Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-17 00:00:00

До Зарічного районного суду м. Суми надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Сумської міської ради, Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо приватизації кімнати в квартирі квартири за адресою: [ADDRESS], без ордеру. В позові зазначає, що з метою приватизації квартири позивачка [PERSON] звернулась до органу приватизації, але Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради відмовлено в приватизації, оскільки нею не була надана копія ордеру і роз'яснено право про вирішення питання у судовому порядку. Просили визнати незаконною відмову у вчиненні приватизації житла та зобов'язати відповідача вчинити їх. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснюючи це тим, що питання приватизації вирішується відповідачем за наявності ордера. Третя особа - [PERSON] заперечив проти задоволення вимог позивачів, мотивуючи це тим, що ними не сплачуються комунальні витрати по утриманню житла. Інші треті особи в судове засідання не з'явились. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить до державного житлового фонду і відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" позивач має право на безоплатну приватизацію кімнати площею 21 кв.м, яка розташована в цій квартирі. Будинок за адресою м. Суми, вул. Петропавлівська, 81 знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Суми та житлові приміщення в ньому підлягають приватизації. Крім того, згідно рішення виконкому Сумської міської ради від 19 листопада 2013 року № 562 [PERSON], яка має сім'ю у складі 2-х осіб, була визнана наймачем кімнати площею 21 кв.м, яка розташована у вказаній квартирі (а.с. 74). Довідкою КП "Сумижитло" підтверджується, що [PERSON] та її донька [PERSON] дійсно зареєстровані та проживають за вказаною адресою (а.с. 8). Позивачка, з незалежних від неї обставин, не має ордеру на квартиру, оскільки згадане житло надавалось родичці позивачів - [PERSON], яка померла, чого не заперечували та не спростували сторони у справі. Також, на момент вселення (60-70 роки минулого століття) діяли нормативно-правові акти, відповідно до яких Ордер на приміщення був дійсний протягом 30 днів, а при вселенні в надане жиле приміщення громадяни здавали ордер у житлово-експлуатаційну організацію. Тому, в зв'язку зі смертю [PERSON] та спливу значного періоду часу ордер на квартиру в житлово-експлуатаційній організації не зберігся. Довідкою житлово-експлуатаційної організації про склад сім'ї КП "Сумижитло" підтверджено, що позивач разом зі своєю донькою, дійсно проживають у кімнаті наведеної квартири, законно займають житлову площу, але документи, на підставі яких вселились - відсутні. З метою приватизації житлового приміщення [PERSON] звернулась до відповідача, однак отримала відмову в приватизації в зв'язку відсутністю ордера (лист № 483/17.04-11 від 29 листопада 2014 року) - а.с. 13. Відповідно до статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно якої до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до абзацу другого пункту 9 статті 8 Закону у разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Однак, отримати копію ордеру неможливо, так як організації, яка обслуговує будинок відсутні такі документи. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну кімнату позивача не розповсюджується. Тому, посилання Сумської міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла на те, що позивач не має права на приватизацію згідно з положенням ст. 58 ЖК України, оскільки не надав копії ордеру є безпідставним. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру в будинку недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, а позивачка з членами родини визнані наймачами вказаного приміщення, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу у приватизації займаного ним житла саме з підстав відсутності ордеру, що порушує права позивачки на приватизацію житла. Таким чином, враховуючи, що позивачка та члени її сім'ї вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти копію ордеру, відсутність його копії позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачки є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку позивач не може надати з незалежних від нього причин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії по приватизації житла підлягають задоволенню. Оскільки сторони не заперечили тих обставин, що позивачкою дійсно не був наданий відповідачу ордер на вселення в спірне житло під час подання заяви про приватизацію, тому на думку суду підстав для визнання незаконної відмови відповідачем в судовому порядку відсутні. Не вважає суд підставою для відмови в задоволенні позову і заперечення третьої особи, оскільки жодних доказів на спростування доводів позивачки ним не надано, а також не надано доказів тому, що позивачка позбавлена права користування вказаним приміщенням у встановленому законом порядку. Всі доводи третьої особи стосуються цивільно-правових відносин між ним та позивачкою з приводу утримання житла, чого вони не позбавлені права вирішити відповідно до діючого законодавства. На підставі ст.ст. 58, 59 ЖК України, ст.ст. 2, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",

Outcome: partial