Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

1.Позиція позивача [PERSON] 11.07.2007 року [PERSON] звернулася із цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , 3-ої особи Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, яким просила визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS] , в обґрунтування якого зазначила, що її батько [PERSON] за життя набув право власності на спірний гараж, але помер [INFO] . [PERSON] на час смерті батька проживала з ним, а відповідач № 2 є її рідним братом, за домовленістю з якими було вирішено щодо поділу спадкового майна, яке залишилося після смерті батька, а саме домоволодіння [ADDRESS] , та гараж [ADDRESS] , а саме що право власності на гараж залишиться за нею, а відповідачка № 1 отримає 3/4 частини зазначеного домоволодіння, та відповідач № 2 отримає 1/4 частину домоволодіння. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у квітні 2007 року зазначене право на спадщину після смерті батька, визнано за відповідачами у відповідному розмірі. 26.06.2007 р. позивачка звернулася до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право спадщини за законом на гараж [ADDRESS] , але постановою від 26.06.2007 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини на зазначений гараж, з підстав не надання оригіналів правовстановлюючих документів на гараж, які за життя батька були. Позивач зазначила, що у 1983 році право власності на зазначений гараж було набуто її померлим батьком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, з підстав дозволу № 13 від 08.08.1983 року відділу комунального господарства виконкому Брежнєвської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська про дозвіл на подальшу експлуатацію гаражем. Також Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 12.06.1992 року № 200 продовжено право на користування спірним гаражем за [PERSON] , про те що зі зміною законодавства необхідно оформити реєстрацію права на власний гараж, батько за життя не знав. 04.04.2008 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, та просила: - визнати право власності на гараж [ADDRESS] за [PERSON] , - визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на гараж [ADDRESS] (т. 1 а.с. 66). Уточнив свої позовні вимоги, в останній редакцій від 30.08.2019 року, з підстав настання смерті [PERSON] , та [PERSON] , залучив до участі в якості відповідача Кам`янську міську раду, заявила вимоги до Кам`янської міської ради, 3-ої особи Першої кам`янської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», позивачка просила: -визнати право спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом першої черги спадкоємців право на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , який має два поверхи та складається з гаражу площею 21,5 кв.м. кімнати відпочинку - 14,1 кв.м разом по першому поверху 35,6 кв.м, кладової - 22,9 кв.м по другому поверху; загальною площею 58,5 кв.м. 2.Позиція Кам`янської міської ради. 30.10.2007 року подано заяву в особі Виконавчого комітету Заводської районної ради, подано заява про згоду з судовим рішенням по цивільній справі, та розгляду справи за їх відсутності. Заперечень щодо заявлених позовних вимог не зазначили (т. 1 а.с. 42), та 21.04.2008 року від Виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська подана заява про проведення судового розгляду за їх відсутності (т. 1 а.с. 63). 3.Позиція Першої кам`янської державної нотаріальної контори. Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою від 23.01.2019 р. № 156/02-14 (т.1 а.с. 170) в особі завідувача [PERSON] підтверджено статус [PERSON] , [INFO] , як спадкоємиці на спадкове майно після батька [PERSON] , померлого [INFO] , що на день смерті був зареєстрований за адресою України, [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину буде видано після надання спадкоємцем всіх необхідних документів. Спадкова справа 185/2006. Згідно до клопотання від 12.04.2019 року (т. 1.а.с. 171), просили проводити судовий розгляд справи за відсутності представника Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 4. Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації». Просили проводити судовий розгляд справи за відсутності представника. Для долучення до справи Комунальним підприємством "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ" подано копію інвентаризаційної справи № 6745 на гараж [ADDRESS] (т. 1 а.с. 154-161). 5.Процесуальні рішення. Заяви та клопотання. 11.07.2007 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2007 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , 3-ої особи Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, яким просила визнати за нею право власності на гараж (т. 1 а.с. 1). 10.08.2007 року, з боку [PERSON] подані заперечення щодо позову до [PERSON] (т. 1 а.с. 16-17), який послався на затверджену Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська мирової угоди від 02.04.2007 року між ним, [PERSON] та [PERSON] , предметом врегулювання якої не був гараж, що є предметом спору (т. 1 а.с. 19). 10.08.2007 року, [PERSON] подано зустрічний позовом до [PERSON] , виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора «про визнання права власності», яким він просив визнати за ним право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , з врахуванням поданої ним 15.03.2006 року до нотаріальної контори про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 32-33). 10.08.2007 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] , та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (т. 1 а.с.. 31). 10.08.2007 року справа передана до провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Стребіж Н.М. (т. 1 а.с. 32). 09.11.2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області направлено запити до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо наявності судового рішення цивільної справи за позовом [PERSON] до виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська, [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку об`єкту нерухомого майна справа № 2-938/2007 (т. 1 а.с. 46), та запит до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори щодо надання даних про заведення спадкової справи після померлого [PERSON] , та перелік осіб заявивших про прийняття спадщини після померлого (т. 1 а.с. 45). 20.11.2007 р. отримано відповідь на запит від Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 47). 26.11.2007 року отримано для огляду в ході судового розгляду на запит суду з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 2-938/2007 (т. 1 а.с. 48). 11.12.2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області направлено запит до Обласного державного архіву щодо виділення земельної ділянки в період з 1975 року до 2000 року по [ADDRESS] для забудови гаражів громадянину [PERSON] чи [PERSON] , а також чи дані ділянки виділялися виконкому міської ради м. Дніпродзержинська під забудову гаражів (т. 1 а.с. 50). 19.12.2007 року від [PERSON] подана заява про проведення судового розгляду за її відсутності (т. 1 а.с. 53). 15.01.2008 року отримано відповідь від Державного архіву Дніпропетровської області за № К-433-07 від 18.12.2007р. про відсутність на зберігання затребуваних документів та неможливості надати архівну довідку з зазначенням збереження документів які датовані пізніше зазначених років в архівному управлінні Дніпродзержинської міської ради (т. 1 а.с. 56). 04.04.2008 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги (т. 1 а.с. 66). 21.04.2008 року від Виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська подана заява про проведення судового розгляду за їх відсутності (т. 1 а.с. 63). 19.05.2008 р. [PERSON] уточнено позовні вимоги за зустрічним позовом (т. 1 а.с. 70), згідно до яким заявлено про визнання за [PERSON] права власності на гараж [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, і визнати за позивачем право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] .. 16.01.2009 року [PERSON] заявлено клопотання про залучення в якості співвідповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 99). 16.01.2009 року [PERSON] уточнено позовну заяву з врахуванням заявленого співвідповідача [PERSON] . (т. 1 а.с. 100). 02.03.2009 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зупинено провадження по цивільній справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-ої особи Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори «про визнання права власності» та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, 3-ої особи Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори «про визнання права власності « до цивільної справи за заявою [PERSON] «про визнання безвісно відсутньою [PERSON] » (т. 1.а.с. 100). 14.07.2014 року [PERSON] звернулася із клопотанням про відновлення провадження по цивільній справі (т. 1 а.с. 104). 15.08.2014 року від [PERSON] , дружини [PERSON] , надійшло клопотання про заміну сторони, з підстав смерті останнього, та зупинення провадження по справі, з підстав перебування сина померлого - сина [PERSON] , [INFO] , у лавах Збройних Сил України (т. 1 а.с. 112-113). 23.10.2014 р. [PERSON] уточнено позовні вимоги, до відповідачів [PERSON] і [PERSON] , як сина померлого [PERSON] (т. 1 а.с. 124-125). 28.10.2014 р. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (суддя Дячков С.В.), зупинено провадження по справі, з підстав смерті [PERSON] , та перебування у лавах Збройних сил України відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 140). 08.01.2019 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відновлено провадження по справі, з врахуванням п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, з переходом до загального позовного провадження та призначення підготовчого судового провадження (т. 1 а.с. 144, 146). 21.02.2019 року від [PERSON] подано клопотання про витребування доказів - копій спадкових справ заведених після смерті [PERSON] , померлого 2005 року; [PERSON] , померлого 2010 року, копії інвентаризаційної справи на гараж (т. 1 а.с. 149). 22.02.2019 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 151) клопотання [PERSON] задоволено, витребувано з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] ; у приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської (Кропивницької) області Котляренко Юрія Івановича належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] ; від Комунального підприємства "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ" копію інвентаризаційної справи гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] ; інформацію, щодо інвентаризації будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , в період з 1983 року по 1998 рік., копії правовстановлюючих документів на гараж, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в період з 25.02.1983 року по 1998 рік. 04.04.2019 року Комунальним підприємством "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ" подано копію інвентаризаційної справи № 6745 на гараж [ADDRESS] (т. 1 а.с. 154-161). 09.07.2019 р. на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 року, отримано копію спадкової справи № 109/2010 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (т. 1 а.с. 182-215). 14.08.2019 р. від [PERSON] подано заяву про проведення судового розгляду за її відсутності (т. 1.а.с. 220). 30.08.2019 року [PERSON] зменшено обсяг заявлених позовних вимог, з залученням в якості відповідача Кам`янської міської ради (т. 1 а.с. 221-223), та відмови від позовних вимог раніше заявлених до [PERSON] і [PERSON] , як сина померлого [PERSON] , з підстав винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про спадщину на ім`я [PERSON] , та не звернення із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на гараж [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] 09.09.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 241), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 04.12.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з підстав неявки позивача за зустрічним позовом [PERSON] для підтримання заявлених позовних вимог, не надіслання заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора «про визнання права власності», з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, - залишено без розгляду. 6.Фактичні обставини встановлені судом. Щодо родинних зв`язків. Як встановлено в ході судового розгляду, на час смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцями були: -дружина [PERSON] (зареєстрований шлюб); -донька [PERSON] ; -син [PERSON] ; - [PERSON] , яка проживала разом з ним однією сім`єю без укладання шлюбу. Дружина померлого [PERSON] , - [PERSON] . 27.09.1975 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, який був зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 499. Прізвища після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] (т. 1а.с. 40). [PERSON] була зареєстрована разом із померлим за адресою квартира [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] , у [INFO], [PERSON] залишила місце свого проживання, поїхав до сестри, і зникла без вісті, після чого у донькою [PERSON] було подано заяву про зникнення без вісті матері [PERSON] до поліції м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), та до часу своєї смерті перебувала у розшуку. [PERSON] померла [INFO] , згідно до свідоцтва про смерть виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області серїі [NUMBER] від 23.04.2014 року, актовий запис № 1658 від 15.09.2008 року (т. 1 а.с. 109). Після смерті якої, за заявою [PERSON] заведено спадкову справу за № 156/2014 (т. 1 а.с. 110). Донька померлого [PERSON] , - позивач [PERSON] , народилася [INFO] , та при народжені була зареєстрована як [PERSON] , та її батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим міським відділом РАГЗ м. Дніпродзержинська серії [NUMBER] , виданого 25.05.1976 року (т. 1 а.с. 5). 29.06.2001 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , змінив своє дошлюбне прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 20.06.2001 року № 128 (т. 1 а.с. 5). 31.12.2004 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , розірвання шлюбу зареєстрованого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис № 366 (т. 1 а.с. 105). [PERSON] отримано повторно свідоцтво про розірвання шлюбу 18.11.2009 року, згідно до якого вбачається що після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] , присвоєно прізвище [PERSON] 18.11.2009 року згідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] , змінила ім`я на [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 18.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 29, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 227). 30.11.2009 року [PERSON] отримано паспорт громадянина України (т. 1 ас. 106), на прізвище [PERSON] . [PERSON] , народився [INFO] , та його батьками зареєстровано [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим Михайловським с/з Олександрівського району Кіровоградської області серії [NUMBER] від 27.03.1971 року (т. 1 а.с. 28). [INFO] помер [PERSON] , смерть якого зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, в книзі реєстрації смертей 17.02.2010 року за актовим записом № 26, про що видано свідоцтво про смерть від 17.02.2010 року серїі [NUMBER] (т. 1 а.с. 115). Спадкоємцями [PERSON] , є: - дружина [PERSON] , згідно до актового запису № 13 від 14.12.1991 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Знам`янському району Кіровоградської області серїі [NUMBER] (т. 1.а.с. 119); - син [PERSON] , [INFO] , згідно до актового запису № 01 від 09.01.1993 року, що підтверджено свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Знам`янському району Знам`янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 116), - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] (т. 1 а.с. 117). 13.07.2010 року за заявою [PERSON] заведено спадкову справу після померлого спадкодавця [PERSON] , № 109 (т. 1 а.с. 120). 09.07.2019 р. на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 року, отримано копію спадкової справи № 109/2010 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (т. 1 а.с. 182-215), згідно до якої: - мати померлого [PERSON] , [PERSON] , відмовилася від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті її сина [PERSON] , на користь його сина, [PERSON] , 1992 року народження (т.1 ас.с 183), -дружина померлого [PERSON] , [PERSON] , відмовилася від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , на користь його сина, [PERSON] , 1992 року народження (т.1 ас.с 185), - син померлого [PERSON] подав заяву про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька [PERSON] , (т.1 ас.с 187), 07.10.2012 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , померлого [INFO] на житлову квартиру, нежитлове приміщення, автомобіль ГАЗ (т. 1 а.с. 209-214). 04.12.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з підстав неявки позивача за зустрічним позовом [PERSON] для підтримання заявлених позовних вимог, не надіслання заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора «про визнання права власності», з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, - залишено без розгляду. [INFO] [PERSON] помер, смерть якого зареєстрована Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 01.11.2005 року № 1494 (т. 1 а.с. 8). 15.03.2006 року за № 356 у спадковій справі № 185/2006 - [PERSON] та [PERSON] , до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори подана заява про прийняття в порядку спадкування за законом спадщини відкритої після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстровано в реєстрі за № 4-643, 4-644 (т. 1 а.с. 74). Як вбачається з зазначеної заяви, [PERSON] серед спадкового майна, щодо якого подана заява про прийняття спадщини, в частині зазначення гаражу вказано гараж, розташований за адресою [ADDRESS] а.с. 74), щодо гаражу [ADDRESS] , заяви [PERSON] не подавав. Також у матеріалах спадкової справи, відсутня заява від спадкоємця [PERSON] , його сина [PERSON] про заявлення вимог щодо спірного гаражу [ADDRESS] . В той же час, позовна заява, як зустрічна, спадкоємцем померлого у 2010 році [PERSON] , 04.12.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з підстав неявки позивача за зустрічним позовом [PERSON] для підтримання заявлених позовних вимог, не надіслання заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора «про визнання права власності», з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, - залишено без розгляду. 15.03.2006 року за № 356 у спадковій справі № 185/2006 - [PERSON] до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори подана заява про прийняття в порядку спадкування за законом, спадщини відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з яким заявник проживала однією сім`єю без укладення шлюбу, зареєстровано в реєстрі за № 4-642. (т. 1 а.с. 75). Згідно до зазначеної заяви, зазначено що серед спадкового майна зазначено гараж, розташований за адресою [ADDRESS] , а щодо кола спадкоємців діти померлого [PERSON] та [PERSON] , та дружина померлого [PERSON] (т.1 а.с. 75). 19.05.2006 року постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. [PERSON]. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як такої що не може вчинити разом із спадкоємцями 1-ої черги після померлого [PERSON] (т. 1 а.с. 79) Згідно до довідки виданої ДЖО ДП «Сфера», [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою квартира [ADDRESS] , в період з 01.01.1982 року по день своєї сперті - [INFO]. Також на день смерті [PERSON] - [INFO], разом із ним були зареєстровані за вказаною адресою: [PERSON] , - дружина; [PERSON] , - донька; [PERSON] , - онука (т. 1 а.с. 81). Згідно до відповіді Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори № 4524 від 13.11.2007 року, до нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємиця, яка проживала з померлим однією сім`єю без укладення шлюбу; [PERSON] до нотаріальної контори з будь-якими заявами стосовно спадщини після померлого [PERSON] не зверталася; заяви про відмову від спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не подавалися (т. 1 а.с. 47). 26.06.2007 року постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] , належний [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, необхідним для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину (т. 1 а с. 9), що підтверджено копією спадкової справи № 185/2006 спадкодавця [PERSON] , наданою на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 року (т. 1 а.с. 162-170). Згідно довідки Першої Кам`янської державної нотаріальної контори від 23.01.2019 р. № 156/02-14 (т.1 а.с. 170) виданої завідувачем [PERSON] підтверджено статус [PERSON] , [INFO] , як спадкоємиці на спадкове майно після батька [PERSON] , померлого [INFO] , що на день смерті був зареєстрований за адресою України, [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину буде видано після надання спадкоємцем всіх необхідних документів. Спадкова справа 185/2006. Щодо права власності на гараж. Гараж [ADDRESS] побудовано в 1968 році [PERSON] , технічний паспорт на який складений та оформлений в порядку реєстрації права власності -01.08.1980 року (т. 1 а.с. 10.-14). Переоформлений правом власності, через Бюро технічної інвентаризації на [PERSON] [INFO] . (т. 1 а.с. 10.-14). В період 1983 року, [PERSON] здійснено прибудову до гаражу [ADDRESS] , на підставі чого 25.02.1992 року складено новий технічний паспорт на зазначений гараж, проведено внесення змін до первинного технічного паспорту на зазначений гараж, та згідно до характеристики гаражу, зазначено, що гараж складається із двох поверхів, по першому поверху: приміщення гаражу, площею 21,6 кв.м., кімнати відпочинку - 13,8 кв.м разом по першому поверху 35,4 кв.м, по другому поверху - кладова, площею 21,5 кв.м; всього загальною площею 56,9 кв.м (т. 1 а.с. 10). 08.02.1983 року [PERSON] отримано дозвіл на подальшу експлуатацію гаража, розташованого в [ADDRESS] , який раніше належав [PERSON] , згідно до дозволу відділу комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська № 13 від 08.02.1983 року (т. 1 а.с. 6). 12.06.1992 року Рішенням Виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 200 від 12.06.1992 року дозволено подальшу експлуатацію гаражу громадянину [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] , що підтверджено випискою з рішення (т. 1 а с. 7). 25.02.1992 року складено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] , оформлений на [PERSON] , що підтверджено копією інвентаризаційної справи № 6745 на гараж [ADDRESS] поданої Комунальним підприємством «ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 р. (т. 1 а.с. 154-161). 06.10.2014 р. оформлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] ), згідно до якого підтверджено що гараж загальної площі 58,5 кв.м, складається із приміщень 1-го поверху: приміщення І - гараж, площею 21,5 кв.м; приміщення ІІ - кімната відпочинку, площею 14,1 кв.м; разом по першому поверху 35,6 кв.м; 2-ий поверх: приміщення ІІІ - кладова, площею 22,9 кв.м. (т.1 а.с. 133-137). Згідно до копії інвентаризаційної справи № 6745 на гараж [ADDRESS] поданої Комунальним підприємством «ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 р. (т. 1 а.с. 154-161), 7.Норми права застосовані судом. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Ст. 4 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків. Ст. 86 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Право власності. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність». Ст. 112 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Поняття спільної власності. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Ч. 1 статті 128 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Момент виникнення права власності у набувача майна за договором. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Ст. 151 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Поняття зобов`язання і підстави його виникнення. В силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Ст. 153 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Укладення договору Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Ст. 154 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Форма договору. Коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Ст. 224 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Договір купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 22 Кодекс про шлюб та сім`ю (1969 року): Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Ч. 1 ст. 61 Сімейний Кодекс України, в редакції закону від 15.10.2005 року № 2901-IV, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Ч. 1 Ст. 62 Сімейний Кодекс України, в редакції закону від 15.10.2005 року № 2901-IV, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 70 Сімейний Кодекс України, в редакції закону від 15.10.2005 року № 2901-IV, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 5 Цивільного Кодексу України. Дія актів цивільного законодавства у часі 1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 Цивільного Кодексу України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України: 1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 1 ст. 20 Цивільного Кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ст. 1216 Цивільного Кодексу України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч. 1 ст. 1217 Цивільного Кодексу України, - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1 ст. 1218 Цивільного Кодексу України, - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1223 Цивільного Кодексу України: 1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1226 Цивільного Кодексу України: 1. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. 2. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Стаття 1258 Цивільного Кодексу України. Черговість спадкування за законом: 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261 Цивільного Кодексу України. Перша черга спадкоємців за законом. 1.У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Закону України «Про право власності» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ( в редакції закону № 75/95-ВР від 11.04.1995 року, чинного на час оформлення свідоцтва про право власності на спірну квартиру - 08.06.1998 року): Ч. 1 ст. 2 Закону № 697-ХІІ - Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Ч. 2 ст. 2 Закону № 697-ХІІ- Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Ч. 3 ст. 2 Закону № 697-ХІІ - Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Ч. 2 ст. 12 Закону № 697-ХІІ- Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Ч. 1 ст. 13 Закону № 697-ХІІ - Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року: 17. В разі пред`явлення заявником договорів купівлі-продажу або дарування, міни, свідоцтва про право на спадщину чи інших документів, що свідчать про право власності на будинок або на землю, які були видані громадянам Волинської, Закарпатської, Львівської, Ровенської, Івано-Франківської (колишньої Станіславської), Тернопільської, Чернівецької та колишньої Ізмаїльської областей Української РСР до того, як ці області увійшли до складу СРСР, питання про можливість оформлення права власності на будинок і видачу свідоцтва про це в кожному окремому випадку може бути вирішено виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих з додержанням правил, зазначених в пп. 10 - 13 цієї інструкції. 31. Після проведення первинної реєстрації будинків та домоволодінь, бюро технічної інвентаризації повинно вести реєстрацію всіх змін в правовому стані будинків або домоволодінь. 32. Послідуюча реєстрація переходу права власності від одних установ, підприємств, організацій та громадян до других провадиться на підставі документів, оформлених у встановленому законом порядку. 33. Бюро технічної інвентаризації на документах, пред`явлених до реєстрації, які свідчать про перехід права власності на будинок або домоволодіння, проставляє реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4) без складання висновку про реєстрацію. Земельний Кодекс УРСР 1922 року: 146. С изданием настоящего Кодекса все земли внутри действующей городской черты признаются городскими землями. 149. Земельные распорядки внутри городской черты определяются особыми узаконениями. Действия Земорганов на эти земли не распространяются. Примечание. Указанные в настоящей статье узаконения и правила издаются Президиумом ВУЦИК по представлению Наркомвнудела и Наркомзема. Земельний Кодекс УРСР 1970 року, в редакції закону від 12.03.1981, підстава - 1653-X: Стаття 16, Земельного Кодексу УРСР 1970 року, Надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу. Порядок порушення і розгляду клопотань про надання земельних ділянок встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Стаття 21 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів. Стаття. 48 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Державний контроль за використанням та охороною всіх земель здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР. Відповідно до законодавства Союзу РСР спеціально уповноваженим органом по здійсненню державного контролю за використанням та охороною земель є землевпорядна служба системи Міністерства сільського господарства СРСР, компетенція якої визначається положенням, затверджуваним Радою Міністрів СРСР. Стаття 86. Земельного Кодексу УРСР 1970 року, Відання землями міст і порядок користування ними. Всі землі в межах міста перебувають у віданні міських Рад народних депутатів, компетенція яких в галузі регулювання земельних відносин визначається статтею 10 цього Кодексу. Користування землями, зазначеними в пунктах 3, 4, 5 статті 84, здійснюється у відповідності з статтями 95, 97, 98 цього Кодексу. Стаття 87 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Землі міської забудови та їх використання Землями міської забудови вважаються землі, що забудовані або призначені для цієї мети за генеральним планом розвитку і забудови міста. Земельні ділянки для житлового, промислового та іншого капітального будівництва надаються державним підприємствам, організаціям і установам, а також житлово-будівельним кооперативам та окремим громадянам для індивідуального житлового будівництва у безстрокове користування за рішенням виконавчого комітету міської Ради народних депутатів у відповідності з генеральним планом розвитку і забудови міста. Землі, призначені під міську забудову, до їх забудови використовуються попередніми землекористувачами. Вільні від забудови землі можуть відводитися виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів в тимчасове користування підприємствам, установам, кооперативним і громадським організаціям, а також громадянам для використання під городи, пасовища та сінокоси. Стаття 90 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Перехід права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю. На землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу. Земельний Кодекс України (1990 рік): Стаття 30 Земельний Кодекс України (1990 рік), Перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. 8. Висновки суду. Згідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у Постанові від 10.10.2018 року № 557/1209/16-ц, Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 5.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 5.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Гараж [ADDRESS] побудовано в 1968 році [PERSON] , технічний паспорт на який складений та оформлений в порядку реєстрації права власності -01.08.1980 року (т. 1 а.с. 10.-14). Тобто на 1968 рік попередній власник [PERSON] здійснював будівництво гаражу, у відповідності до виділеної земельної ділянки в користування під забудову, в порядку визначеному Земельним Кодексом УРСР 1922 року. Станом на 1968 рік, не передбачалося порядку вводу в експлуатацію та реєстрації права власності, а таке право визначалося обстеженням побудови органом БТІ та складанням відповідного технічного паспорту на будівлю, що підтверджувалося реєстраційними записами, що також підтверджено правовою позицію ВС викладеної у Постанові від 10.10.2018 року № 557/1209/16-ц. Так під час переоформленя права власності, через Бюро технічної інвентаризації на [PERSON] [INFO] . (т. 1 а.с. 10.-14), здійснені дії за порядком який існував станом на 1983 рік, з врахуванням дозволу відділу комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська № 13 від 08.02.1983 року (т. 1 а.с. 6), та складанням нового технічного паспорту на гаражу органом БТІ, з проведенням реєстраційних дій та внесення записів у реєстраційні книги. В період 1983 року, [PERSON] здійснено прибудову до гаражу [ADDRESS] , на підставі чого 25.02.1992 року складено новий технічний паспорт на зазначений гараж, проведено внесення змін до первинного технічного паспорту на зазначений гараж, та згідно до характеристики гаражу, зазначено, що гараж складається із двох поверхів, по першому поверху: приміщення гаражу, площею 21,6 кв.м., кімнати відпочинку - 13,8 кв.м разом по першому поверху 35,4 кв.м, по другому поверху - кладова, площею 21,5 кв.м; всього загальною площею 56,9 кв.м (т. 1 а.с. 10). 08.02.1983 року [PERSON] отримано дозвіл на подальшу експлуатацію гаража, розташованого в [ADDRESS] , який раніше належав [PERSON] , згідно до дозволу відділу комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська № 13 від 08.02.1983 року (т. 1 а.с. 6). Крім того, згідно до ст.90 ЗК УРСР 1970 року, в редакції чинній на 08.02.1983 рік, при переоформленні права власності [PERSON] , передбачалося, що при переході будівлі у власність переходить також і право користування земельною ділянкою, на які знаходиться будівля. Згідно до ст. 30 Земельного Кодексу України (1990 року), право на користування земельною ділянкою [PERSON] оформлено Рішенням Виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 200 від 12.06.1992 року, яким дозволено подальшу експлуатацію гаражу громадянину [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] , що підтверджено випискою з рішення (т. 1 а с. 7). 25.02.1992 року складено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] , оформлений на [PERSON] , що підтверджено копією інвентаризаційної справи № 6745 на гараж [ADDRESS] поданої Комунальним підприємством «ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.02.2019 р. (т. 1 а.с. 154-161). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Таким чином, [PERSON] оформлено в передбаченому порядку право власності на гараж [ADDRESS] ), що узгоджується з приписами ст.ст. 4, 86, ч. 1 ст. 128, ст.ст. 151, 153, 154, 224 ЦК УРСР (1963 року), так як право власності у [PERSON] виникло з моменту передачі гаражу, за договором купівлі-продажу гаражу із попереднім власником [PERSON] , та погодженням подальшого землекористування під забудовою за дозволом відділу комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська № 13 від 08.02.1983 року (т. 1 а.с. 6). Щодо права власності на зазначений гараж [ADDRESS] , то суд враховує що 27.09.1975 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, який був зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 499. Прізвища після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] (т. 1а.с. 40). А тому оформлюючи право на гараж 08.02.1983 року, придбане нерухоме майно - гараж, фактично придбав майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , частки у праві спільної часткової власності є рівними, що узгоджується із приписами ст.ст. 4, 112 ЦК УРСР (1963 року), та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (1969 року), так як майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, судом встановлено, що гараж [ADDRESS] ), придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.1983 року [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , частки яких є рівними, що відповідає 1/2 частини гаражу за кожним із співвласників. [INFO] [PERSON] помер, смерть якого зареєстрована Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 01.11.2005 року № 1494 (т. 1 а.с. 8). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як встановлено судом за наслідком судового розгляду, за своє життя на підстав договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, [PERSON] набув право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] ), та [PERSON] набула право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] ). Тобто, виходячи з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини яка відкрилася на момент смерті спадкодавця [PERSON] , входило також належне йому, на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] ). Як встановлено в ході судового розгляду, на час смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцями були: -дружина [PERSON] (зареєстрований шлюб); -донька [PERSON] ; -син [PERSON] ; - [PERSON] , яка проживала разом з ним однією сім`єю без укладання шлюбу. Як вбачається із спадкової справи № 185/2006 року, спадкодавцем [PERSON] за життя не посвідчувався заповіт, а тому всі питання пов`язані із спадкуванням підлягають врегулюванню в порядку спадкування за законом. Згідно зазначеного, та судом встановлено коло спадкоємців, як спадкоємців першої черги - дружина померлого [PERSON] , діти [PERSON] та син [PERSON] ; [PERSON] віднесена до спадкоємців четвертої черги, згідно до вимог ст. 1264 ЦК України, в редакції що діяла на час смерті спадкодавця - станом на 30.10.2005 рік. 15.03.2006 року за № 356 у спадковій справі № 185/2006 - [PERSON] та [PERSON] , до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори подана заява про прийняття в порядку спадкування за законом спадщини відкритої після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстровано в реєстрі за № 4-643, 4-644 (т. 1 а.с. 74). На час смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] була зареєстрована разом із померлим за адресою квартира [ADDRESS] , що підтверджено довідкою виданої ДЖО ДП «Сфера» (т. 1 а.с. 81). Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в редакції що діяла на час смерті спадкодавця [PERSON] , передбачала що, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до відповіді Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори № 4524 від 13.11.2007 року, до нотаріальної контори після смерті [PERSON] , [PERSON] до нотаріальної контори з будь-якими заявами стосовно спадщини після померлого [PERSON] не зверталася; заяви про відмову від спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не подавалися (т. 1 а.с. 47). Згідно до вимог ст. 1267 ЦК України, та позицій сторін, які не погодили за життя частки у спадщині, суд виходячи з приписів ч. 1 ст. 1267 ЦК України, зазначає про рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом, а саме щодо спадкових часток на гараж [ADDRESS] ), частки яких дорівнює: - [PERSON] , в розмірі 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ); - [PERSON] , в розмірі 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ); - [PERSON] , в розмірі 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ). Таким чином, [PERSON] , згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК УКраїни, як дружина померлого, яка була зареєстрована та проживала за адресою реєстрації померлого, яка не подавала до нотаріальної контори заяв про відмову від спадщини, фактично прийняла частку у спадковому майні, відкритого на час смерті [PERSON] ,, у розмірі 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ). Згідно до ст. 1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] , за своє життя, прийняли спадщину після померлого батька, у виді 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ), так як подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , згідно до свідоцтва про смерть виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області серії [NUMBER] від 23.04.2014 року, актовий запис № 1658 від 15.09.2008 року (т. 1 а.с. 109). За своє життя [PERSON] не оформила прав власності на спадкове майно, яке фактично прийняла після смерті чоловіка, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка складається із 1/3 частики від спадкового майна, що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ). Після смерті якої, за заявою [PERSON] заведено спадкову справу за № 156/2014 (т. 1 а.с. 110). Спадкоємцями [PERSON] , є позивачка [PERSON] , як єдина дитина померлої, що підтверджено копією спадковою справи та свідоцтвом про народження позивачки. Також померла [PERSON] на час своєї смерті мала останнє місце проживання та реєстрації - квартира [ADDRESS] , що підтверджено довідкою виданої ДЖО ДП «Сфера» (т. 1 а.с. 81). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). Згідно зі ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до правової позиції Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). А тому, на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до складу спадщини входить, щодо предмету спору - гараж [ADDRESS] ): - право власності на 1/2 частину у праві спільного сумісного майна подружжя, набутого за час шлюбу, ст.ст. 4, 112 ЦК УРСР (1963 року), та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (1969 року), гаражу [ADDRESS] ), набутого на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , -право на спадкування 1/3 частики від спадкового майна померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , яка складається із 1/2 частини гаражу [ADDRESS] ), набутого на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , що відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ). Враховуючи, що позивачкою [PERSON] , після смерті матері [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини, та заведено спадкову справу за № 156/2014 (т. 1 а.с. 110), то фактично виходячи з приписів ч. 3 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину відкриту на час смерті матері [PERSON] , яка складається із права власності на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на спірний гараж, та права на спадкування 1/6 частини спірного гаражу, як 1/3 частину від спадкового майна - гаражу [ADDRESS] ), яке увійшло до складу спадщини відкритої на час смерті [PERSON] А тому позовні вимоги [PERSON] , про визнання за нею права власності на гараж [ADDRESS] ) підлягають частковому задоволенню, в частині визнання за нею в порядку спадкування за законом: -після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] (спадкова справа № 185/2006), на 1/6 частину у праві власності на гараж [ADDRESS] ), як 1/3 частики від спадкового майна, відкритого на час смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , яка складається із права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя, як набутого під час шлюбу - гаражу [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] ; -після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] (спадкова справа 156/2014): ?право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] ), як право спільної сумісної власності набутого померлою [PERSON] за час шлюбу, з підстав передбачених ст.ст. 4, 112 ЦК УРСР (1963 року), та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (1969 року), на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] , ?право на спадкування на 1/6 частину у праві власності на гараж [ADDRESS] ), як на фактично прийняте майно спадкоємицею [PERSON] на 1/3 частики від спадкового майна, відкритого на час смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , але без отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається із права власності [PERSON] на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя, як набутого під час шлюбу - гаражу [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 08.02.1983 року, укладеного між [PERSON] , та [PERSON] . В частині права на спадкування, позивачці [PERSON] необхідним є звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, в порядку закону в межах спадкових справ № 185/2006 та № 156/2014. Щодо права [PERSON] , на спадкування в порядку закону, на 1/3 частики від спадкового майна, відкритого на час смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та яка відповідає 1/6 частині у праві власності на гараж [ADDRESS] ), то враховуючи що останній помер [INFO] , спадкоємцем якого, як такого що прийняв спадщину відкриту після смерті [PERSON] , є його син [PERSON] , [INFO] , згідно до спадкової справі заведеної від 13.07.2010 року за № 109 (т. 1 а.с. 120), а тому фактично до [PERSON] , як сина померлого [INFO] спадкоємця [PERSON] , перейшло право на спадкування в передбаченому законом на 1/3 частину спадкового майна відкритого після смерті [PERSON] померлого [INFO] , яка складається із 1/6 частини спірного гаражу, та яке також підлягає врегулюванню в порядку звернення до нотаріуса в межах заведених спадкових справ, так як під час судового розгляду [PERSON] як позивачем за зустрічним позовом не здійснено процесуальних дій на підтримання заявлених позовних вимог. 9.Розподіл судових витрат. При зверненні із позовом [PERSON] , понесені витрати: - з оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 (тридцяти) гривень 00 копійок (т.1 а.с. 2); - з оплати судового збору в розмірі 51 (п`ятдесят однієї) гривні 00 копійок (т. 1 а.с. 3). В порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати стороною позивача, з врахуванням часткового їх задоволення, та не заявлення позивачем вимог про їх стягнення з відповідача Кам`янської міської ради, підлягають покладенню на позивача.

Outcome: partial