Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.01.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.03.2018 між ним та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06.00502.003729752, згідно якого позивачем отримано кредит в сумі 47652 грн на поточні споживчі потреби. 21.04.2020 приватним нотаріусом на підставі заяви АТ «Ідея банк» було вчинено виконавчий напис за № 657 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 165822,71 грн,, а постановою від 22.09.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Вважає, що заявлена банком сума боргу за кредитним договором №Z06.00502.003729752 від 20.03.2018 не є безспірною та не відповідає умовам договору, тому не може стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В позовній заяві просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21.04.2020 приватним нотаріусом Остапенком Є.М. за № 657 про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк». Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.01.2021 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем АТ «Ідея Банк» 15.02.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 31.01.2018 між [PERSON] та банком укладено кредитний договір № Z06.00502.003612302, за умовами якого позивачу надано кредит на суму 120000 грн зі сплатою відсотків з обов`язком позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно згідно з рафіком. Відповідач вказував, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, [PERSON] зобов`язань не виконував, станом на 10.03.2020 у нього утворилася заборгованість в розмірі 163922,71 грн, у зв`язку з чим АТ «Ідея банк» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, надавши приватному нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. В задоволенні позовної заяви просив відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 17.02.2021 подав до суду свої письмові пояснення до позовної заяви [PERSON] та завірені коштів документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. В своїх письмових поясненнях приватний нотаріус зазначив, що 21.04.2020 до нього звернувся представник АТ «Ідея Банк» з заявою про вчинення виконавчого напису, додав до заяви необхідний перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором № Z06.00502.003612302. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 31.01.2018 між [PERSON] та відповідачем АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z06.00502.003612302 (а.с. 96-98), а не договір № Z06.00502.003729752 від 20.03.2018, як зазначив позивач в поданій до суду позовній заяві. За умовами кредитного договору № Z06.00502.003612302 позивачу надано кредит на суму 120000 грн зі сплатою відсотків з обов`язком позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно згідно з рафіком. Також встановлено, що 21.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за заявою АТ «Ідея Банк» було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 657, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Ідея банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № Z06.00502.003612302 від 31.01.2018, укладеного між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 02.08.2019, в розмірі: 102442,03 грн -строковий основний борг; 8979,92 грн - прострочений основний борг; 14687,05 грн - простроченні проценти; 534,66 грн - строкові проценти; 3228,12 грн - строкова плата за обслуговування кредиту; 29736,96 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту; 4013,97 грн - пеня; 1900 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 165822,71 грн. Дослідженими в справі доказами встановлено, що при вчиненні виконавчого напису від 21.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 перевірено подачу відповідачем АТ «Ідея Банк» на обґрунтування вимог повного пакету документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. На спростування безспірності заборгованості позивач вказує лише на ту обставину, що кредит було отримано в розмірі 47652 грн, тому заявлена банком сума в розмірі 165822,71 грн не є безспірною та не відповідає умовам договору. Разом з тим, як встановлено дослідженими в справі доказами, 31.01.2018 між сторонами по справі було укладено кредитний договір № Z06.00502.003612302 на суму 120000 грн, а не на суму 47652 грн. Отримання позивачем кредитних коштів на суму 120000 грн підтверджено даними виписки по рахунку. Розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10.03.2020 здійснений у відповідності до умов кредитного договору, підтверджений виписками по рахункам, які були надані приватному нотаріусу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір від № № Z06.00502.003612302 від 31.01.2018 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Тому суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором та приходить до висновку, що розмір заборгованості позивача [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z06.00502.003612302 від 31.01.2018 станом на 10.03.2021 складає суму 163922,71 грн., яка і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, судом не встановлена така невідповідність, позивачем не надавалися докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором. Тому позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed