Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст. ст. 16, 526, 527, 530, 599, ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 7, 33, 34, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», вимагає: В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року у розмірі 130770,28 грн. (в т.ч. 125 864,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4905,30 грн. - пеня) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ІК 36789421) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - квартиру, за адресою: [ADDRESS] яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.05.2006 року, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PML-700/482/2006 від 29.05.2006 року, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки, але не нижче ніж 131 600,00 грн. Передати предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код ЄДРПОУ 36789421) на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. В мотивуванні вимог позивач вказав: 29.05.2006 року між Акціонерним Комерційним Банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений Кредитний договір № МL-700/482/2006 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки Відповідача Банк надав Відповідачу кредит в сумі 22100,00 Доларів США. Відповідачка [PERSON] умови договору не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. 13.03.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі № 642/1422/14-ц про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року в розмірі 130 770,28 грн. 29.05.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань Відповідача за кредитним договором, між Акціонерним Комерційним Банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-700/482/2006 (надалі - Відповідач), відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира, загальною площею 46,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.05.2006 року. Надалі між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року та договір відступлення права вимоги від 10.12.2010 року. Згідно з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року та договором іпотеки № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за вищевказаними договорами. Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Відповідачу на праві власності. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотеко держателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотеко держателя. Таким чином, позивач заявляє позовні вимоги, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач заперечень, щодо позовних вимог не надав. Представник позивача на позові наполягав. Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини: 29.05.2006р. між Акціонерним Комерційним Банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № МL-700/482/2006. Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки Банк надав Відповідачу кредит в сумі 22100,00 Доларів США. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором. Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. 13.03.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі № 642/1422/14-ц про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року в розмірі 130 770,28 грн., яке на теперішній час невиконано. 29.05.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань Відповідача за кредитним договором, між Акціонерним Комерційним Банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачкою був укладений договір іпотеки № PML-700/482/2006, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира, загальною площею 46,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.05.2006 року. Надалі між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 10.12.2010 року та договір відступлення права вимоги від 10.12.2010 року. Згідно з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року та договором іпотеки № ML-700/482/2006 від 29.05.2006 року. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотеко держателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотеко держателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотеко держателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 - Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,' встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Отже, з аналізу встановлених обставини та фактів, відповідно до положень договору іпотеки та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, т.я предмет іпотеки може бути реалізовано тільки на прилюдних торгах за ціною встановленою на час проведення.

Outcome: partial