Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району про визнання недійсним рішення та припинення права власності. Позовна заява, з урахуванням збільшення позовних вимог мотивована тим, що згідно рішення Волосівської сільської ради від 19.12.1993р. йому було передано у приватну власність 0,3496га., яка знаходиться в [ADDRESS] .З метою реєстрації свого права власності в реєстрі речового майно ним було замовлено план схему згідно якої встановлено,що на його земельну ділянку площею 0,0497га., накладається, земельна ділянка яка надана відповідачу [PERSON] . Так в квітні 2016р. відповідач [PERSON] звернувся з заявою про встановлення йому належності спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0.1093га. 06.04.2016р. комісія Волосівської сільської ради зазначила, що земельна ділянка розміром 0,1093га належить [PERSON] , межі ділянки не порушені. 18.05.2016р. рішенням сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 винесено рішення про визнання земельної ділянки розміром 0,1093 га по [ADDRESS] , за [PERSON] 14.11.2016р. на підставі рішення Волосівської сільської ради [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,1093га кадастровий номер 2624080901:02:002:0049; та 20.01.2017р. зареєстроване речове право на майно, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав 18797549. З метою реєстрації свого права власності в реєстрі речового майно ним було замовлено план схему згідно якої встановлено, що земельна ділянка, яка надана [PERSON] накладається на його земельну ділянку площею 0,0497га.Рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] було винесено без рішення про надання дозволу на розробку проекту її відведення та самого проекту. А в самому рішенні про передачу земельної ділянки зазначено, що межі слід погодити в майбутньому. Також в рішенні в супереч ст.20 ЗК України, не зазначено цільове призначення земельної ділянки, що унеможливлює її реєстрацію.Йому не пропонувалось погодити межі, що призвело до накладення земельних ділянок, та незаконного вилучення частини його земельної ділянки. Спірну земельну ділянку було передано [PERSON] без припинення права користування на цю земельну ділянку за [PERSON] 3 даного приводу також відсутнє рішення сесії про припинення права власності(користування) [PERSON] на дану земельну ділянку.На час винесення рішення Волосівською сільською радою межі земельної ділянки не були винесені в натурі, не закріплені межовими знаками на місцевості та не погоджені з сусіднім землекористувачем. За цих обставин, вважає, що необхідно припинити право власності [PERSON] шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування речового права з реєстру речових прав. Короткий зміст відзиву на позовну заяву: 08.07.2019 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає та вважає, що позов є безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. Так, 09.02.2016 року [PERSON] подано до Волосівської сільської ради заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,109га,яка розташована по [ADDRESS] . 25 лютого 2016 року Волосівською сільською радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах населеного пункту», яким [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1093га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного рішення сільської ради, 10.03.2016 року [PERSON] звернувся до фізичної особи - підприємця [PERSON] із заявою про виготовлення проекту землеустрою та укладено з останнім договір на виконання робіт. Згідно з умовами договору Ф-П [PERSON] розробив [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суміжними земельними ділянками є: земельна ділянка гр. [PERSON] ;земельна ділянка гр. [PERSON] ; землі сільської ради (стежка); земельна ділянка гр. [PERSON] ; земельна ділянка [PERSON] ; землі сільської ради (дорога). Будь-яких правовстановлюючих документів на суміжну земельну ділянку, позивач [PERSON] не має. В ході розробки проекту землеустрою, [PERSON] безпричинно відмовився погоджувати межу земельної ділянки, що було причиною виходу на місце комісії Волосівської сільської ради. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] площею 0,1093 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер № 2624080901:02:0049 було затверджено рішенням Волосівської сільської ради від 12 січня 2017 року № 146-7/2017. Цим же рішенням органу місцевого самоврядування передано вище зазначену земельну ділянку відповідачу в приватну власність. 01.02.2017 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та видано [PERSON] витяг з Державного реєстру. До звернення [PERSON] в сільську раду з приводу передачі йому в приватну власність спірної земельної ділянки, на вказану землю 27 березня 2012 року рішенням Волосівської сільської ради № 112-13/2012 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок [PERSON] , яка є його матір`ю. Однак остання не оформила право власності на дану земельну ділянку. Первинним власником земельної ділянки площею 0,1093га в [ADDRESS] була [PERSON] - баба відповідача [PERSON] по лінії матері. Покійній [PERSON] спірна земельна ділянка була виділена рішенням Волосівської сільської ради Народних депутатів 19 грудня 1993 року та винесені межі земельної ділянки в натурі. 15.03.2019 року позивачем подано позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 від 18.05.2016р. про визнання земельної ділянки площею 0,1093га по [ADDRESS] за [PERSON] , рішення сесії Волосівської сільської ради від 12.01.2017р. №146-7/2017 про затвердження проекту та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1093 га по [ADDRESS] кадастровий номер 2624080901:02:002:0049; припинити право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624080901:02:002:0049, шляхом скасування реєстрації речового права на майно на ім`я [PERSON] за реєстраційним записом №18797549 від 27.01.2017р. в Державному реєстрі речових прав.Стягнути з відповідача судові витрати. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заявіта заяві про про збільшення позовних вимог. Просить постановити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 від 18.05.2016р. про визнання земельної ділянки площею 0,1093га по [ADDRESS] за [PERSON] , рішення сесії Волосівської сільської ради від 12.01.2017р. №146-7/2017 про затвердження проекту та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1093 га по [ADDRESS] кадастровий номер 2624080901:02:002:0049; припинити право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624080901:02:002:0049, шляхом скасування реєстрації речового права на майно на ім`я [PERSON] за реєстраційним записом №18797549 від 27.01.2017р. в Державному реєстрі речових прав.Стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Заперечує обставини на які посилається позивач, вважає, що позов безпідставний, підтримав відзив та заперечння на позов. Просить в позові [PERSON] - відмовити. До закінчення судових дебатів по даній справі представником було заявлено заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представники відповідача-Переріслянської сільської ради ОТГ- Гаврищук В.І., Бариляк В.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили обставини на які посилається позивач. Пояснив, що 27 березня 2012 року рішенням Волосівської сільської ради № 112-13/2012 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , однак остання не оформила право власності на дану земельну ділянку. Первинним власником земельної ділянки площею 0,1093га в [ADDRESS] була [PERSON] - баба відповідача [PERSON] по лінії матері. Покійній [PERSON] спірна земельна ділянка була виділена рішенням Волосівської сільської ради Народних депутатів 19 грудня 1993 року та винесені межі земельної ділянки в натурі. Зазначив, що 09.02.2016 року [PERSON] подано до Волосівської сільської ради заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1093га,яка розташована по [ADDRESS] . 25 лютого 2016 року Волосівською сільською радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах населеного пункту», яким [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1093га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства.. Суміжними земельними ділянками є: земельна ділянка гр. [PERSON] ;земельна ділянка гр. [PERSON] ; землі сільської ради (стежка); земельна ділянка гр. [PERSON] ; земельна ділянка [PERSON] ; землі сільської ради (дорога). В ході розробки проекту землеустрою, [PERSON] відмовився погоджувати межу земельної ділянки, що було причиною виходу на місце комісії Волосівської сільської ради. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] площею 0,1093 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер № 2624080901:02:0049 було затверджено рішенням Волосівської сільської ради від 12 січня 2017 року № 146-7/2017. Цим же рішенням органу місцевого самоврядування передано вище зазначену земельну ділянку відповідачу в приватну власність. 01.02.2017 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та видано [PERSON] витяг з Державного реєстру. Накладок меж земельних ділянок комісією не було встановлено. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що комісією розглянуто заяву [PERSON] , жителя с.Перерісль про вихід на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,193 га. Як було встановлено, що земельна ділянка є в наявності, межі земельної не порушені, земельна ділянка належить [PERSON] .. На підставі рішення Волосівської сільської ради № 112-13/2012 від 27 березня 2012 року [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Первинним власником земельної ділянки площею 0,1093га в [ADDRESS] була [PERSON] - яка є бабою відповідача [PERSON] по лінії матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що її матері [PERSON] було виділена земельна ділянка на підставі рішення Волосівської сільської ради Народних депутатів від 19 грудня 1993 року та винесені межі земельної ділянки в натурі. Вказана земельна ділянка даним рішенням передано в приватну власність [PERSON] , її матері. Вона зверталася до сільської ради з заявою про надання дозвол на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно рішення Волосівської ради від 27.03.2012 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Однак в подальшому вона не оформила право власності на вказані земельні ділянки. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2018 року провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] 19.12.1993 року рішенням Волосівської сільської ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0871 га. в тому числі ріллі 0.04431 га, подвір"я 0,0390 га. з них під будівлями 0,0082 га та земельну ділянку загальною площею 0,2625 га , в тому числі ріллі 0,2625 га в урочищі "Жебрач" (а.с. 6-7). Згідно акту визначення земельної ділянки від 06.04.2016 року в с.Волосів було обстежено спірну земельну ділянку в натурі по [ADDRESS] . Комісією встановлено, земельна ділянка площею 0,1093 га є в наявності, межі не порушено, ділянка належить [PERSON] (а.с. 10). Згідно рішення сесії Волосівської сільської ради № 57-4/2016 від 18.05.2016 року за [PERSON] визнано земельну ділянку площею 0,1093га по [ADDRESS] . Погоджені межі з суміжниками даної земельної ділянки. (а.с. 11). Як вбачається з долучених представником відповідача до відзиву документів, що 19.12.1993 року рішенням Волосівської сільської ради народних депутатів винесено рішення, яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 0,1611 га. в с.Волосів , земельну ділянку № [NUMBER] загальною площею 0,1120 га , в тому числі ріллі 0,1120 га в с.Волосів, земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,2550га в с. Волосів урочищі "Прийма" та земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0960 га в с. Волосів урочищі "Полум". [PERSON] вказані земельні ділянки були виділені рішенням Волосівської сільської ради Народних депутатів 19 грудня 1993 року та винесені межі земельної ділянки в натурі та передано в приватну власність [PERSON] (а.с. 86-87). [PERSON] є бабою відповідача [PERSON] по лінії матері [PERSON] (а.с. 85,109). Відповідача матір"ю [PERSON] була подано заяву про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в межах населеного пунку і згідно вказаної заяви рішенням Волосівської сілсьької ради від 27.03.2012 року за № 112-13/2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га в урочищі "Прийма" для відведення ОСГ в межах населеного пункту та земельну ділянку площею 0,11 га для ведення ОСГ по [ADDRESS] (біля господарства [PERSON] ) для ведення ОСГ в межах населеного пункту із фонду запасу сільської ради (а.с. 62) . Згідно рішення Волосівської сільської ради від 12.01.2017 року за № 146-7/2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] , площею 0,1093 га для ведення ОСГ. Передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1093 га в [ADDRESS] , для ведення ОСГ. Кадастровий номер ділянки 2624080901:02:0049. [PERSON] виготовити та зареєструвати право власності на землю. (а.с. 66). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - земельна ділянка площею 0,1093 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 67). Норми права, які застосував суд та мотиви суду : Згідно із частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до частини першої статті 56 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. В силу ст. 22 зазначеного кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. За змістом ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року N 15-92 право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету (у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України), посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Ст. 12 ЗК України/в редакції 2001 року/ передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу: в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу. У відповідності до ст.ст.116,118,122 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціонів. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування. Сільські, селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст.118 ЗК України. Відповідно до ст..125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності,користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Особливістю набуття суб`єктивного права власності на землю громадянами та юридичними особами є те, що для виникнення права власності на земельну ділянку, має бути юридичний склад, з яким закон пов`язує настання, зміну і припинення правовідносин власності на землю. Це означає, що підставою для виникнення права власності чи права постійного користування є рішення органу місцевого самоврядування, виготовлення технічної документації, видачі і реєстрації документа про право власності на землю. Відповідно до статті 125 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом «г» частини першої статті 91 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до частин другої, третьої статті 152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків: д) застосування інших, передбачених законом, способів. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, таке є правом суміжного землекористувача, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Передача у власність земельної ділянки проводиться за рішенням селищної ради на підставі затвердженої документації, до складу якої входять, зокрема, погодження меж земельної ділянки. Орган місцевого самоврядування відповідно до частини третьої статті 158 ЗК України за заявою заінтересованої особи вправі вирішити такий спір та, при наявності для цього підстав, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, що дасть можливість ліцензійній організації завершити розробку відповідної технічної документації. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 2.1 Інструкції). Виконавцем вказаних робіт пункт 1.3 Інструкції визначено юридичну особу, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Згідно із частинами першою, другою та сьомою статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Згідно із частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Акт узгодження меж як документ, необхідний для затвердження технічної документації законодавством не передбачено. Суд виходить з того, що відсутність підпису на акті узгодження меж земельної ділянки [PERSON] не впливає на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а чинне законодавство на час винесення сільською радою оскарженого позивачами рішення, не ставило в залежність від підписання актів узгодження та встановлення меж земельних ділянок, прийняття рішення органами місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у власність. Так, приймаючи рішення про затвердження технічної документації [PERSON] та визнаючи за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1093га по [ADDRESS] виходила з того, що вказана земельна ділянка за площею та конфігурацією відповідає такій, що перебувала у фактичному користуванні [PERSON] з 1993 року, межі не порушено. Позивачем не подано доказів для встановлення факту розширення межі земельної ділянки відповідачем [PERSON] за рахунок земельної ділянки, якою користувалася [PERSON] , а також що існують будь-які накладення земельних ділянок відповідача на земельну ділянку, яка є у користуванні позивача. У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) дійшов висновку, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засідані позивачем не доведено, що земельні ділянки - загальною площею 0,0871га., в тому числі: ріллі 0,0481га, подвір`я - 0,0390га, з них під будівлями 0,0082га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельна загальною площею 0,2625га., в тому числі ріллі 0,2625га, яка розташована за адресою: село Волосів, урочище «Жебрач», які передані позивачу на підставі рішення Волосівської сільської Ради народних депутатів від 19 грудня 1993 року межують із земельною ділянкою площею 0,1093га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2624080901:02:0049, яка належить на праві приватної власності [PERSON] .. Разом з тим на земельну ділянку 0,1377га, яка розташована по [ADDRESS] та межує із земельною ділянкою [PERSON] , позивач не має правовстановлюючих документів, рішення органу місцевого самоврядування про передачу в постійне користування або в приватну власність землі, акту виносу меж земельної ділянки в натурі не приймалось. Таким чином судом встановлено, що позивач права власності на спірну земельну ділянку не набув, а також з врахуванням того, що Волосівська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка є представником територіальної громади, в межах своєї компетенції і повноважень прийняла рішення від 18.05.2016 року № 57/4/2016 «Про визнання земельної ділянки розміром 0,1093га по [ADDRESS] за [PERSON] » суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасувати рішення сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 від 18.05.2016р. про визнання земельної ділянки площею 0,1093га по [ADDRESS] за [PERSON] , рішення сесії Волосівської сільської ради від 12.01.2017р. №146-7/2017 про затвердження проекту та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1093 га по [ADDRESS] кадастровий номер 2624080901:02:002:0049; припинення право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624080901:02:002:0049, шляхом скасування реєстрації речового права на майно на ім`я [PERSON] за реєстраційним записом №18797549 від 27.01.2017р. в Державному реєстрі речових прав. Висновок суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що рішення сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 від 18.05.2016р.та від рішення сесії Волосівської сільської ради від 12.01.2017р. №146-7/2017 порушують його права чи законні інтереси, зокрема, щодо права користування земельною ділянкою.А тому в задоволенні позову про визнання протиправним та скасувати рішення сесії Волосівської сільської ради №57-4/2016 від 18.05.2016р. про визнання земельної ділянки площею 0,1093га по [ADDRESS] за [PERSON] , рішення сесії Волосівської сільської ради від 12.01.2017р. №146-7/2017 про затвердження проекту та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1093 га по [ADDRESS] кадастровий номер 2624080901:02:002:0049; припинення право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2624080901:02:002:0049, шляхом скасування реєстрації речового права на майно на ім`я [PERSON] за реєстраційним записом №18797549 від 27.01.2017р. в Державному реєстрі речових прав необхідно відмовити.

Outcome: dismissed