Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25.02.2015 року вона придбала чотири банки товару - харчового продукту "Лактомарин" вартістю 3200,00 грн. Позивач стверджувала, що після прийому "Лактомарину" їй стало погано, її організм не сприйняв даний продукт, викликав у неї нудоту, порушення травлення та алергічну реакцію. [PERSON] вказала, що вона звернулася до лікаря, здала відповідні аналізи, якими підтвердилося перевищення бактерій в її організмі, у зв'язку з чим позивач змушена була лікуватися. [PERSON] зазначила, що вона в телефонному режимі звернулась до відповідача з проханням повернути їй кошти за придбаний неякісний продукт, проте отримала відповідь, що "Лактомарин" поверненню не підлягає. Позивач також вказала, що за захистом свого порушеного права як споживача вона неодноразово зверталась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Прокуратури Оболонського району м. Києва. Також вона зверталась до Міністерства охорони здоров'я України, на що 22.07.2015 року їй була надана відповідь №05.01-20/Д-6311/7762-зв, якою роз'яснено, що для призначення належного лікування необхідна кваліфікована консультація лікаря на особистому прийомі, а не у телефонному режимі; Міністерство охорони здоров'я України для запобігання введення в оману населення під час реклами харчових продуктів для спеціального дієтичного споживання, функціональних продуктів та дієтичних добавок поінформувало відповідні контролюючі органи щодо додержання законодавства про рекламу, окрім цього були проведені наради з правоохоронними органами; інформація з приводу питання позивача була перенаправлена до Генеральної прокуратури України та МВС України. Крім того, як стверджувала позивач, харчовий продукт "Лактомарин" був доставлений на її адресу кур'єром, разом з товаром була надана рекомендація по застосуванню, проте не було надано жодного документу, який підтверджував би якість придбаного товару, хоча цей продукт має особливі умови зберігання (в холодильнику). Таким чином, позивач вважала, що відповідачем порушено її права, гарантовані Законом України "Про захист прав споживачів". З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 3200,00 грн., а також 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. За приписами ст.675 ЦК України товар який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що згідно товарного чеку від 25.02.2015 року позивач (покупець) отримала товар - харчовий продукт "Лактомарин", претензій щодо отриманого товару та щодо виконання відповідачем (продавцем) своїх обов'язків не мала (а.с.8). Ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено перелік даних, які має містити інформація про продукцію, а саме: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об'єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" інформація, передбачена ч.1 ст.15 вказаного закону, доводиться до відома споживачів у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Судом встановлено, що визначена ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" інформація (в тому числі щодо якості продукції та умов її зберігання) була належним чином доведена відповідачем до відома позивача у спосіб, передбачений ч.2 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме шляхом розміщення відповідних даних на етикетці оригінальної упаковки харчового продукту "Лактомарин" (а.с.38). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві щодо ознак порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" при укладанні договору на відстані. За результатами розгляду даного звернення [PERSON] листом від 19.05.2015 року №762/Д-762-15 повідомлено, що відповідно до санітарно-епідеміологічного висновку від 09.06.2011 року №05.03.02-03/61589 встановлено, що придбаний нею товар "Лактомарин" є функціональним харчовим продуктом, тобто продовольчим товаром. У даній відповіді зазначено, що підстави для застосування до суб'єкта господарської діяльності штрафних санкцій, передбачених ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів", відсутні (а.с.11-12,14). Крім того, судом встановлено, що позивач зверталась також до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу можливих неправомірних дій зі сторони посадових осіб СПД-ФО [PERSON], на що їй було надано відповідь, де зазначено, що між нею та СПД-ФО [PERSON] виникли цивільно-правові відносини, що пов'язані з борговими зобов'язаннями, які регулюються та відносяться до компетенції судів шляхом подачі цивільного позову (а.с.13). Окрім цього, позивач зверталась до Міністерства охорони здоров'я України щодо неправомірних дій осіб, що реалізують населенню дієтичні добавки, як лікарські засоби, на що їй листом від 22.07.2015 року №05.01-20/Д-6311/7762-зв була надана відповідь, що для призначення належного лікування необхідна кваліфікована консультація лікаря на особистому прийомі, а не у телефонному режимі (а.с.14,25). У згаданому листі вказано, що з метою запобігання введення в оману населення під час реклами харчових продуктів для спеціального дієтичного споживання, функціональних харчових продуктів та дієтичних добавок Міністерством поінформовано всі відповідні органи контролю щодо додержання законодавства про рекламу. Інформація з даного питання була направлена Міністерством охорони здоров'я України до Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України. Позивач також стверджувала, що 10.06.2015 року вона звернулась до відповідача з письмовою вимогою повернути сплачені за неякісний продукт кошти, однак в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія такої письмової вимоги. За приписами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-03/61589 від 09.06.2011 року, виданим Державною санітарно-епідеміологічною службою МОЗ України, функціональний харчовий продукт "Водорості бурі гомогенізовані (ламінарія - гель охолоджений) "Лактомарин" відповідає встановленим медичним критеріям безпеки/показникам (в тому числі, але не виключно, "мікробіологічні показники - в нормі", "патогенні мікроорганізми - відсутні" тощо) та вимогам діючого санітарного законодавства України і за умови дотримання вимог цього висновку може бути використаний в заявленій сфері застосування (а.с.36). Необхідними умовами використання/застосування та зберігання є збереження "Лактомарину" в оригінальній упаковці виробника при температурі від 0 до + 4 °С, після відкриття упаковки продукт має бути вжитий протягом 20 діб. Крім того, належна якість харчового продукту "Лактомарин" підтверджується звітом за результатами робіт для потреб державної санітарно-епідеміологічної експертизи №30.2/2873 від 08.06.2011 року, складеним ДУ "Інститут гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва Академії медичних наук України" (а.с.37). Таким чином, відповідачем надано докази на підтвердження відповідності якісних показників харчового продукту "Лактомарин" вимогам чинного законодавства України. Посилання позивача на той факт, що незадовільний стан її здоров'я після прийому "Лактомарину" пов'язаний саме з вживання даного харчового продукту, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Наявність алергічної реакції, про яку зазначає [PERSON] у своєму позові, не підтверджена жодними належними доказами (зокрема, висновком лікаря, медичною документацією тощо). Форма документу з аналізами позивача, додана до позовної заяви (враховуючи те, що у згаданому документі наявне місце для його зазначення), не містить клінічного діагнозу; зазначені в аналізі цифри із показником рівня білка (г/л), питомої ваги - не можуть бути належним підтвердженням хвороби чи негативного стану організму (зважаючи на те, що показники можуть бути індивідуальними та відрізнятись від норми) (а.с.10). Окрім цього, відсутність спеціальних (медичних) знань не дає можливості зробити висновок про наявність хвороби чи відхилення від життєвих показників. Також зазначення в аналізі позивача помітки "багато бактерій" не містить достатньої інформації для того, щоб зробити висновок про наявність певної хвороби, так як невідомо, чи вказані бактерії є корисними для організму (як показник оздоровлення організму), чи патогенними (що є ознакою хвороби). Окрім цього, симптоми, на які посилається [PERSON] (нудота, алергічні реакції, погані аналізи тощо), враховуючи вік позивача (91 рік), можуть бути наслідком різних причин, в тому числі (але не виключно) наявності хронічних захворювань, санітарно-гігєнічних умов проживання, особливостей харчування та зберігання продуктів харчування, віковими змінами здоров'я позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем свої вимог та відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між негативними симптомами, на які вказує [PERSON] (несприймання організмом певних продуктів, нудота, порушення травлення, алергічна реакція, підвищений рівень бактерій в організмі позивача), та прийманням харчового продукту "Лактомарин". Крім того, слід звернути увагу на те, що на етикетці оригінальної упаковки харчового продукту "Лактомарин" зазначені наступні протипоказання для його прийому: стани, при яких протипоказано препарати йоду, підвищена чутливість до препаратів йоду, індивідуальна чутливість до компонентів продукту. Перед початком прийому рекомендується проконсультуватися у лікаря (а.с.37). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 29.09.2004 року перебуває на обліку у поліклініці №1 Оболонського району м. Києва з діагнозом багатовузловий зоб ІІІ-ІV ступенів, тіреотоксикоз (який характеризується гіперфункцією щитовидної залози), що підтверджується відповідною довідкою (а.с.48). Таким чином, купуючи харчовий продукт "Лактомарин", позивач знала про наявність у неї вищезгаданого захворювання, та враховуючи зазначені на етикетці даного продукту протипоказання, все ж таки придбала його та почала вживати, знехтувавши тим, що прийом даного продукту не рекомендований до вживання при гіперфункції щитовидної залози. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., то вони також є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. П.2 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Згідно з вимогами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. П.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 року №5 передбачено, що при вирішенні вимог позивачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних та фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Аналізуючи вказані законодавчі норми, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вимог про стягнення моральної шкоди без встановлення необхідних фактів та обставин, а саме наявність моральної шкоди, протиправна поведінка заподіювача, докази, на підставі яких можна зробити такі висновки, та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями та шкодою. [PERSON] не надано доказів на підтвердження завдання їй відповідачем моральної шкоди, не надано обгрунтування розміру заявленої моральної шкоди, відповідного розрахунку чи будь-яких інших об'єктивних підстав для визначення розміру моральної шкоди. Ст.60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. [PERSON] в силу ст.60 ЦПК України не наведено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем її цивільних прав та інтересів. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову у зв'язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 11, 15, 16, 23, 655, 673, 675, 1167 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: dismissed