Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк") звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 825 157,52 грн. та судові витрати. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2014 р. провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито у звязку зі смертю відповідача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог (а.с. 178) та остаточно просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11.12.2007 року у сумі 1 556 211,95 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовувався тим, що 11 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11266982000 (11266982001), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 500 дол. США з розрахунку 13,9% річних на строк з 11.12.2007 року по 10.12.2027 року. 8 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 11 грудня 2007 року. Посилаючись на невиконання [PERSON] як позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, вказувалося на утворення станом на 09.09.2014 заборгованості у сумі 1 556 211,95 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 816 494,01 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 739 717,94 грн., яку позивач просив стягнути у судовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, вказував на неможливість подання розрахунків заборгованості за кредитним договором, що виникла до 19.12.2011 року, оскільки такі розрахунки первісним кредитором ПАТ "УкрСиббанк" до нового кредитора ПАТ "Дельта Банк" не передавалися, просив позов задовольнити повністю з урахуванням збільшених позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні поданий позов не визнав, подав письмові заперечення, в яких посилаючись на те, що позивачем не надано доказів переходу до ПАТ "Дельта Банк" права вимог за кредитним договором, факту укладення кредитного договору № 11266982000 (11266982001) від 11.12.2007 р., розрахунку заборгованості по тілу кредиту та відсотках, а також пропуску строків позовної давності, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11266982000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 500 дол. США з розрахунку 13,9% річних на строк з 11.12.2007 року по 11.12.2017 року (а.с. 6-14). 30 березня 2009 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту № 11266982000 від 11.12.2007 року, визначено додатковий номер договору №11266982001, змінено кінцевий термін повернення кредиту до 11.12.2027 р. та змінено графік погашення кредиту відповідно до Додатку №1 до цієї Додаткової угоди (а.с. 16-21). 8 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами відповідно до Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами (а.с. 32-33, 173, 175). Відповідно до Акту прийому-передачі від 28 грудня 2011 року за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 8 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" передав, а ПАТ "Дельта Банк" прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 11266982000 (11266982001) (а.с. 29, 93, 94). Відповідно до Додатку №1 [PERSON] з переліку прав вимоги за кредитами, оригінал якого було оглянуто судом у судовому засіданні, вбачається, що від ПАТ "УкрСиббанк" як продавця до ПАТ "Дельта Банк" як покупця було передано право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 11266982000 від 11.12.2007 року на суму 70 500 дол. США строком повернення до 10.12.2027 року з фактичним розміром заборгованості станом на 16.12.2011 р. - 17454,98 грн. (а.с. 174), та кредитним договором № 11266982001 від 30.03.2009 року на суму 63 449,45 дол. США строком повернення до 13.12.2027 року з фактичним розміром заборгованості станом на 16.12.2011 р. 709399,58 грн. (а.с. 176). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ПАТ "Дельта Банк" у встановленому порядку набуло право вимоги за кредитним договором № 11266982000 (11266982001) від 11.12.2007 року як новий кредитор у зобов"язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свої зобов'язання за договором кредиту № 11266982000 від 11.12.2007 року Банк виконав у повному обсязі, що підтверджується наявною у справі заявою на видачу готівки №340 від 11.12.2007 р. та випискою по рахунку № 11266982000 за період 11..122007 по 19.12.2011 р., згідно якої [PERSON] отримала кредит траншами на загальну суму 70 500 дол. США (а.с. 97-101). Відповідно до розрахунків позивача вбачається, що [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання виконала лише частково, певний час не погашала кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 09.09.2014 р. утворилася заборгованість на суму 1 556 211,95 грн. (з розрахунку 100 дол. США 1292,6071 грн.), яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 816 494,01 грн. (63 166,45 дол. США) та заборгованості за відсотками у сумі 739 717,94 грн. (57 226,82 дол. США) (а.с. 181). Разом з тим, представник відповідача надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором не визнав, та заявляв клопотання про застосування строків позовної давності з урахуванням встановлених договором строків сплати кожного чергового платежу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну(ст. 257 ЦК України) Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом враховується правова позиція Верховного Суду України з питань обчислення строків позовної давності та встановлення різних видів цивільно-правової відповідальності викладена у справі № 6-116цс13, що відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, де зазначено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Згідно п.1.2.2. Кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 11.12.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Додатковою угодою №1 від 30.03.2009 року до договору кредиту змінено кінцевий термін повернення кредиту до 11.12.2027 р. та змінено графік погашення кредиту відповідно до Додатку №1 до цієї Додаткової угоди (а.с. 16-21). З поштового відправлення, скріпленого штампом поштового відділення, яким на адресу Корольовського районного суду м.Житомира надіслані позовна заява з додатками, вбачається, що останні здані на пошту 31.05.2013 р. (а.с.37). Враховуючи позицію Верховного Суду України загальний строк позовної давності у три роки по чергових платежах, що мали бути сплачені у строк, визначений Кредитним договором (згідно графіку погашення кредиту відповідно до Додатку №1) за період з 11.12.2007 р. по 30.05.2010 р. є пропущеним. Відповідно до Додатку №1 до Додаткової угоди від 30.03.2009 р., яким встановлено графік погашення кредиту за № 11266982000 від 11.12.2007 року вбачається, що позичальник мав здійснювати чергові щомісячні платежі на погашення тіла кредиту у сумі 282 дол США. При цьому, заборгованість за тілом кредиту станом 25.06.2010 р. (дату здійснення чергового платежу в межах строків позовної давності) склала суму 59 219,45 дол. США, що еквівалентно 765 474 грн. 82 коп. (з розрахунку 100 дол. США 1292,6071 грн.). Таким чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням меж заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, у межах строків позовної давності у період з 31.05.2010 року по 09.09.2014 року у сумі 59 219,45 дол. США, що еквівалентно 765 474 грн. 82 коп. (з розрахунку 100 дол. США 1292,6071 грн.). Крім того, п. 1.3.1, 1.3.2 Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,9% річних. Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 п. 5.2 Договору. Згідно п. 1.3.3, 1.3.4 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця,в останній робочий день поточного місяця методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами п. 1.3.2., 5.2 Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Так, відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11266982000 від 11.12.2007 року (а.с. 181) вбачається, що заборгованість за відсотками станом прийняття ПАТ "Дельта Банк" на баланс 19.12.2011 р. складала 2 184,63 дол. США та 25 620,59 дол. США, а заборгованість за відсотками в період з 19.12.2011 р. по 09.09.2014 р. становила 29 421,60 дол. США, а саме: 19 113,08 дол. США на поточну суму заборгованості та 10 308,52 дол. США на прострочену суму заборгованості. При цьому жодного належного розрахунку нарахування процентів за кредитом в період з 11.12.2007 року (дата укладення договору) по 19.12.2011 року (дату відступлення права вимоги до позивача) представник позивача за весь час судового розгляду так і не надав. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2014 р. за клопотанням представника відповідача витребувано у ПАТ "Дельта Банк" розширений (детальний) розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням сплачених відповідачем сум з дати укладення договору по час стягнення (а.с. 69). Представник позивача вимоги ухвали суду виконав лише частково та надав детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 11.12.2007 р. починаючи з 19.12.2011 року (дати відступлення права вимоги від ПАТ "УкрСиббанк"), посилаючись на те, що надання розрахунку заборгованості по кредиту та відсоткам в період з 11.12.2007 р. по 19.12.2011 року є неможливим через не надання таких розрахунків первісним кредитором. Судом у судових засідання в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України неодноразово розяснювалося вимоги ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України щодо обовязку кожної зі сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, а також їх право на заявлення клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи. Проте представники сторін своїм правом на призначення по справі судової бухгалтерської експертизи не скористались та щодо призначення експертизи відмовились. Вказані обставини унеможливили як перевірку судом належного обрахунку позивачем заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № 11266982000 від 11.12.2007 року, так й застосування судом строків позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів по відсотках, що має обраховуватися по кожному платежу окремо, оскільки, як вже зазначалося судом, такі строки у період з 11.12.2007 р. по 30.05.2010 р. є пропущеними. Таким чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням меж заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, що підтверджена належними розрахунками (а.с. 181) у період з 19.12.2011 року по 09.09.2014 року у сумі 29 421,60 дол. США (57 226,82 (2184,63 + 25620,59), що становить 380 305 грн. 69 коп. (з розрахунку 100 дол. США 1292,6071 грн.), де 57 226,82 дол. США заборгованість за відсотками за період з 11.12.2007 року по 09.09.2014 року; (2184,63 + 25620,59) - заборгованість за відсотками за період з 11.12.2007 року по 18.12.2011 року. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що пов'язані з розглядом справи, що складаються з судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: partial