Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до житлово-будівельного кооперативу «НОВОБУДОВА-5» про стягнення надміру виплаченого пайового внеску та неустойки. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 1 липня 2015 року між нею та житлово-будівельним кооперативом «НОВОБУДОВА-5» було укладено договір № 4.05.1.025 про сплату внесків, згідно умов якого ЖБК зобовязався організувати будівництво житлового будинку за рахунок внесків Учасника, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в обєкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобовязався сплатити до ЖБК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, та набув право отримати обєкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника. Відповідно до умов договору, сторони домовилися, що розмір внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі обєкта нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована. Так, позивачу має передаватись обєкт нерухомості із загальною площею 42,89 кв.м. до 30.09.2015 року. Позивач мала сплатити внесок в загальній сумі 343\~120 грн. [PERSON] зазначає, що вона свої зобов'язання за вищевказаним договором виконала в повному обсязі та сплатила грошові кошти в сумі 343\~120 грн. за 42,89 кв.м. загальної площі об'єкта нерухомості. Однак, відповідач фактично передав позивачу житлову квартиру загальною площею лише 40,8 кв.м. Також будинок був зданий в експлуатацію із запізненням на шість повних календарних місяців. Таким чином, [PERSON] фактично сплатила в якості пайового внеску на рахунок ЖБК надлишкові кошти за 2,09 кв.м. різниці між проектною та фактичною площею, в загальній сумі 16\~720 грн. Разом з тим, 20 травня 2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору № 4.05.1.025 від 01.07.2015, згідно умов якої ЖБК визнав факт наявності заборгованості перед позивачем та зобов'язався повернути їй частину пайового внеску в сумі 19720 грн., з яких: 16720 грн. вартість 2,09 кв.м. та 3000 грн. штраф, відповідно до п. 6.3 договору. Однак, досі нею так і не отримані кошти відповідно до Додаткової угоди. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути із житлово-будівельного кооперативу «НОВОБУДОВА-5» на її користь надлишково виплачену нею частину пайового внеску в сумі 16\~720,00 грн., штраф у сумі 3\~000,00 грн. та понесені нею судові витрати, що включають судовий збір в сумі 640,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати за її відсутності у присутності її представника [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу на підставі доказів, наданих позивачем, у письмовому провадженні. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача житлово-будівельного кооперативу «НОВОБУДОВА-5» в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 1 липня 2015 року між житлово-будівельним кооперативом «НОВОБУДОВА-5» та [PERSON] (далі Учасник) було укладено договір № 4.05.1.025 (а.с. 11-18). Відповідно до умов договору ЖБК зобовязався організувати будівництво житлового будинку по вул. Покришкіна, 8В, м. Вінниця, Вінницька область, за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в обєкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобовязався сплатити до ЖБК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, та має право отримати обєкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника. Згідно п. 1.3 вищевказаного договору, розмір внеску, залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі обєкта нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована. Обєктом нерухомості, за даним договором, є однокімнатна квартира №4 загальною площею 42,89 кв.м., розташована за адресою: вул. Покришкіна, 8В, м. Вінниця (п. 1.5 договору). Відповідно до п.2.1 договору, вартість будівництва одного квадратного метра загальної приведеної площі обєкту нерухомості визначається ЖБК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладення цього договору складає 8\~000,00 грн. за один квадратний метр і може змінюватися у випадках передбачених цим договором. Пунктом 2.8 договору визначено, що у випадку, коли за результатами технічної інвентаризації обєкту нерухомості, здійсненої незалежним Замірювачем, загальна площа обєкту нерухомості виявиться меншою ніж проектна площа, яка визначена в п. 1.5. даного договору, а Учасник сплатив внесок з розрахунку площі обєкту нерухомості у розмірі згідно Додатку №1 до даного договору і така сума перевищує суму фактичної вартості будівництва обєкту нерухомості згідно площі, встановленої за результатами технічної інвентаризації, ЖБК повертає у безготівковій формі надлишково сплачені Учасником кошти протягом 15 календарних днів з моменту отримання від учасника письмової заяви про повернення надлишково сплачених коштів та надання довідки з банківської установи про відкриття рахунку. З Додатку №1 до Договору «4.05.1.025 (що є невідємною частиною договору) вбачається, що вартість будівництва квартири становить 343\~120,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до п. 4.2. договору, ЖБК зобовязаний організувати будівництво обєкту будівництва та здачу його в експлуатацію у строк до 30 вересня 2015 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків; У випадку порушення ЖБК терміну здачі обєкта будівництва в експлуатацію визначеного п. 4.2.1. цього договору на понад один календарний місяць ЖБК сплачує учаснику штраф в розмірі 500 грн. за кожен повний календарний місяць прострочення (п. 6.3 договору). 20 травня 2016 року між житлово-будівельним кооперативом «НОВОБУДОВА-5» та асоційованим членом кооперативу [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору про сплату пайових внесків «НОВОБУДОВА-5» № 4.05.1.025 від 1 липня 2015 року (а.с. 20). Відповідно до умов договору, було внесено зміни до основного договору, в зв'язку з реєстрацією шлюбу та зміною прізвища [PERSON] В результаті цього було зазначено, що сторонами за основним договором є житлово-будівельний кооператив «НОВОБУДОВА-5» та асоційований член кооперативу [PERSON]. Пайові внески, сплачені [PERSON] вважаються сплаченими як [PERSON]. Так, дійсно, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 172719, виданого 14.02.2016 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, 14 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 223. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). Факт сплати позивачем пайового внеску в сумі 343\~120,00 грн. підтверджується квитанціями від 02.07.2015р., 03.08.2015р., 27.08.2015р. (а.с. 22, 23, 24). Також, 20 травня 2016 року між житлово-будівельним кооперативом «НОВОБУДОВА-5» та асоційованим членом кооперативу [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору про сплату пайових внесків «НОВОБУДОВА-5» № 4.05.1.025, згідно якої сторони погодилися викласти п. 1.5 договору в новій редакції: « Сторони домовилися, що об'єкт нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, розташований за адресою: вул. Покришкіна, 8-Г, м. Вінниця, Вінницька область, корпус №1 та передається з наступними характеристиками: квартира, перший поверх, загальна площа 40,8 кв.м., №4. В пункті 2 даної додаткової угоди зазначено, що зважаючи на те, що фактично побудована загальна площа квартири згідно замірів, здійснених уповноваженою особою, є меншою на 2,09 кв.м. від площі згідно договору, та враховуючи умови п. 6.3 Договору, ЖБК зобов'язується повернути на розрахунковий рахунок учаснику частину пайового внеску в сумі 19720,00 грн., що дорівнює вартості різниці між фактично побудованою площею згідно замірів уповноваженої особи та площі квартири згідно із договором, з яких: - 16720,00 грн. сума повернення ЖБК учаснику вартості 2,09 кв.м.; - 3000,00 грн. штраф від ЖБК учаснику, відповідно до п. 6.3 договору. Згідно до вимог\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, виходячи зі змісту вищевказаної додаткової угоди, суд приходить до висновку, що ЖБК «НОВОБУДОВА-5» визнається факт надлишкового виплачення частини пайового внеску позивачем та сплати штрафу за порушення термінів здачі квартири. З акту прийому-передачі до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «НОВОБУДОВА-5», складеного 20.05.2016 року між [PERSON] та ЖБК «НОВОБУДОВА-5» встановлено, що ЖБК передав, а позивач прийняла квартиру №4, загальною площею 40,8 кв.м., на першому поверсі 96-ти квартирного житлового будинку по вул. Покришкіна, 8Г, корпус №1, м. Вінниця (а.с. 19). Матеріалами справи встановлено, що ЖБК «НОВОБУДОВА-5» було порушено терміни здачі квартири на шість календарних місяців. Слід зазначити, що представником позивача на адресу житлово-будівельного кооперативу «НОВОБУДОВА-5» було надіслано претензію про повернення коштів в сумі 19720,00 грн., у зв'язку з порушенням умов договору про сплату внесків у ЖБК № 4.05.1.025 від 01.07.2015 року (а.с. 35, 36). Проте, на даний час кошти відповідачем не повернуті. З технічного паспорту на квартиру № в житловому будинку № 8-Г, корпус 1 по вул. Покришкіна у м. Вінниці, виготовленого 12.02.2016 року КП "ВМБТІ", судом встановлено, що її власником є позивач [PERSON] (а.с. 32-34). Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» визначено, кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно ст. 137 ЖК УРСР, житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. За змістом\~ст. 526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до житлово-будівельного кооперативу «НОВОБУДОВА-5» про стягнення надміру виплаченого пайового внеску та неустойки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., що документально підтверджені (а.с.1). Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн., то суд зазначає наступне. В матеріалах справи міститься витяг з договору про надання правової допомоги № 29 від 12.09.2017 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON] (а.с. 6). Згідно п.4.3. даного договору, сторони домовилися, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у сумі 2000 грн. Проте, жодного письмового доказу про сплату позивачем даної суми коштів, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд звертає увагу, що ні позивачем, ні її представником, не надано довідку про обсяг виконаних робіт, кількість витраченого часу на надання правової допомоги та її розмір. Тому суд позбавлений можливості перевірити правильність оплати витрат на правову допомогу. З огляду на це, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved