Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , змінивши прізвище зі " [PERSON] " на " [PERSON] " та в графі про батька вказати " [PERSON] ". Позовні вимоги мотивовані тим, що з вересня 2009 року він проживав у незареєстрованому шлюбі разом зі [PERSON] , [INFO] . У них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 135 СК України, а саме зі слів [PERSON] , Відділом ДРАЦС у записі про народження дитини в графі батько було вказано " [PERSON] ". 23.05.2014 року вони уклали шлюб зі [PERSON] і дружина перейшла на його прізвище " [PERSON] ". Із-за важкої хвороби, [INFO] дружина [PERSON] померла у віці 34 роки. За час їхнього шлюбу у них народилось ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час народження старшого сина [PERSON] він був на заробітках, а тому не міг зареєструвати сина належним чином, а також встановити батьківство. А згодом через хворобу дружини вони не встигли звернутись до Відділу ДРАЦС щоб за заявами обох батьків встановити батьківство. На даний час постало питання оформлення допомоги на дітей в тому числі і на сина [PERSON] по втраті годувальника. Також необхідно оформити спадкове майно, що залишилося після дружини. При зверненні до управління праці та Пенсійного фонду України йому було рекомендовано звернутися до суду з даним позовом, оскільки мати [PERSON] померла, а тому встановити батьківство в органах ДРАЦС не представляється можливим. В зв`язку з цим він змушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача сільський голова П.[PERSON] в судове засідання теж не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, про визнання позову, справу просить слухати у відсутність представника Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області . Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки представник відповідача визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що з вересня 2009 року позивач проживав у незареєстрованому шлюбі разом зі [PERSON] , [INFO] та у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії актового запису Відділу актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Київ щодо актового запису про народження від 14.10.2011 року, [PERSON] народився [INFO] за № 2001, в графі "відомості про батька" зазначено " [PERSON] ", в графі "відомості про матір" зазначено " [PERSON] ". Вказане також підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. Судом також встановлено, що 23.05.2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб і дружина перейшла на прізвище позивача - " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . За час їхнього шлюбу у них народилось ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] . Матір дітей та дружина позивача [PERSON] , [INFO] померла у віці 34 роки (лікарське свідоцтво про смерть № 0001950/33 від 09.04.2021, свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 10.04.2021 року), а тому встановити батьківство сина [PERSON] в органах ДРАЦС позивачу не представляється можливим. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що матір [PERSON] - [PERSON] , на час народження та реєстрації дитини в органах ДРАЦС не перебувала в зареєстрованому шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини, відомості про батька записані за вказівкою матері. Відповідно до висновку лабораторії "Медикал Геномикс" від 20.05.2021 року, проведеного молекулярно-генетичного аналізу ДНК було встановлено, що громадянин [PERSON] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , з ймовірністю 99,999%, таким чином батьківство практично доведено. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку медичної експертизи генетичної ідентифікації на батьківство суду не надано. Тобто біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , є перед судом доведеним. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи встановлені судом обставини відповідно до висновку експерта, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved