Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

05 листопада 2014 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції, про зняття арешту з майна. В позові позивач зазначив, що 21 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKVSAK13410007 на суму 52 950 грн. 25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.01.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником було передано в заставу банку автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Державним виконавцем Веселинівського районного управління юстиції на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.11.2011 року, 01.04.2013 року накладено арешт на заставлене майно автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], на користь Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Миколаївській області, який знаходиться в заставі в ПАТ КБ "ПриватБанк". Позивач вважає, що підстави для звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, відсутні. Тому позивач просить суд зняти арешт із заставленого рухомого майна [PERSON], накладеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, а саме: на автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. 10 грудня 2014 року судом було винесено ухвалу про залучення Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Миколаївській області до участі у справі як другого відповідача. В судовому засіданні представник позивача Короташ А.Р. в судовому засіданні позов підтримав, уточнивши позовні вимоги, та суду пояснив, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKVSAK13410007 на суму 52 950 грн. 25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.01.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язання позичальником було передано в заставу банку автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Державним виконавцем Веселинівського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.10.2014 р. накладено арешт на заставлене майно автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], на користь Вознесенської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Миколаївській області, який знаходиться в заставі в ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Тому накладення державним виконавцем арешту на заставлене майно банку призводить до неможливості його продажу заставодержателем або власником майна для погашення заборгованості по кредиту в порядку досудового врегулювання спору. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділу Державної виконавчої служби Веселинівського РУЮ в Миколаївській області Буланча О.В., в судовому засіданні суду пояснила, що на примусовому виконанні знаходиться рішення № 27ф від 19.02.2014 року та № 0002011700 від 15.04.2014 року, видані Вознесенською ОДПІ про стягнення з [PERSON] несплаченої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1187 грн. та боргу в сумі 1360 грн., тому було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та 17 жовтня 2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] Просить суд вирішити даний позов на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник відповідача Вознесенської ОДПІ в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 57001 0125895 5 від 24.12.2014 року. 23.12.2014 р. до суду від голови комісії з реорганізації надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача та визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача Короташа А.Р., представника третьої особи відділу ДВС Веселинівського РУЮ Буланча О.В., дослідивши матеріали у справі, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKVSAK13410007 на суму 52 950 грн. 25 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.01.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником було передано в заставу банку автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. - (а.с. 6-21). У відділі державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області на виконанні знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання рішення № 27ф від 19.02.2014 року та № 0002011700 від 15.04.2014 року, видані Вознесенською ОДПІ про стягнення з [PERSON] несплаченої суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 1187 грн. та боргу в сумі 1360 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 17 жовтня 2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до частин 3,4,5,6 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. При зверненні стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно зі ст. ст.1, 14 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки він раніше зареєстрував обтяження на предмет застави 22.01.2008 року (а.с. 22-25). Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи, що накладення державним виконавцем арешту на вищевказаний автомобіль призводить до неможливості його продажу заставодержателем або власником майна для погашення заборгованості по кредитному договору № NKVSAK13410007 від 21.01.2008 р., то суд вважає, що позовна вимога позивача про зняття арешту із заставленого майна підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на це, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 121 грн.80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved