Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, яким просить скасувати Наказ директора УМГ «Львівтрансгаз» № 147 від 27.04.2015 року «Про дисциплінарне стягнення» про оголошення [PERSON] догани, а також покласти на відповідача судові витрати. В обгрунтуванні позовних вимог позивач вказує, що догану йому було винесено за відвідування 17.03.2015 року з робочого комп'ютера мережі Інтернет, зокрема соціальних мереж та медіаресурсів. Порушення трудової дисципліни полягало в порушенні ним частин а, в, г, е пункту 3.2. "Правил внутрішнього трудового розпорядку, порушення вимог Наказу ПАТ «Укртрансгаз» від 30.07.2014р. №238, та невиконання Розпорядження УМГ «Львівтрансгаз» від 18.02.2011р. №7-р. Покладається на те, що йому не були відомі вимоги Наказу №238 від 30.07.2014р., а відвідування соціальних мереж та медіаресурсів здійснювалось згідно Інструкції користувача персонального комп'ютера, користувачів мережі Інтернет та Заявки про надання доступу до мережі Інтернет. Крім того, відвідування соціальних мереж здійснювалось після відкриття офіційних сторінок відповідача в соціальних мережах, та відповідного повідомлення із пропозицією підписатись на ці сторінки, яке було надіслано відповідачем на адресу робочої електронної поштової скриньки Позивача 18.11.2014року. На підставі наведеного просить задовольнити позов. У судовому засіданні позивач вимоги свого позову підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні, звертає увагу суду на неодноразові проступки з боку позивача, який у процесі виконання своїх трудових обов'язків порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку, вимоги Наказу ПАТ «Укртрансгаз» від 30.07.2014р. №238 та Розпорядження УМГ «Львівтрансгаз» від 18.02.2011р. №7-р. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав покази щодо обставин справи, згідно яких, останній вказує, що вони з позивачем неодноразово під час робочого часу через мережу Інтернет відвідували сайти соціальних мереж. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний, його слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.ст. 10; 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Так, як встановлено судом, наказ про дисциплінарне стягнення було винесено з урахуванням та на підставі наступних документів: службова записка начальника відділу обліку надання послуг із транспортування газу УМГ "Львітрансгаз" Осадчук Ю.В., службова записка начальника сектору обслуговування засобів автоматизації УМГ "Львітрансгаз" [PERSON] та пояснювальна записка позивача. Під час розгляду справи судом встановлено, що службова записка начальника сектору обслуговування засобів автоматизації [PERSON], в якій проводився детальний аналіз відвідуваності мережі Інтернет позивачем за 17.03.2015, базувалась на використанні звіту відвідуваності та його аналізу, зроблених за допомогою комп'ютерної програми ADVSoft. У даній записці зазначено, що у позивача, як користувача переважає HTML вміст, що свідчить про значний текстовий об'єм інформації, найбільш відвідуваними були сайти соціальних мереж та медіа ресурсів, а загальний час перебування в Інтернеті склав близько трьох годин. Ознайомившись з детальним аналізом, виконаним за допомогою комп'ютерної програми ADVSoft, суд не вбачає у ньому належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на факт порушення позивачем трудової дисципліни, оскільки на підставі такого неможливо остаточно виявити заявлені порушення, такий містить лише аналітику та характеристику узагальнюючої інформації стосовно даних всіх звернень з комп'ютера - як прямих, на які позивач мав вплив, так і непрямих, ініційованих програмним забезпеченням. Встановлене стверджено службовою запискою [PERSON], та його роз'ясненнями, які були надіслані позивачу на його робочу електронну пошту 29.05.2015р. При цьому, суду не надано фактичних даних про те, скільки фактично робочого часу було витрачено позивачем на відвідування мережі Інтернет. Відповідно, твердження відповідача, про те, що позивачем було витрачено близько трьох годин робочого часу на відвідування мережі Інтернет суд вважає голослівними та такими, що не підтверджені жодним чином. Роздруківку з історією відвідуваності, суд також розцінює, як неналежний доказ по справі, так, як така не містять інформації щодо фактичного часового проміжку перебування позивача у мережі Інтернет. Звіт відвідуваності, також не береться до уваги судом, як доказ обгрунтування позову, оскільки відображений в ньому час відвідування більшості сайтів часто обраховується секундами, що видається неможливим при одночасному перегляді двох і більше сторінок. Зокрема, згідно звіту відвідуваності, звернення до останніх семи адрес в мережі Інтрернет відбулось одночасно в 18:02:21 год. Позивач у свою чергу ствердив, що вказаний час він витратив на обробку комп'ютером запитуваної інформації, а не на відвідування сайтів. Твердження відповідача про використання позивачем мережі Інтернет після закінчення робочого дня, що не можна вважати порушенням трудової дисципліни. В підтвердження своїх тверджень щодо наявності таких фактів неодноразового порушення позивачем трудової дисципліни, відповідачем надало роздруківку з історією відвідуваності лише за 17.03.2015, що не підтверджує фактів, які мали місце і в інші робочі дні. Крім того, такі факти не містять конкретної фіксації порушень позивачем норм трудової дисципліни, оскільки згідно письмових матеріалів, які надано позивачем, 18.11.2014 року ПАТ «Укртрансгаз» відкрив свої офіційні соціальні сторінки та закликав працівників приєднатися до них. Суд критично оцінює свідчення свідка [PERSON], який попри свої покази щодо відвідування позивачем соціальних мереж, засвідчив, що позивачем не було порушено вимог Інструкції користувачів персонального комп'ютера та мережі Інтернет. Відтак, будь-яких належних доказів про використання позивачем мережі Інтернет, не пов'язаних з виконанням службових обовязків, суду надано не було. При винесенні наказу № 147 від 27.04.2015, про дисциплінарне стягнення відповідачем не було визначено конкретного порушення трудового законодавства, за яким він притягувався до дисциплінарної відповідальності за невиконання покладених на нього обов'язків бухгалтера. Суд бере до уваги і те, що в ході розгляду справи, на вимогу позивача у відповідача було витребувано докази підтвердження факту ознайомлення позивача з Наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 30.07.2014р. №238 та Розпорядженням УМГ «Львівтрансгаз» від 18.02.2011р. №7-р., в порушенні яких звинувачено позивача. Відповідач таких відомостей суду не надав, відповідно суд прийшов до висновку, що позивачу не були відомі зміст та вимоги даних документів. Позивачем у судових засіданнях доведено, що відповідачем притягнуто його до дисциплінарної відповідальності з надуманих підстав, які не відповідають дійсності, в той час як позивач за весь час роботи на підприємстві в повній мірі та належним чином виконував всі свої посадові обов'язки, визначені "Посадовою інструкцією" та дотримувався Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Укртрансгаз». Суд також взяв до уваги і той факт, що притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно ст. 148 КЗпП застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно службової записки від 24.04.2015 року перевірка проводилася протягом короткого проміжку часу, а саме 17.03.2015 року, саме цю дату можна вважати датою виявлення проступку. У період з 17.03.2015 - 27.04.2015 позивач перебував у відпустці 4 дні: з 18.03.2015 - 20.03.2015 та 23.04.2015. Як вбачається із матеріалів справи та доводів позивача строк застосування дисциплінарного стягнення у керівництва УМГ «Львівтрансгаз» був пропущений. З урахуванням наведеного суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved