Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті Житомирі звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.08.2008 року між [PERSON] та ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", був укладений кредитний договір № 52108С65, згідно умов якого було надано кредит у сумі 10 000,00 доларів США з кінцевою датою повернення 06.08.2015 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором поручителем виступив [PERSON] згідно договору поруки №52108Р13 від 07.08.2008 року. 15.06.2009 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі №2-н-1561/09 видано судовий наказ про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості в сумі 79 547,77 грн. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вказаним судовим наказом Корольовського районного суду м. Житомира охоплюється заборгованість боржника станом на 13.05.2009 року включно. На даний час наказ Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2009 року не виконано. Станом на 16.12.2014 року прострочена заборгованість за основним боргом по договору становить 9 588,93 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 16.12.2014 року становить 151 125,20 грн., заборгованість за процентами по договору становить 5 661,99 доларів США , що еквівалентно 89 235,13 грн.. Відповідно до п.п.2.5.1 договору проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. Позичальник зобов'язаний в останній день погашення кредиту погасити проценти за користування кредитом та інші платежі за цим договором. Згідно наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2009 року стягнуто нараховані проценти за користування кредитом по 13.05.2009 року. Відповідно до п.п.2.2.1 договору позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користуванням кредитом у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки на рівні 17,55 % річних. Відповідно до п.2.4.2 договору у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку надання та погашення кредиту за договором, процентів та платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентам та платежам за цим договором у повному обсязі. Пеня за порушення строків погашенн процентів за кредитним договором становить 15 857,72 грн. (за період з 16.12.2013 року по 16.12.2014 року). Пеня за порушення строків погашення кредиту становить 30 635,96 грн. (за період з 16.12.2013 року по 16.12.2014 року). Відповідно до п.6.1 договір набуває чинності з дати його підписання повноваженим представником банку та позичальником, набуття чинності усіма правочинами, спрямованими на забезпечення зобов'язань позичальника за договором, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору. Згідно п.7.4 договору поруки дія договору поруки припиняється після повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно 07.08.2008 року між ним та ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" укладено кредитний договір №52108С65. Згідно п.2.2.1 договору передбачено, що позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки 17,55 %. Однак, у наданому позивачем розрахунку розмір процентної ставки становить 19,55 %, що свідчить про зміну умов договору. Жодних повідомлень про збільшення розміру процентної ставки відповідач не отримував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 07.08.2008 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 52108С65, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 доларів США на споживчі цілі з кінцевою датою повернення 06.08.2015 року (а.с.7-10). Як вбачається з п.2.2.1 кредитного договору позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користуванням кредитом у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки на рівні 17,55 % річних. У разі невиконання позичальником будь-яких умов, визначених п.п.2.8.3, 2.8.4 та 3.3.2 цього договору (щодо страхування та надання звітності), ненадання до банку документів щодо цільового використання кредиту відповідно до п.п.3.3.1 цього договору, якщо таке цільове використання кредиту передбачено умовами цього договору, з 1-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому позичальником порушено або не виконано вищезазначені умови, процентна ставка за кредитом збільшується на 2,00% річних від ставки, визначеної цим пунктом у порядку, визначеному цим договором. Згідно п.6.5 кредитного договору будь-яке повідомлення, що надсилається згідно з цим договором, повинно подаватися у письмовій формі з дотриманням відповідних процедур при доставці особисто, поштою, телексом чи факсом на адресу відповідної сторони. Також 07.08.2008 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] був укладений договір страхування №550130589, п.3.2 якого визначено періоди страхування (а.с.70-72). Зобов'язання за кредитним договором № 52108С65 від 07.08.2008 року забезпечено договором поруки №52108Р13 від 07.08.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] (а.с.14-15). Згідно п.7.4 договору поруки дія договору поруки припиняється після повного виконання основного зобов'язання. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як вбачається з судового наказу від 15.06.2009 року у цивільній справі №2н-1561/09 з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" стягнуто заборгованість в сумі 79 547,77 грн., судовий збір в сумі 397,70 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 43,75 грн. (а.с.19). Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. 20.02.2012 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] направлено письмові вимоги та повідомлено, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов п.2.8 кредитного договору банком відповідно до п.2.2.1 буде збільшено процентну ставку на 2,00 % річних від діючої ставки, що становитиме 19,55 % річних, що підтверджується копією вимоги та витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції (а.с.73, 74-76). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON] за кредитним договором №52108С65 від 07.08.2008 року станом на 16.12.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 135 728,81 грн. (а.с.16), що також підтверджується і виписками по рахунку [PERSON] (а.с.44-47, 52). Таким чином, оскільки відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та не сплачував своєчасно кредит та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого має заборгованість перед банком і розмір заборгованості відповідачем не спростовано; боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, тому позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 135 728,81 грн. підлягає задоволенню. Оскільки згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, відповідач заяви про зменшення розміру пені не подав, а тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved