Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розподіл спільного майна подружжя, в якій просив суд поділити майно набуте за час шлюбу з [PERSON], визнавши за нею право власності на вантажний автомобіль Volkswagen Grafter, 2008 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], відповідачу у власність виділити: легковий автомобіль Volkswagen Т-5, 2006 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Також в судовому засіданні позивачка, пояснила, що легковий автомобіль Volkswagen Т-5, 2006 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], який вона просить залишити у власності відповідача коштує сто три тисячі вісімдесят грн. 32 коп., та надала суду письмову заяву, про те що на компенсації різниці вартості майна позивачка не наполягає, наслідки відмови їй відомі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі зареєстрованому 01.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 368. З пояснень позивача в судовому засіданні було встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з разом з позивачем за адресою [ADDRESS]. У період шлюбу сторони по справі придбали вантажний автомобіль Volkswagen Grafter, 2008 року випуску, білого кольору, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] вартістю шістдесят одна тисяча триста грн. 00 коп., відповідно до довідки-рахунку серії ААВ № 266923 від 20.03.2013 р. виданої ПП "Престижавто". Крім того сторони придбали легковий автомобіль Volkswagen Т-5, 2006 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] вартістю сто три тисячі вісімдесят грн. 32 коп., відповідно до довідки-розрахунку серії ДПІ № 454039 виданої ПП "МПП-Вибір". З пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, крім того позивач зазначила, що відповідач має намір одноособово розпорядитись спільним майном, так як йому потрібні кошти. У частині 23 постанови від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбанні чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що судом установлено, що нерухоме майно було придбано у період щлюбу, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та враховуючи, що позивачем не ставилось питання шодо стягнення компенсації за невідповідність вартості розподіленого майна, позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений позивачем спосіб. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 229,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved