Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2008 року акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 12.2.6-56, відповідно до якого позивач надав боржнику кредит в сумі 30300 дол. США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 23 липня 2023 року або дострокове у випадках, передбачених договором кредиту. В якості забезпечення виконання зобовязань боржника за договором кредиту, 24 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-23-12.2.6-56-1366, відповідно до умов якого, відповідач надала позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру трикімнатну за № 66, житлової площею 61,5 кв.м., загальною площею 61,5 кв.м., що перебуває за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 25 іпотечною вартістю, за згодою сторін 183362,00 грн. Свої зобовязання, визначені договору кредиту, позивачем виконано належним чином в повному обсязі, а саме: відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту. Проте, боржником умови договору кредиту не виконуються порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, фактично боржник фактично сплачувати кредит взагалі. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань відповідачем призвело до виникнення простроченої заборгованості станом на 22.01.2014 року в розмірі 389782.96 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 27933,39 доларів США, що еквівалентно 223271,59 грн., суми заборгованості за відсотками 17078,34 доларів США, що еквівалентно 136507,19 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 1090,17 доларів США, що еквівалентно 8713,69 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2067,98 доларів США, що еквівалентно 16529,37 грн., штрафів, комісій, прострочки у сумі 4,66 доларів США, що еквівалентно 37,25 грн., прострочених нарахованих комісій у сумі 591 доларів США, що еквівалентно4723,86 грн. Позивачем було надіслано як відповідачу (іпотекодавцю), так і боржнику вимогу терміново сплатити заборгованість. Зазначену вимогу останніми отримано, проте будь-яких дій, направлених на виконання договірних зобов'язань ні іпотекодавцем ні боржником не здійснено. Позивач, враховуючи наведене, просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 12.2.6-56 від 24 липня 2008 року в розмірі 389782,96 грн. звернути стягнення на квартиру розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Перемоги, 25/66, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, не нижче встановленої, як іпотечна вартість, за згодою сторін (у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеку»), з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просив суд застосувати заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління публічному акціонерному товариству соціального розвитку «Укрсоцбанк» на період до його реалізації та стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надавши заперечення як від свого імені, так і від імені відповідача, що відповідач не отримувала попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та усунення порушень у 30-денний строк. Крім того, у квартирі зареєстровані та проживають неповнолітні діти, що перешкоджає зверненню стягнення. До того ж, всупереч ч.4 ст. 559 ЦК України банк не пред»явив до поручителя вимоги про сплату кредитної заборгованості, тому з березня 2010 року порука припинилася. Тому, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, оскільки звернення стягнення на житлове приміщення порушує права неповнолітніх дітей. Третя особа [PERSON], будучи повідомленим належним чином, у судове засідання не з»явився з невідомих причин. Суд, вислухавши представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 12.2.6-56, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 30300,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 23.07.2023 року або достроково, у випадках, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до п.п. 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному договором, а також своєчасно і в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Згідно п. 4.2 договору кредиту у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також строків повернення кредиту, відповідач сплачує пеню. В забезпечення виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки № 02-23-12.2.6-56-1366 від 24.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2094, відповідно до якого відповідач - [PERSON] передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру за № 66, загальною площею 61,5 кв.м, житловою площею -61,5 кв.м, за адресою: м. Нова Каховка, пр. Перемоги, б. 25., що належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.2001 року та свідоцтва про право на спадщину від 19.02.2008 року. З умовами вищевказаного договору іпотеки відповідач була ознайомлена, договір особисто нею був підписаний. Згідно п. 4.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.6 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 ЗУ "Про іпотеку", або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Всупереч вимогам кредитного договору позичальник - третя особа [PERSON] неналежним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла сума заборгованості станом на 22.01.2014 року, яка згідно розрахунків позивача становить 389 782 грн. 96 коп, а саме: 27 933,39 доларів США, що еквівалентно 223 271грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 17 078,34 доларів США, що еквівалентно 136507 грн. 19 коп. - заборгованість за відсотками; 1090,17 доларів США, що еквівалентно 8713,69 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2067,98 доларів США, що еквівалентно 16529 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 591,00 доларів США, що еквівалентно 4723,86 грн. прострочені нараховані комісії, штрафів, комісій, прострочки у сумі 4,66 доларів США, що еквівалентно 37,25 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення умов кредитного договору та ст. 526 Цивільного кодексу України, третя особа [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість його за кредитним договором встановлена на момент 22.01.2014 року, в розмірі 373342 грн. 56 коп., яка складається з: 223271 грн. 59 коп. заборгованість за кредитом, 136507 грн. 19 коп. - заборгованості по відсоткам, 4682 грн. 37 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 8881 грн. 41 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. При цьому визначаючи складові загального розміру вимог, що підлягають сплаті на користь позивача з вартості предмета іпотеки, щодо розміру заборгованості в гривнях, суд виходить із діючого в Україні законодавства, а також з вимог, заявлених позивачем про наявність існуючої заборгованості у національній валюті. Частиною 2 статті 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, враховуючи, що банк звернувся до суду з позовом 03 липня 2014 року, до суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення на іпотечне майно, мала бути обрахована лише пеня за період з 11.07.2013 по 11.01.2014 р., яка складає: 4682 грн. 37 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 8881 грн. 41 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Розрахунків щодо інших видів пені позивачем до суду не представлено, тому вимоги в частині стягнення штрафів, комісій, прострочки у сумі 4,66 доларів США, що еквівалентно 37,25 грн., прострочених нарахованих комісій у сумі 591 доларів США, що еквівалентно 4723,86 грн., а також за більш ранні періоди не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель справі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Як вбачається з п. 4.5. іпотечного договору від 24.04.2008 року, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] у ньому міститься застереження про право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Зі змісту ч.1 ст.38 та ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що в разі наявності між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, суд у рішенні визначає спосіб реалізації предмету іпотеки із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку».У ч.ч.5,6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» встановлено порядок реалізації іпотечного майна у разі наявності відповідного договору чи застереження в іпотечному договорі, відповідно до якого дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Крім того, зазначеною нормою матеріального права визначено, що у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснив в п. 42 постанови № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Умовами Договору іпотеки квартири, укладеного між сторонами, визначена вартість предмету іпотеки у розмірі 37879,23 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на час укладання договору еквівалентно 183362грн. (п.1.3). Позивач належних та допустимих доказів щодо домовленості сторонами договору про встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації суду не представив. Оскільки, вартість предмета іпотеки відповідно до Договору іпотеки квартири точно не визначена, між іпотекодавцем та іпотекодержателем не досягнуто згоди щодо початкової ціни продажу іпотечного майна, тому в рішенні суду не можна встановлювати початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, зазначену у п. 1.3. Договору іпотеки. Отже, ціна продажу предмета іпотеки повинна бути встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов»язань, забезпечених іпотекою, у Банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки квартири від 24.04.2008 р., укладеного між банком та [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкуванням, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про порушення прав неповнолітніх дітей у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд не приймає до уваги, виходячи із наступного. Так, згідно ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.44 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№ 5 від 30 березня 2012 року, будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Квартира, яка була надана в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05.11.2001 р. Неповнолітні члени сім»ї відповідача були зареєстровані за вказаною адресою: [PERSON] з 15.02.2002 р. по 02.07.2008 р., з 07.12.2009 по теперішній час; [PERSON] з 15.09.2004 р. по 02.07.2008 р., з 07.12.2009 р. по теперішній час. Тобто, на момент нотаріального посвідчення зазначеного іпотечного договору з 24.07.2008 р., коли він набув чинності згідно п. 6.3. Договору, квартирою неповнолітні діти відповідача не користувалися і не були в ній зареєстровані, що підтверджується довідкою КП НК ЖЕУ. Будь-яких доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору іпотеки в квартирі фактично були зареєстровані неповнолітні діти, а також, що члени сім»ї [PERSON] зареєструвалися там за згодою банку як іпотекодержателя, відповідач та його представник суду не надали, тому зазначені доводи є необґрунтованими. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо не отримання вимог банку стосовно погашення протягом 30-ти денного строку наявної заборгованості, оскільки зазначені обставини не є перешкодою Банку у зверненні стягнення на предмет заборгованості у судовому порядку. Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника щодо припинення поруки, оскільки за своїм змістом іпотечний договір від 24.04.2008 р., підписаний між банком та [PERSON] не є договором поруки у розумінні ст.ст. 553, 559 ЦК України. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині застосування заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, шляхом передачі квартири в управління публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на період до її реалізації як такі, що встановлені п.4.4. Іпотечного договору. Таким чином, позовні вимоги є частково обґрунтованими, але, зважаючи на те, що під час судового розгляду встановлено, що спірна квартира використовується [PERSON] та її неповнолітніми дітьми як місце постійного проживання, іншого житла відповідач не має, ці обставини підтверджуються довідкою про реєстрацію з місця проживання відповідачки від 12.11.2014 р., загальна площа спірної квартири не перевищує 140 кв.м., іншого житла у власності у відповідача не знаходиться, тобто спірне нерухоме майно відповідає всім умовам та підпадає під категорію нерухомого майна, щодо якого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року встановлено мораторій на стягнення. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що у відповідності до ст.. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні, суд вважає за можливим відстрочити виконання зазначеного рішення суду на час дії вказаного Закону.

Outcome: partial