Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» про розірвання кредитного договору та стягнення коштів. В обгрунтування завлених вимог вказує на те, що 24 липня 2012 року між нею як Замовником та фізичною особою - підприємцем [PERSON] як Виконавцем ( надалі ФОП [PERSON] ) було укладено договір індивідуального замовлення № 1., за умовами якого [PERSON] зобов'язався надати їй як замовнику послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору ( металопластикові вікна та двері ) вартістю 4500 грн. без урахування доставки та монтажу, в строк 60 діб з моменту підписання Договору, а вона як Замовник зобов'язалася оплатити вартість товару. 24.07.2012 року між нею та ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» укладено договір про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у сумі 4635 грн. терміном на 36 місяців з 24 липня 2012 року по 23 липня 2015 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,12% річних для придбання метапластикових вікон шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] На виконання умов договору споживчого кредиту вона повністю погасила кредитні зобов'язання перед Банком із врахуванням процентів, про що свідчить видана ПАТ „АКЦЕНТ БАНК" довідка № 4000 від 16.10.2012 року та платіжні чеки - квитанції: ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК" від 05.10.2012 року на суму 4453, 24 грн. та управління Ощадбанку № 3 від 14.08.2012 року на суму 304 грн. і № 1 від 12.09.2012 року на суму 304 грн. Загалом, вона сплатила Банку -- 5061, 24 грн. Проте, виконавець ФОП [PERSON] зобов'язання за договором не виконав, товар їй як замовнику не передав, а тому вважає, що нею укладено оспорюваний кредитний договір під впливом обману. Тому посилаючись на ст.ст.626, 629, 631, 651, 653, 849, 865 ЦК України, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" просить суд розірвати договір про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року та стягнути з відповідача безпідставно отримані ним кошти у сумі 5061, 24 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала та подала суду письмове заперечення в якому зазначає, що договір про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року був укладений позивачем на засадах вільного волевиявлення, та сторонини дійшли згоди щодо порядку надання кредиту та умов його поверння, кредит був наданий позивачу у встановленому законом порядку. Важає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 24 липня 2012 року між [PERSON] як Замовником та фізичною особою - підприємцем [PERSON] як Виконавцем ( надалі ФОП [PERSON] ) було укладено договір індивідуального замовлення № 1. за умовами якого виконавець фізична особа - підприємець [PERSON] зобов'язався надати Замовнику послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору ( металопластикові вікна та двері ) вартістю 4500 грн. без урахування доставки та монтажу, а Замовник зобов'язалася оплатити вартість товару. Згідно п. 2.1 даного договору сторони визначили, що строк виконання замовлення становить 60 діб з моменту підписання Договору. З метою отримання коштів для оплати замовлених віконних конструкцій 24.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» укладено договір про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008 ( Далі Договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у сумі 4635 грн. терміном на 36 місяців з 24 липня 2012 року по 23 липня 2015 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,12% річних для придбання метапластикових вікон, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови. Отже, підписавши договір про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року, позичальник погодилася з усіма його умовами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до п.9 Договору кредитні кошти були перераховані ПАТ "ОТП Банк" поточний рахунок ФОП [PERSON] Таким чином, кредитодавець належним чином виконав свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту від 24.07.2012 року № AN3TRХ84800008, своєчасно та у повному обсязі надавши кредитні кошти. За умовами ч.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Кредитодавець зобов'язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше, ніж протягом семи днів. За кожний день затримки повернення споживачу коштів, сплачених ним згідно з договором про надання споживчого кредиту понад установлений строк (сім днів), споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка суми, належної до повернення кредитодавцем. З аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що споживач вправі відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту лише за умови одночасного повернення коштів, отриманих за договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з письмовим повідомленням про відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту за договром № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року, не зверталася. Як вбачається з довідки №4000 виданої ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» від 16.10.2012 року, [PERSON] повністю погашений кредит за договром № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року. За умовами ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору Ст.60 ЦПК України на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження істотного порушення ПАТ "АКЦЕНТ БАНК" умов договору про надання споживчого кредиту № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року, що є підставою для розірвання договору відповідно до положень ст.651 ЦК України. Посилання позивача на те, що оспорюваний договір споживчного кредиту був укладений нею під впливом обману по відношенню до споживача слугує підставою для визнання договору недійсним, а не для його розірвання, однак такі вимоги позивачем не заявлялись. Також суд вважає безпідставними позовні вимоги, щодо стягнення коштів в сумі 5061,24 грн. в обгрунтування яких позивач посилалася на те, що вона не отримала послуг на оплату яких отримала кредит, а тому сплачені нею кошти на погашення кредиту відповідач набув майно без достатньої правової підстави і зобов'язаний його повернути. Відсутність правової підстави означає, що набувач повинен збагатитись за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом. Оскільки відповідач отримав кошти в сумі 5061,24 грн., сплачені йому позивачем в рахунок погашення кредиту, з достатньої правової підстави, а саме: відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту від 24.07.2012 року, тому позовні вимоги простягнення коштів до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для розірвання договору про надання споживчого кредиту за договром № AN3TRХ84800008 від 24.07.2012 року та стягнення з відповідача в користь позивача коштів в сумі 5061,24 грн. відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed