Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

13.07.2016 року до суду із позовом звернувся представник [PERSON], адвокат [PERSON]. Посилається на те, що позивачка, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON]. [PERSON], бувши власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] продала його батькам позивачки, [PERSON], 1904 року народження, та [PERSON], 1906 року народження, тобто надала дозвіл та прописала їх у цьому будинку. Однак батьки позивачки не оформили належним чином право власності на цей будинок. Згодом [PERSON] померла. Надалі у будинку [PERSON] залишились проживати батьки позивачки, які прописали позивачку як доньку. І фактично з цього часу вона постійно, відкрито та безперервно проживає за адресою: [ADDRESS], справно сплачує комунальні послуги, не приховує факт володіння цим будинком. Просить суд: - визнати за позивачкою, [PERSON], право власності за набувальною давністю на будинковолодіння (садибу): - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], та складається із одного поверху, загальною площею 74,3 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою "А-1"; - сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Б", площею 29,2 кв.м.; - сарай, позначений в технічному паспорті літерою "В", площею 23,4 кв.м.; - сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Г", площею 15,4 кв.м.; - сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Д", площею 15 кв.м.; - сарай, позначений в технічному паспорті літерою "Ж", площею 12,9 кв.м.; - вбиральню, позначену в технічному паспорті літерою "З". В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представниця відповідача, [PERSON], позов визнала і пояснила, що позивачка є жителькою м.Турки, і міська рада підтримує її позов, просить визнати за нею право власності на спірне майно згідно із позовною заявою. Вислухавши представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що житловий будинок під номером [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], яка померла в с. Лосинець Дрогобицької (на даний час - Львівська) області [INFO] року. Із 01.09.1994 року позивачка [PERSON], [INFO] року народження, добросовісно заволоділа та відкрито, безперервно (спочатку разом із батьками, а після їх смерті одноособово) володіє і користується даним будинком, сплачує комунальні послуги. Спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, а також ніхто не претендує на спадкове майно після смерті [PERSON]: жодна особа не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийнятгя спадщини та не пред'являла вимог про право власності на спірний будинок до позивачки та її батьків. Позивачка та її батьки постійно проживали у цьому будинку впродовж всього цього часу. У зв'язку з тим, що позивачка не є офіційним власником будинку, вона не може приватизувати земельну ділянку біля будинку та здійснити реконструкцію будинку. Згідно із даними технічного паспорту індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], є одноповерховим, загальною площею 74.3 кв.м. (сімдесят чотири цілих три десятих квадратних метра); до нього відносяться: сарай, позначений літерою «Б», площею 29,2 кв.м.; сарай, позначений літерою «В», площею 23,4 кв.м.; сарай, позначений літерою "Г", площею 15,4 кв.м.; сарай, позначений літерою «Д», площею 15 кв.м.; сарай, позначений літерою «Ж», площею 12,9 кв.м.; вбиральня, позначена літерою "З". Наведені вище обставини підтверджуються: - будинковою книгою будинку [ADDRESS]; - копією паспорта позивачки [PERSON], серії [NUMBER], виданого Турківським РВ ГУ МВС України у Львівській області 10.09.2008 року; - технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду на [ADDRESS] на [PERSON]; - довідкою № 172 від 18.07.2005 року, виданою начальником Самбірського МБТІ; - копією договору про надання правової допомоги № 27/16 від 20.02.2016 року; - копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1162 від 12.04.2006 року на ім'я [PERSON]; - інвентаризаційною справою № 158 на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]; -листом № 2008/01-30 від 06.09.2016 року завідувача Львівським державним нотаріальним архівом; -копією запису акта про смерть [PERSON] від 28.10.2016 року; -показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт безперервного, відкритого володіння спірним будинком спочатку батьків позивачки, а потім позивачки. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ст. 344 ЦК України та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Правила ст. 344 ЦК України 2004 року про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України 2004 року. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України та згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт перебування майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи наведені вище обставини та вимоги Закону, те, що позивачка розпочала володіти спірним майном раніше ніж за три роки до набуття чинності ЦК України 2004 року, продовжує володіти надалі, ніхто і по даний час не ставить питання про відібрання у неї цього майна чи її виселення, суд приходить до висновку про те, що позивачка набула право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Зважаючи на наведені вище обставини у їх сукупності та враховуючи думку територіальної громади, Турківської міської ради Львівської області, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди до нього.

Outcome: approved