Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "НАСК "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 06.04.2013 року в м.Києві сталась ДТП за участю автобуса «І-VAN» д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «Ірпінське АТП 13250» та був під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Skoda» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 15.05.2013 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки відповідальність власника автомобіля, з вини якого сталась ДТП, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/ 4221320 від 09.07.2012 року була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", позивачем 03.06.2013 року було подано заяву про страхове відшкодування, на підставі якої відповідачем було прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 6365 грн. 41 коп., про що видано розрахунок страхового відшкодування від 04.06.2013 року. Однак, станом на день подання позову до суду позивач не отримав від відповідача суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду та просити стягнути з страховика 6365 грн. 41 коп. страхового відшкодування, 906 грн. 33 коп. пені та ПДВ у сумі 733 грн. 33 коп. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач ВАТ «НАСК «Оранта» свого представника не направив, однак подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги визнав частково, зокрема, у позовних вимогах про стягнення з відповідача суми пені та суми податку на додану вартість просив суд відмовити, у решті вимоги позову - визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що водій [PERSON] 06.04.2013 року о 16.35 год. рухаючись по просп. Перемоги, 100 в м.Києві, керуючи автобусом «І-VAN» д.н.з. [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Skoda» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 15.05.2013 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9). Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між власником автобуса «І-VAN» д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Ірпінське АТП 13250» та ВАТ «НАСК «Оранта» 09.07.2012 року укладено договір у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/ 4221320 (а.с.5). Строк дії полісу охоплює період з 11.07.2012 року по 10.07.2013 року. Страховим випадком за умовами вказаного полісу є подія, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 04.06.2013 року, пошкодження транспортного засобу ««Skoda» д.н.з. [NUMBER] ВАТ «НАСК «Оранта» визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 6365 грн. 41 коп. (а.с.10 зворот). Згідно ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст.992 ЦК України). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Внаслідок того, що відповідачем вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня за період: з 03.09.2013 року по 08.08.2014 року у сумі 906 грню 33 коп., яка розрахована з огляду на кількість днів прострочення у 337 днів, подвійну облікову ставка НБУ на час виникнення заборгованості і до 14.04.2014 року - 13% річних, з 15.04.2014 року і до 16.07.2014 року - 19% річних, з 17.07.2014 року - 25% річних. Стосовно вимоги [PERSON] про стягнення зі страховика ПДВ у сумі 733 грн. 33 коп., то вона підлягає відхиленню з огляду на наступне. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Встановлено, що позивач просить стягнути страхове відшкодування, а також ПДВ безпосередньо на свою користь (на свій рахунок), доказів того, що він (позивач) є зареєстрованим платником ПДВ суду не надано, також суду не надано документальних доказів оплати проведення ремонту зареєстрованим платником ПДВ. У свою чергу з видаткової накладної від 23.04.2014 року вбачається, що [PERSON] придбав за 4000 грн. 00 коп. (у т.ч. ПДВ 733 грн. 33 коп.) капот, однак з цієї накладної не вбачається, що це за копот, до якої моделі траспортного засобу він призначений, якої марки транспортного засобу тощо. (а.с. 21). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування частково, а тому позовну заяву необхідно також задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial