Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 11.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 05.02.2021 року за реєстровим №638, про стягнення на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/0018/13/80064 від 16.08.2007 року в розмірі 268069,83 грн. та 1800,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А. від 16.03.2021 року матеріали справи №522/4195/21 передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Ухвалою від 13.04.2021 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 25.05.2021 року застосовані заходи забезпечення позову. Ухвалою суду від 16.06.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25.10.2021 року позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалось, в попередньому судовому засіданні 10.08.2021 року представник відповідача позовні вимоги [PERSON] не визнав, в подальшому до судових засідань повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус Личук Т.В. до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо розгляду справи суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що 05.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстровим №638 було вчинено виконавчий напис про стягнення на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/0018/13/80064 від 16.08.2007 року, у розмірі 268069,83 грн. та 1800,00 грн. Позивач зазначає, що зі змісту виконавчого напису вбачається, що з позивача стягнута пеня за період з 04.02.2020 року по 04.02.2021 року. При цьому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2011 року у справі №2-5499/11 були задоволені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0018/13/80064 від 16.08.2007 року. Позивач [PERSON] вказує, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконує належним чином, не є підставою для нарахування процентів та пені за Кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, тому строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. Таким чином стягувач втратив право на стягнення неустойки. Оскільки наявність виконавчого напису порушує права позивача, [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач ТОВ "Вердикт Капітал" правом на подання відзиву не скористалось, до судових засідань представник відповідача після участі у підготовчому судовому засіданні 10.08.2021 року не з`явився. Трета особа приватний нотаріус Личук Т.В. до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо розгляду справи суду не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 05.02.2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №638, відповідно до якого запропонував стягнути на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість, що виникла за Кредитним договором №014/0018/73/80064 від 16.08.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ВАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" та [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до вказаного виконавчого напису правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" за вказаним кредитним договором на підставі Договору про відступлення права вимоги від 02.08.2019 року. Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 04.02.2018 року по 04.02.2021 року. Сума заборгованості складається з: - суми заборгованості 3% річних за період з 04.02.2018 року по 04.02.2021 року - 3662,17 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.02.2021 року становить 102522,45 грн.; - суми заборгованості за пенею за період з 04.02.2020 року по 04.02.2021 року - 165547,38 грн. Загальна сума заборгованості становить 268069,83 грн. та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1800,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису 19.02.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64585200. При цьому рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2011 року позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" були задоволені та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість в розмірі 61226,15 доларів США, що еквівалентно 487874,45 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1820,00 грн. Судом встановлено, що згідно з Наказом Міністерства юстиції України №1358/5 від 14.04.2021 року відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 року №2 та на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 року за №8832 на ім`я [PERSON] , анульовано. З листа завідувача Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву Стефанко Г. від 15.07.2021 року №664/01-17 вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. нотаріальні документи на зберігання до державного нотаріального архіву ще не передані. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №638 від 05.02.2021 року, здійсненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, відкрито виконавче провадження ВП №ВП №64585200 та відповідно звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . При ухваленні рішення суд враховує практику Верховного Суду, викладену в постанові від 06.05.2021 року по справі 320/7932/16-ц, в якій зокрема зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати\~\~та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України\~\~«Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Суд вважає, що для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. Витребувані судом матеріали нотаріальної справи щодо здійснення вказаного виконавчого напису до теперішнього часу суду надані не були. За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку безспірність вимог ТОВ "Вердикт капітал" не підтверджена. При цьому при ухваленні рішення судом враховується, що 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Вказані доповнення надавали можливість здійснення виконавчих написів нотаріусів не лише на підставі нотаріально посвідчених договорів, але й кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі №826/20084/14\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~зокрема,\~в частині\~доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду\~\~у складі Верховного Суду\~від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зокрема такі ж положення застосовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. Таким чином, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, в зв`язку з чим суд погоджується з доводами сторони позивача щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису №638, вчиненого 05.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем мотивованого відзиву на позов, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та не спростовані стороною відповідача. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved