Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому на підставі ст.ст. 60, 70 СК України просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку А-І, загальною площею - 42,2 кв. м, житловою площею - 32,4 кв.м, з надвірними будівлями (спорудами): сараєм літ. "Б" площею 27,8 кв.м, навісом літ. "б" площею 4,2 кв.м, погрібом літ. "Пг" площею 7,2 кв.м, вбиральнею літ. "У" площею 0,9 кв.м, огорожею № 1-2, розташовані по [ADDRESS], придбаного в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вказане майно було придбано у 2004 році під час шлюбу з відповідачем за їх спільні кошти. Оскільки спільне життя між сторонами не склалося, то в кінці 2004 року вони припинили спільне проживання у зазначеному будинку та 08.09.2005 році шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області. Після припинення спільного проживання у спірному будинку позивач переїхала жити до своїх батьків, а відповідач залишився проживати у вказаному будинку. Про порушення своїх прав, як співвласника спірного майна, позивач дізналася у 2017 році, коли відповідач повідомив їй, що він має наміри оселитися у цьому будинку зі своєю новою сім'єю та не визнає її право на частку у ньому. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, судові витрати по справі просили покласти на відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи те, що з 11.08.2001 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08.09.2005 (а.с.7, 10, 16). [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с.8). Під час вказаного шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2004, посвідченого державним нотаріусом Путивльської державної нотаріальної контори Синьовид І.О. (зареєстровано в реєстрі за № 783), відповідачем [PERSON] було придбано у власність житловий будинок загальною площею - 42,2 кв. м, житловою площею - 32,4 кв.м, з надвірними будівлями (спорудами), що розташовані по [ADDRESS] (а.с.14,15). При посвідченні вказаного договору позивачем було надано відповідачеві письмову згоду на укладення вказаного правочину (а.с.43). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] підтвердила факт спільного проживання сторін, які були подружжям, разом з їх сином [PERSON] у спірному будинку у 2004 році. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю позивача. Сторони зареєстрували шлюб у 2001 році. Спірний будинок було придбано за рахунок коштів, які були зароблені відповідачем на заробітках, а також частину коштів на придбання вказаного будинку було надано нею особисто. Ремонт у вказаному будинку робила позивач, вона та її син. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а також витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 4000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved