Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві повідомляє, що [INFO] року померла його дружина - [PERSON]. З нею він знаходився у шлюбі та проживав разом, починаючи з 1966 року до дня відкриття спадщини. В 1987 році вони спільно побудували жилий будинок і зареєстрували його на ім'я дружини. Цей будинок [ADDRESS]. Будинок являється їхньою спільною власністю подружжя згідно статті 60 СК України. На другу половину будинку відкрилась спадщина, яку він прийняв на підставі статті 1268 ч.3 ЦК України та відмовився від долі у спадщині на користь відповідачки. Остання обіцяла здійснювати за ним догляд як за інвалідом 1 групи. Однак вона ввела його в оману і він залишився сам. Крім того, вона привласнила всі документи на домоволодіння і він змушений був їх поновлювати. Факт наявності спірного домоволодіння підтверджується доданими ним документами. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право спадщини на це домоволодіння, проте він позов заявляє не із спадкових правовідносин, а заявляє свої права на 1/2 частину домоволодіння як співвласник майна подружжя. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, була належно повідомленою про час та місце розгляду справи. Справа відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України розглядалась в її відсутності. Треті особи - [PERSON], [PERSON], Пилипо - Олександрівська сільська рада також не з'явились в судове засідання, були повідомлені належно про її розгляд. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги брата, просив їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі через неявку в судове засідання відповідачки. З підстав статті 224 ЦК України та позиції сторони позивача суд ухвалює заочне рішення у цій справі. Третя особа, [PERSON], погодився з позовними вимогами батька і просив їх задовольнити. Дослідивши позицію представника позивача, третьої особи - [PERSON], проаналізувавши надані докази, показання свідка, слід вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого Великоолександрівською сільською радою, 04 січня 1966 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка взяла прізвище чоловіка - [PERSON] запис акту № 1. Згідно показань свідка [PERSON] подружжя проживали і в восьмидесятих роках спільно будували будинок [ADDRESS] Він допомагав їм у будівництві цього будинку. На момент смерті дружина жила з чоловіком і її хоронили у вказаному селі. Представлена позивачем постанова від 03 жовтня 2014 року зазначає, що державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння №30, розташоване по вул. Гагаріна, за відсутності правовстановлюючого документа на вищевказане майно. Представник позивача повідомляє, що відповідачка заволоділа документами на будинок і брат не має доступу до їх оригіналів. Згідно представлених ним копій померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 22.10.2012 року Пилипо - Олександрівською сільською радою, актовий запис № 11) його дружина [PERSON] являлась власником спірного домоволодіння. Це підтверджується копією технічного паспорту та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого з 2003 року [PERSON] являється власником 1/1 частини домоволодіння [ADDRESS] Згідно статті 22 КЗпШС України майно, нажите подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю. Саме цією правовою нормою регулювались правовідносини подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки шлюб їх укладений до 2004 року (часу набрання чинності Сімейним кодексом України) на час побудови домоволодіння [ADDRESS]. Будинок являється їхньою спільною власністю подружжя також згідно діючої на час смерті дружини статті 60 СК України, тому позивач має право на ? частину цього домоволодіння. На другу половину будинку відкрилась спадщина, яку він прийняв на підставі статті 1268 ч.3 ЦК України та відмовився від спадщини на користь відповідачки. Згідно статті 1273 ч.5 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною. Із цих законних підстав позивач ставить перед судом вимогу тільки про визнання за ним на належну йому долю в майні подружжя, яка підлягає задоволенню. Домоволодіння [ADDRESS] оцінене у 102076 грн., воно складається з житлового будинку А-1 загальною площею 139,7 кв.м., житловою площею - 53,2 кв.м.; бані-"Б" площею 14,0 кв.м.; хліва -"В" площею 54 кв.м.; гаража - "Г" площею 34,5 кв.м. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). За таких обставин та в звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документа на житловий будинок суд прийшов до переконання, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved