільної сумісної власності подружжя є рівними та не можуть бути визнані незначними, згоди на присудження йому грошової компенсації, відповідно до приписів частини четвертої статті 71 СК України відповідач не давав, тому суд вважає за необхідне визнати за кожним з подружжя по 1/2 частини у праві власності на зазначений автомобіль без його реального поділу. Що стосується автомобіля марки Volkswagen T5 та автопричіпа легкового марки "Одисей" - позивач просила виділити їх відповідачу, на що погодився і відповідач у судовому засіданні, а позивач має право на виплату компенсації за свою частку у цьому майні. Тому, оскільки вказаний автомобілі та автопричіп є спільною сумісною власністю подружжя, що ними не заперечується, подружжя дійшло згоди щодо його поділу, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Що стосується врахування боргів при поділі спільного сумісного майна подружжя суд зауважує таке. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділі спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Тільки за наявності непогашеного зобов`язання за кредитним зобов`язанням, таке має бути враховано при поділі майна подружжя. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16. На підтвердження боргових зобов`язань відповідачем надана копія довідки АТ КБ " Приватбанк" від 21 листопада 2018 року про те, що станом на 11 жовтня 2018 року за кредитною угодою "КУБ" від 19 січня 2018 року мається заборгованість 64 000 грн. ( т.1 а.с. 237) та копія розписки ( т.2 а.с. 78) від 17 квітня 2017 року про отримання [PERSON] у [PERSON] 100 000 грн та 500 доларів США на розвиток сімейного бізнесу, які зобов`язується повернути до 10 січня 2018 року. Суд критично розцінює отримання відповідачем [PERSON] позики від матері [PERSON] у розмірі 100 000 грн. та 500 доларів США на розвиток сімейного бізнесу, оскільки ця обставина підлягає доказуванню, а сам по собі факт отримання позивачем коштів у борг у матері, жодним чином не вказує на їх подальше цільове використання в інтересах сім`ї. Стороною відповідача не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо цільового використання [PERSON] коштів відповідно до умов договору позики від 17 квітня 2017 року, тим більше, що строк погашення по ньому настав 10 січня 2018 року. На час розгляду справи у суду не має даних також і про бажання [PERSON] будь- яким чином повернути позику. Також критично суд оцінює і копію довідки АТ КБ "Приватбанк" про наявність заборгованості станом на 11 жовтня 2018 року за кредитною угодою у сумі 64 000 грн., оскільки суду не надано копії самого кредитного договору та доказів цільового використання коштів за цим договором саме в інтересах сім`ї, а з довідки не вбачається на які саме цілі використані дані кошти. Крім того, інформація у довідці зазначена станом на 11 жовтня 2018 року, тобто більше чим два роки тому. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин віднесення боргів до спільних зобов`язань подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Відповідачем не доведено, що отримані за даними угодами кошти витрачено в інтересах сім`ї, та що ці богри актуальні на час розгляду справи. За таких обставин у суда не має законних підстав врахувати зазначені борги при поділі спільного майна подружжя. Що стосується нерухомого майна подружжя. Як уже зазначалось в період шлюбу подружжям придбано нерухоме майно земельну ділянку площею 0,157 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер 7425583500:03:000:0268. ( т.1, а.с. 53-63), житловий будинок "А-1", загальною площею 40 кв.м., прибудову до житлового будинку "а-1", площею 17,8 кв.м., що складає 24% готунку, сарай "Б-1" в [ADDRESS] ( т.1, а.с. 113-115), квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с.42). Таким чином земельна ділянка площею 0,157 га, однокімнатна квартира та домоволодіння в с. Бусилів Чернігівського району Чернігівської області, право власності на які оформлені за [PERSON] , придбані за договорами купівлі - продажу в період шлюбу, а тому належать до спільного майна подружжя, що не заперечується сторонами, та підлягають поділу. При поділі цього майна суд враховує таке. Квартира, що підлягає поділу є однокімнатною, тобто неподільною річчю, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у цій частині та визнати право власності на квартиру за позивачем, з виплатою відповідачу компенсації за 1/2 її вартості. При цьому суд враховує, що саме позивач з дітьми після розірвання шлюбу проживає у цій квартирі, а відповідач на праві власності має інше житло, а саме 1/4 квартири [ADDRESS] ( т.1 а.с. 211), у якій він і проживає, та висловив свою згоду у судовому засіданні на виділення спірної квартири позивачу, не заперечуючи проти отримання компенсації за свою частку у квартирі. Домоволодіння та земельну ділянку площею 0, 157 га в с. Брусилів Чернігівського району Чернігівської області позивач просила виділити відповідачу, а відповідач у свою чергу наполягав на реальному поділі цього майна. Отож, виходячи з рівності часток подружжя у цьому майні, недосягненні згоди сторін щодо його поділу, беручи до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, невнесення на депозитний рахунок суду жодною із сторін компенсації за частку у цьому майні, суд вважає за можливе розділити це майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за кожним із сторін по 1/2 на зазначене нерухоме майно. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). За таких обставин, до складу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу, суд відносить майно колишнього подружжя [PERSON] , наявне у нього на час розгляду справи: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] , вартістю 200 802 грн.. автомобіль «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 440 730 грн. причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. [NUMBER] вартістю 18 078,77 грн. , квартиру за адресою: [ADDRESS] вартістю 578 990 гривень, домоволодіння по [ADDRESS] вартістю 660 527 гривень, земельну ділянку з кадастровим №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 73 220 грн. Всього майна, що підлягає поділу на загальну суму 1 972 347 грн. 77 коп., ідеальна частка кожного з подружжя складає 986 173 грн 90 коп. Згідно з досягнутою домовленістю сторін поділу певного майна та за рішенням суду спільне сумісне майно сторін підлягає розподілу наступним чином: позивачу [PERSON] слід виділити: 1/2 автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 440 730 грн., квартиру за адресою: [ADDRESS] вартістю 578 990 гривень, 1/2 домоволодіння по [ADDRESS] вартістю 660 527 гривень, 1/2 земельної ділянки з кадастровим №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 73 220 грн., а всього майна на загальну суму 1 166 228, 5 грн. ( що більше ідеальної частки на 180 054, 6 грн.) відповідачу [PERSON] слід виділити: автомобіль «Volkswagen Т5» (2004 року випуску), днз [NUMBER] , вартістю 200 802 грн.. 1/2 автомобіля «Volkswagen Amarok Double Cab» (2012 року випуску), днз [NUMBER] вартістю 440 730 грн., причіп легковий «Одисей» 2015 року випуску, днз. [NUMBER] вартістю 18 078,77 грн., 1/2 домоволодіння по [ADDRESS] вартістю 660 527 гривень, 1/2 земельної ділянки з кадастровим №7425583500:03:000:0268, площею 0,157 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 73 220 грн., а всього майна на загальну суму 806 119, 27 грн. ( що менше ідеальної частки на 180 054, 6 грн.) При цьому суд враховує компенсацію відповідачу за 1/2 частку квартири, яка виділяється позивачу, у розмірі 289 495 грн., а також компенсацію позивачу за 1/2 частку в автомобілі«Volkswagen Т5» 100 401 грн. та причепі легковому «Одисей» 9039, 39 грн , які віділяються відповідачу, а разом 109 440 грн., що шляхом зарахування складє 180 055 грн. Таким чином для урівняння ідеальних часток подружжя( з урахуванням зарахованих компенсацій у майні), з позивача на користь відповідача слід стягнути 180 055 грн. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24 листопада 2017 року за [PERSON] в порядку приватизації зареєстровано земельну, площею 0,0389 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7425583500:03:000:0709( т.1, а.с. 71-76). Зазначена земельна ділянка відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України є особистим майном [PERSON] . Таким чином доводи відповідача, що спірна земельна ділянка є особистою власністю [PERSON] і не може бути розділена у порядку поділу спільного майна подружжя є обґрунтованими і заслуговують на увагу, а позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Проте, слід зазначити, що якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 (провадження № 61-3478св18). Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу можливість звернення з відповідним позовом до суду про виділення земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку відповідно до положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України. За таких обставин, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2018 року заборонено відчуження будь - яким особам автомобіля марки Volkswagen T5, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , автомобіля марки Volkswagen Amarok Double CAB, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та причіпа легкового марки "Одисей", 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що належать [PERSON] (т.1, а.с.164-165). Відповідно до положень п.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Що стосується відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України), то суд при вирішення даного питання виходить з наступного. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорара адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано: Договір про надання професійної правничої допомоги Договір про надання правової допомоги від 07 вересня 2018 року ( т.1, а.с. 146), укладений між адвокатом Кушнеренком Є.Ю. та [PERSON] , акт виконаних робіт від 02 вересня 2018 року( т.1 а.с. 148), згідно якого адвокатом надано послуги: консультування сторони у справі з приводу поділу майна подружжя - 1 година, подання документів та отримання висновків спеціаліста щодо оцінки майна - 1 година, складання позовної заяви - 5 годин, складання та подання заяви про забезпечення позову - 30 хв., ордер на зайняття адвокатською діяльністю () т.1 а.с. 149), квитанція до прибуткового касового ордера № 89 від 30 жовтня 2018 року про сплату за договором 12 000 грн.( т.1 а.с. 150). Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову [PERSON] , понесені нею витрати на правову допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, що підлягає відшкодуванню, суд враховує, що ці витрати позивачем документально підтверджені, розмір їх співмірний із складністю справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу, понесені позивачем підлягають компенсації з відповідача у сумі 6 000 грн., тобто половини понесених нею витрат. З відповідача на користь позивача відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути половину витрат на експертне дослідження у сумі 1738 грн. ( т.1 а.с. 85) Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем згідно наданих квитанцій сплачено судовий збір 8 192 грн. 86 коп.( т.1 а.с. 1) та 400 грн. ( т.1 а.с. 194), а всього 8 592 грн. 86 коп. Позовні вимоги позивача задоволено на 50 %, отже за розгляд справи в суді з відповідача на користь позивача належить стягнути (50% від 8592 грн. 86 коп.) - 4 296 грн. 43 коп. судового збору На підставі викладеного,

Outcome: partial