Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане [PERSON] на підставі заповіту складеного [PERSON] Посилається на те, що 22 жовтня 2014 в с. Кадубівці померла її тітка [PERSON]. Остання була рідною сестрою її батька, [PERSON], який помер 03.01.1994р. Їй було відомо, що тітка не залишала заповіту, у звязку з чим вона вва\-жала, що належне тітці майно мало бути успадковане за законом. Спадкоємців за законом крім неї немає. На підставі цього вона мала намір звернутись до нота\-ріальних органів в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спад\-щини [PERSON] Однак вона дізналась, що спадкова справа [PERSON] вже відкрита приватним нотаріусом [PERSON] за заявою відповідача. Зясува\-лось, що підставою для звернення відповідача був заповіт нібито залишений [PERSON] на користь відповідача та посвідчений секретарем Кадубовецької сільської ради. 06.03.2015р. вона звернулась до приватного нотаріуса Заставнівсь\-кого районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прий\-няття спадщини [PERSON] Заява містила прохання не видавати відпові\-дачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона мала намір оспорити запо\-віт в судовому порядку. Її було попереджено про необхідність подання до\-казів звернення до суду із позовом до 10.05.2015р., однак, у звязку з наявними перешкодами у зібранні доказів, підготувати позов у вказаний строк не вда\-лося. 15 червня 2015 року нотаріус [PERSON] видала відповідачу наступні чо\-тири свідоцтва про право на спадщину за заповітом у спадковій справі [PERSON] за №4/2015: -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №803 щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна, №72 Заставнівського району Чернівецької області; -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №805 щодо земельної ділянки площею 0,2500га. кадастровий номер 7321585200:04:004:0205 за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна. №72 Заставнівського району Чернівецької області цільовим призна\-ченням для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпо\-дарських будівель і споруд; -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №807 щодо земельної ділянки площею 0,2534га, кадастровий номер 7321585200:04:004:0206 за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна, Заставнівського району Чернівецької області цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №809 щодо земельної ділянки площею 1,1740га, кадастровий номер 7321585200:03:004:0064 на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області цільовим призна\-ченням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Всі вищевказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом містять вказівку про те, що видані вони на підставі заповіту [PERSON] посвідченого виконкомом Кадубовецької сільської ради 28.10.2013р. зареєстрованого у ре\-єстрі за №160. За кілька днів після видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину вона звернулась до Заставнівського районного суду з позовом про визнання не\-дійсним заповіту залишеного [PERSON] В подальшому рішенням Заставнівського районного суду від 12.10.2017р. у справі №716/750/15-ц встановлено нікчем\-ність заповіту від 28.10.2013р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON]Г та зареєстрованого в реєстрі за №160 від імені [PERSON] на користь [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. Таким чином встановлено, що відповідач не мала права на спадкування. Вона має бажання успадкувати майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, однак наявність оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за заповітом є перешкодою для цього. Саме тому просить визнати недійсними зазначені свідоцтва у зв?язку із визнанням заповіту нікчемним. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та вказали, що просять скасувати видачі відповідачу свідоцтва про на спадщину за заповітом. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт на її користь та в подальшому видано чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Заповіт згідно рішення суду визнано нікчемним, вона не оскаржувала рішення суду, однак вважає, що підстави зазначені позивачем в позовній заяві не свідчать про можливість визнання зазначених свідоцтв недійсними. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні також позовні вимог не визнала та вказала, що позивач не має право спадкувати по закону, оскільки між спадкодавцем та її родичами були неприязні стосунки, вони її били та не надавали належної допомоги. Відповідач постійно приймала участь в догляді за спадкодавцем [PERSON], витрачала власні кошти на це. Також просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Заставнівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з?явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В підготовчому судовому засіданні висловила свою думку щодо непогодження із заявленими позовними вимогами. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з \~матеріалів справи встановлено, що 22.10.2014 в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], яка за життя залишила заповіт, посвідчений 28.10.2013 секретарем виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району, Чернівецької області за реєстровим №160, за яким заповіла відповідачу [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося\~ і з чого не складалося і взагалі все, на що вона\~ за законом\~ мала право\~. [PERSON] [INFO] була рідною сестрою батька позивача [PERSON] [INFO], який помер 03.01.1994. Таким чином [PERSON] була рідною тіткою позивача [PERSON] Зазначений факт родинних відносин\~ між [PERSON] та [PERSON] визнаний сторонами в судовому засіданні, а тому не підлягає доказуванню. 06.03.2015 позивач [PERSON]\~ звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті тітки [PERSON] (а.с.15). Приватним нотаріусом повідомлено [PERSON] про те, що 28.10.2013 спадкодавцем [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем Кадубовецької сільської ради на користь [PERSON] В подальшому на підставі зазначеного заповіту приватним нотаріусом видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом які є предметом спору, а саме: -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №803 щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна, №72 Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 21); -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №805 щодо земельної ділянки площею 0,2500га. кадастровий номер 7321585200:04:004:0205 за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна. №72 Заставнівського району Чернівецької області цільовим призна\-ченням для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпо\-дарських будівель і споруд (а.с. 22); -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №807 щодо земельної ділянки площею 0,2534га, кадастровий номер 7321585200:04:004:0206 за адресою с. Кадубівці, вул. Гагаріна, Заставнівського району Чернівецької області цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 23); -свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєс\-трі за №809 щодо земельної ділянки площею 1,1740га, кадастровий номер 7321585200:03:004:0064 на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області цільовим призна\-ченням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.10.2017 року встановлено нікчемність заповіту від 28.10.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №160 від імені\~ [PERSON], [INFO], жительки с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області на користь [PERSON], [INFO]. Зазначене рішення не оскаржувалось в апеляційному порядку та 04.11.2017 року набрало законної сили (а.с. 17-20). У відповідності до ст.1257, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. З ч.1 ст.27 ЦК України випливає, що нікчемним є правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки. У ст. 215 ЦК встановлено зв'язок між поняттями "нікчемний" та "недійсний" правочин, а саме недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Тому в разі вчинення заповіту представником або його посвідчення неповноважною особою, а також у разі недотримання законодавчо визначених вимог до форми заповіту та процедури його посвідчення такий заповіт не повинен виконуватися і спадкування має здійснюватися за законом. Крім того, відповідно до п.5.4 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, у разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом. Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.216 ч.4, 5 ЦК України, правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Таким чином, у зв?язку із визнанням заповіту складеного на користь відповідача [PERSON] нікчемним, позивач [PERSON] є належним спадкоємцем та заінтересованою особою, яка має право на спадкування за законом та на звернення до суду із даним позовом. Дана обставина вбачається з матеріалів спадкової справи, яка була предметом дослідження в судовому засіданні (а.с. 40-86). У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у зв?язку із визнанням судом заповіту нікчемним, то видані на його підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом підлягають визнанню недійсними з метою можливості реалізації позивачем своїх спадкових прав. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 5760 гривень виходячи з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України, регламентує порядок та відшкодування витрат пов?язаних із витратами на професійну правничу допомогу. Зокрема витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ст.141 ЦПК України, то судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до п.47 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року, Право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року\~№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року\~№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у\~розділі III\~Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,\~56\~ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) гривень, а також витрати у вигляді професійної правничої допомоги наданої адвокатом [PERSON] в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень. Дана обставина підтверджується належними доказами, а саме квитанціями щодо сплати судового збору (а.с. 2-5), ордером на надання правової допомоги (а.с. 33), попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат (а.с. 34), квитанцією №1 про прийняття грошових коштів (а.с. 35), договором про надання правової допомоги та додатком до нього (а.с. 36, 38), актом прийняття виконаних робіт від 22.01.2018 року (а.с. 37), квитанцією №2 про прийняття грошових коштів, остаточним розрахунком судових витрат та актом прийняття виконаних робіт від 07.02.2018 року. При вирішенні розподілу судових витрат судом враховано та взято до уваги вимоги ст.137 ч.4 та ст.141 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved