Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач ПП «Регіон-Центр» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Мотивують позовні вимоги тим, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади міста і перебуває на їх утриманні та ним обслуговується. Квартира № 18 вищезазначеного будинку складається з трьох кімнат житловою площею 54,60 кв.м., загальною площею 88,00 кв.м. В квартирі зареєстровані та фактично проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками квартири. Відповідачі не проводять оплату за послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, в результаті чого станом на 01.11.2018 року виникла заборгованість в сумі 8531,13 грн. Нарахування плати за надані житлово-комунальні послуги здійснюється згідно тарифів, мінімального обсягу послуг по будинку, визначеного рішенням Чернівецької міської ради №195/5 від 23.03.2010 року. 16.11.2016 р. за заявою ПП «Регіон-Центр» було виданий судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за оплату житлово- комунальних послуг в розмірі 6716,82 грн. та судові витрати в 689,0 грн., який ухвалою суду від 29.03.2017 р. був скасований. Просили стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на їх користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.11.2018 року суму 8531,13 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали у визначений судом строк відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, зазначивши, що позов необгрунтований, поданий поза межами строків позовної давності та просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник позивача, член виконавчого органу Приватного підприємства «Регіон-Центр» (за Статутом) - Черевко Я.З. 26.12.2018 року подали відповідь на відзив, відповідно до якого просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив. Представник позивача, член виконавчого органу Приватного підприємства «Регіон-Центр» (за Статутом) - Черевко Я.З. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на заперечення. Аналогічно позовні вимоги в засіданні були пітримані і його представником, за посадою, директором ПП Регіон Центр Мельничуком В.А . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, надавши право представляти його інтереси відповідачу [PERSON] (а.с.64), яка в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, надавши право представляти її інтереси представника, адвоката Ноцького О.В. (а.с.91). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ноцький О.В. в судовому засіданні позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю з підстав, зазначених у запереченні на позов, а також застосувати строк позовної давності. Посилається на те, що з позивачем не було укладено договору, з якого би вбачався обов`язок відповідачів сплачувати кошти позивачу за утримання житла та обслуговування будинку. Відповідачі не є злісними неплатниками за комунальні послуги, за послуги які вони отримують, а саме: послуги освітлення під`їзду та вивезення сміття вони сплачують кошти, проте інші послуги вони не отримували, про що свідчать фотографії фасаду будинку [ADDRESS] та приміщення під`їзду, з яких вбачається, що ремонтні роботи, зокрема по утриманню будинку в належному стані не проводились. Крім того позивачем заявлено позовні вимоги поза межами строку позовної давності, у зв`язку з чим просить застосувати строки позовної давності. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними і допустимими доказами, встановлено, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади міста і перебуває на їх утриманні та ними обслуговується. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат житловою площею 54,60 кв.м., загальною площею 88,00 кв.м. відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с.6). В квартирі зареєстровані та фактично проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками квартири (а.с.7). Позивачем не укладено з відповідачами договору на утримання житла та обслуговування будинку, доказів суду укладення договору, або пропозиції укласти договір суду не надано. З технічного паспорта на будинок [ADDRESS] станом на 01.01.2010 року вбачається, що будинок побудований до 1940 року, технічний стан задовільний, покрівля металева, обладнаний каналізацією, холодним водопостачанням (а.с.11). Згідно розрахунку проведеного станом на 09.11.2018 року, заборгованість відповідачів становить 8531, 13 грн. (а.с.8-10). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №195/5 від 23.03.2010 року, пункт 4 викладено в такій редакції «Послуги з обслуговування та поточного ремонту систем водо,- теплопостачання та водовідведення в квартирах будинків (за винятком загальнобудинкових стояків та ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах) надаються на договірних засадах; затведжено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.12). На послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено тарифи позивачем за адресою [ADDRESS] в розмірі 0,575 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири (а.с.13). З розрахунку особового рахунку 23718 вбачається, що відповідачам нараховано з 01.04.2010 року до сплати 82,17 грн. згідно додатку №1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно рішення виконкому міської ради від 23.03.2010 року №195/5 (а.с.14), та станом з 01.07.2018 року нараховано до сплати 182,43 грн згідно рішення виконкому міської ради №245/10 від 29.05.2018 року (а.с.16). Рішенням №245/10 від 29.05.2018 року призначено позивача ПП «Регіон-Центр» управителем багатоквартиних будинків житлового фонду м.Чернівці, без зазначення адреси будинків ( а.с.15). Із прибутково-видаткових накладних складу ПП «Регіон-Центр» від 20.08.2018 року, 24.05.2018 року, 26.01.2018 року, 18.12.2017 року, 28.07.2017 року, 21.06.2017 року, 14.06.2017 року, 15.05.2017 року, 06.04.2017 року, 23.03.2017 року, 22.08.2016 року, 09.08.2016 року, 15.06.2016 року, 21.04.2016 року, 18.02.2016 року, вбачається, що виписувалися матеріали для ремонтних робіт і послуг, в будинку [ADDRESS] (а.с.17-31), проте позивачем у підтвердження проведення даних робіт, з відповідними акти прийому виконаних робіт не надано. Крім того, із обхідних робочих листів Виробничо-споживчого товариства «Житловик» вбачається, що лютому - березні 2016 року, квітні 2015 року за адресою [ADDRESS] проводилась перевірка стану димових та вентиляційних каналів житлового фонду ПП «Регіон-Центр», крім квартири №18 , в якій проживають відповідачі та інших квартир (а.с.32-35). Позивачем ПП «Регіон-Центр» за вивіз ТПВ фірмою «Альтфатер Чернівці» було сплачено 51709,71 грн., заборгованість станом на 01.06.2018 року становить 193396,13 грн. (а.с.36), що також підтверджується рахунком-фактурою від 31.05.2018 року (а.с.37). Також ПП «Регіон-Центр» сплатили ПП «Профілактика» за дератизацію приміщень за червень 2018 рік 1044,00 грн. (а.с.38-39), проте підписи відповідачів відсутні. Також позивачем замовлялися інші виконавці для надання послуг для проведення ремонтних робіт (а.с.40-41); нараховано витрати за оплату електроенергії (а.с.42); проводились сантехнічні роботи в період з 14.07.2014 року по 01.08.2018 року (а.с.73-74); проводились покрівельні, столярні роботи в період з 11.02.2015 року по 25.10.2018 року (а.с.74-75). 16.11.2016 р. за заявою ПП «Регіон-Центр» було виданий судовий наказ про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за оплату житлово- комунальних послуг в розмірі 6716,82 грн. та судові витрати в 689,0 грн., який ухвалою суду від 29.03.2017 р. був скасований (а.с.44).Оглянуті в судовому засіданні фотографії внутрішнього двору за адресою [ADDRESS] підтверджують зазначені обставини відповідачами, що ремонтні роботи за даною адресою не проводились, штукатурка в більшій частині фасаду відсутня, змита; зливні труби ржаві; в під`їзді ремонтні роботи не проводились, штукартурка обсипалась (а.с.57-63), позивачем неналежним чином проводиться утримання зазначеного будинку по [ADDRESS] . Наказом №55 від 10.12.2017 року ПП «Регіон-Центр» проведено перерахунок розміру плати за 2017 рік за надані в неповному обсязі послуги з дезінсекції (а.с.76). Згідно акта-претензії про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання в неповному обсязі від 31.01.2019 року споживачів, які проживають за адресою [ADDRESS], висловили претензії ПП «Регіон-Центр», уповноваженому виконавцю робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, щодо незадовільної якості послуг з управління цим будинком, утримання будинку та прибудинкової території, зокрема стосовно ненадання та надання не в повному обсязі наступних послуг: - послуг з прибирання прибудинкової території (незадовільної якості восени, влітку, не надання взимку), покрівлі від снігу та бруду (ненадання упродовж останніх 3 років); - технічні огляди, позачергові огляди та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення, зливової каналізації, електропостачання (ненадання та надання не в повному обсязі упродовж останніх 3 років ); - заміна перегорілих електроламп (ненадання упродовж останніх 3 років ); поточний ремонт внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, фундаменту, інших бетонних та дерев`яних конструкцій (ненадання упродовж останніх 3 років); - дератизація та дезінсекція у підвальних приміщеннях (ненадання упродовж останніх 3 років); технічний огляд димовентиляційних каналів (ненадання упродовж останніх 3 років). Висловили також претензію стосовно того, що до них, як до споживачів, не доведено графіки прибирання прибудинкової території, проведення технічних оглядів внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, зливової каналізації, дератизації, дезінсекції, електричних мереж та електрообладнання, технічних оглядів конструктивних елементів будинку, димовентиляційних каналів, плани ремонтів інженерних внутрішньобудинкових мереж у період: січень 2016 року - січень 2019 року. У зв`язку з чим просили виконавця позивача - ПП «Регіон-Центр»- усунути зазначені порушення та провести перерахунок розміру плати за управління та утримання будинку (а.с.83-84). Відповідачем [PERSON] та іншими мешканцями будинку за адресою [ADDRESS] неодноразово направлялися позивачу виклики, якими просили направити представника для складання акта-претензії (а.с.85-89), у відповідь на який позивачем надано відповідь, згідно якої претензія частково задоволена, вимога провести перерахунок послуг за період з 2016 року по 2018 рік відхилена, по послугам з прибирання прибудинкової території проведений перерахунок з прибирання снігу (його вивіз з прибудинкової території) під час опадів в січні 2019 року (а.с.99-100). У відповідності до акта №1723 від 24.01.2019 року проведено перевірку та прочищення димових та вентиляційних каналів комунальних побутових об`єктів, житлових та громадських будинків за адресою [ADDRESS] (а.с.104). За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Між сторонами не укладено договір про житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно ст. 29 цього ж Закону Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Про наведене вказується в правових позиціях ВС (справа № 638/11034/15-ц; провадження № 61-30699 св 18. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 року №970 затверджено Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі. Відповідно до пункту 11 зазначеного Порядку, у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 2.Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов`язаних з наданням послуг, у зв`язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією. У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Належним доказом наявності перерв в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі може бути акт-претензія споживача. Проте, як встановлено судом, позивач визнав частково акт-претензію від 31.01.12019 року, проте перерахунок не було проведено. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів. Вимоги ст. 13 цього Закону визначають, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зазначений у Додатку до вказаного Порядку. Крім того, під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири. Відповідно до ст. 14 цього ж Закону Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно, встановлених в засіданні обставин і досліджгного розрахунку заборгованості (а.с.8-10) відповідачі не проводять оплату за послуги по утриманні житлового будинку та прибудинковій території, в результаті чого станом на 09.11.2018 року в них виникла заборгованість за період з січня 2005 року по жовтень 2018 року в сумі 8531,13 грн. При зверненні до суду позивач просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2005 року по жовтень 2018 року на користь ПП « Регіон-Центр», посилаючись на те, що вони надавали зазначені послуги в цей період. (а.с.139-149). Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин, зокрема, з розрахунку, наданого позивачем не вбачається призначення платежів відповідачів; квитанцій на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу позивачем не надано в підтвердження заявлених вимог, в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити нічого, як і підтвердив допустимими і належними доказами сплату певної частини боргу за означений вище період, натомість суду надав прибутково - видаткові накладні в спростування доводів представника відповідача, адвоката Ноцького О. щодо неналежного надання послуг. (а.с. 17-41). Таким чином, під час судового розгляду обгрунтованість вимог позивача щодо нарахування оплати споживачам (відповідачам по спаві), за послуги не знайшла свого підтвердження, оскільки позивачем не було надано доказів надання послуг та розрахунку правильності нарахованої оплати, отже судом не досліджувалось питання правильності розрахунку ПП Регіон Центр, за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Що стосується заявленого клопотання про застосування строку позовної давності, суд зважає на наступне. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від сплину позовної давності (що й вчинив суд відкривши провадження у справі). У правовому висновку Верховного суду України від 21.01.2015 р., зробленому по справі № 6-214цс14 зазначено, що ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв`язку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 р. по справі № 6-42505св14). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова оплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини боргу (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі за № 6-43цс17 і є обов`язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України. З розрахунку проведеного станом на 09.11. 2018 року, за період з 01.01. 2005 року по 31.12. 2018 року оплати відповідачем частково проводилися (а.с. 8-10). В обґрунтування доводів представника позивача у відповіді на відзив про те, що 16.11. 2016 року за заявою ПП Регіон Центр було видано Шевченківським районним судом м. Чернівці судовий наказ, який був скасований в подальшому, жодного посилання на докази не зазначено, даний судовий наказ не було суду представлено. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що при звернені до суду з позовом, позивачем пропущений строк встановлений ст.257 ЦК України, поважності причин представник позивача пропуску строку звернення до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.213 ЦПК 2004 року рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно й усебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В Україні визнається й діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд. Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33). Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed