Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

16 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньок, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), до їх повноліття. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та розвитком дітей, проживає окремо від нього з доньками, отримує аліменти на дітей, які витрачає на власні потреби. Вже понад шість місяців діти проживають разом з ним та перебувають на його повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, їх потребами не опікується. Він працює, має стабільний дохід, діти проживають разом з ним, для них створені всі необхідні умови для занять і відпочинку. Просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини його доходу, згідно виконавчого листа №2-384/09 від 10 лютого 2009 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, у строк, наданий судом, відзив на позовну заяву не надала, про дату розгляду справи була належним чином повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, оскільки станом на 19 червня 2019 року на виконанні у Петропавлівському РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебувають та не перебували виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 28 серпня 2004 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2009 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньок, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), до їх повноліття. Актом №346 від 19 квітня 2019 року ПП "Комунальщик-3" підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] без реєстрації проживають [PERSON] , [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження. Заявою [PERSON] , 2004 року народження, підтверджується, що вона та її рідна сестра - [PERSON] , 2007 року народження, проживають з 08 грудня 2018 року разом з батьком - [PERSON] . Їх мати - [PERSON] з ними не проживає, їх не утримує та не відвідує. На сьогоднішній день вона бажає проживати разом з батьком. Висновком органу опіки та піклування - виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року підтверджується, що, враховуючи інтереси малолітньої дитини - [PERSON] , доцільним є визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком - [PERSON] . Мати дитини з грудня 2018 року проживає в м [ADDRESS] , отримує аліменти з позивача [PERSON] на утримання двох дітей, які витрачає на власні потреби. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно ч.ч. 2-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд приходить до наступного. Як випливає з фактичних обставин справи, діти проживають разом з батьком, який має самостійний стабільний дохід, займається їх вихованням, створив всі належні умови для їх життя, виховання та розвитку, що встановлено під час обстеження, проведеного органом опіки та піклування. Тобто, на даний час діти забезпечені необхідними умовами проживання, для них батьком створені належні умови для проживання. Згідно ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз\~зазначених положень\~закону свідчить\~про те,\~що припинення\~стягнення аліментів\~можливим є\~у тому\~випадку,\~коли одержувач\~аліментів,\~наприклад,\~мати дитини\~не витрачає\~отримувані нею\~аліменти на\~дитину або\~діти проживають\~із батьком.\~У такому\~випадку відбувається\~припинення стягнення\~аліментів на\~ім`я\~одержувача аліментів\~-\~матері дитини.\~При цьому\~обов`язок\~батька -\~платника аліментів\~утримувати дитину\~не припиняється. Судом встановлено, що діти припинили проживати з матір`ю і почали проживати з батьком та перебувають на його утриманні. У зв`язку з чим, стягнення аліментів на користь відповідача не буде сприяти забезпеченню інтересів дітей, а навпаки, погіршить їх забезпечення необхідними для життя та розвитку речами. У той час, як звільнення позивача від обов`язку сплачувати аліменти на користь відповідача, відповідатиме інтересам дітей. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та припинення стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. \~ \~ \~ \~Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при пред`явленні позову до суду, в розмірі 768,40 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved