Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Як зазначає позивач, [INFO] померла її мати- [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складалася із 1 / 2 частини житлового будинку [ADDRESS]. У встановлений законом строк нею спадщина була прийнята, але залишилася не оформленою, оскільки спадкодавцем-померлою матір'ю, не було отримано за життя правовстановлюючого документу на будинок. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій ,підтримуючи свої вимоги, просить про розгляд справи за її відсутності.. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій, визнаючи позовні вимоги [PERSON], також просить про розгляд справи за відсутності його представника. . Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22.11.2004 року, [PERSON] померла [INFO]. Згідно довідки виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 02.12.2014 року № 1932, на день смерті [PERSON] разом з нею проживала [PERSON], а тому, відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Судом також встановлено, що [PERSON] не складала заповіту, тож спадкування відбувалося за законом. Відповідно до приписів, що містить ст. 1258 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання позивача з матір'ю підтверджується вищезазначеною довідкою виконкому від 02.12.2014 р.(а.с.11). З постанови державного нотаріуса Великоновосілківської держнотконтори від 25.03.2015 року № 211/02-31 вбачається що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і,зокрема на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що належав спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO], через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлюється, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки № 1933 від 02.12.2014 року,яка була видана виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, будинок та господарчі будівлі, які розташовані за адресою [ADDRESS] належали померлій [INFO] [PERSON] на підставі записів у погосподарській книзі (особовий рахунок [NUMBER]). Згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складений КП «Великоновосілківське РБТІ» станом на 23.03.2015 року, 1/ 2 житлового будинку (А-1), побудовано у 1900 році, має загальну площу - 44,8 м 2 , з якої 24,7 м 2 - житлової, 20,1 м 2 - загальної. Відомості про самочинне будівництво у Технічному паспорті не значиться. Згідно довідки щодо показників на житловий будинок, господарські будівлі, які розташовані по [ADDRESS] (а.с.20) самочинне будівництво у вказаному домоволодінні -відсутнє. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved