Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 2000 доларів США. На обгрунтування вимог у позові зазначає, що 12.02.2014 року відповдач отримав від нього в борг зазначену суму, яку зобов"язався повернути протягом двох місяців, на підтвердження чого надав розписку. Проте, взятих зобов"язань не виконує, грошей не повернув, від зустрічей ухиляється. [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує (а.с.27). Відповідач [PERSON], який визнаний рішенням Конотопського міськрайонного суду від 20.11.2003 року безвісно відсутнім (а.с.22) про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом оголошення у пресі (а.с.26,28-29). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неопадотковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормами ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За приписом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із представленої розписки вбачається, що 12.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав 2000 доларів США строком на два місяця взявши на себе зобов"язання по поверненню коштів (а.с.4). Проте, до теперішнього часу не здійснив жодного платежу, що є підставою для примусового стягнення заборгованості. У той же час відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19.02.1993 р. №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 30.05.2007 р. №200, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2007 р. за №656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29.12.2000 р. №520, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.02.2001 р. за №152/5343) та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов"язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов"язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, при стягненні грошової суми в іноземній валюті слід зазначити про конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Outcome: partial