Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

29 липня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад 4 роки, що створює їй перешкоди у розпорядженні своїм майном та призводить до сплати нею додаткових витрат. Від позивачки надійшла заява з проханням справу слухати за її відсутності, позов підтримала, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином 11.09.2019, за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзив на позов не подав. Відповідно до статті 280 ЦПК України судом ухвалено, - проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.11.2004, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9-11). Згідно відомостей, які містяться в паспорті [PERSON] про місце реєстрацію останньої, вулицю Фрунзе перейменовано на "Данилівська" (а.с.15 зворот). З довідки №61, виданої 21.06.2019, виданої ОСББ "Горизонт-9", вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] , [INFO] , її син - [PERSON] , [INFO] та його батько - [PERSON] , [INFO] (а.с.13 ). Згідно акту від 20.06.2019, складеного комісією ОСББ "Горизонт-9", підтверджується факт непроживання відповідача [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] , протягом 4 років (а.с. 12). За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку. Оскільки доказів про поважність причин непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] понад один рік суду не надано, позивачка заперечує проти реєстрації відповідача в її житлі, - права позивача підлягають захисту, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою суду від 20.08.2019 позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. А тому, за положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved