Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 23.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/4041/81/39091, згідно якого банк надав [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі 14200.00 дол. США , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % річних, строком на 144 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк по 23.05.2020 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/4041/81/39091 від 23.05.2008 р., згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник , відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ " Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] - була укладена додаткова угода № 014/4041/81/39091 від 28.05.2009 року про зміну умов погашення кредиту, шляхом надання кредитних канікул , зміни строку погашення заборгованості. Вказує, що [PERSON], взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором не виконує. [PERSON] порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Претензію банку з вимогою дострокового виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, відповідачами залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 07.07.2015 року складає 12232.51 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ саном на 07.07.2015 року становить 260 135.30 грн., з яких: 9858.56 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 209651.12 грн. - заборгованість за кредитом; 762.38 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 16 212.69 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 930.76 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 19793.45 грн. - заборгованість за відсотками; 897.67 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 19089.76 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 1443.19 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 30690.73 грн. - пеня, яку ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" просило стягнути на його користь із відповідачів достроково в солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що у зв'язку з сімейними труднощами немали можливості вчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки, а коли з'явились до банку з метою погашення суми отриманого кредиту, їм було відмовлено в отриманні від них коштів та повідомлено, що справа про стягнення з них заборгованості за договором передана до суду. Заслухавши пояснення відповідачів, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4041/81/39091 згідно якого банк надав [PERSON], а остання отримала суму кредиту у розмірі - 14200.00 доларів США, зі сплатою 12,25 % річних за користування кредитними коштами, строком на 144 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк по 23.05.2020 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни передбачені умовами кредитного договору, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що стверджується кредитним договором №014/4041/81/39091 від 23.05.2008 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. / а.с. 23-37/. Відповідно до п. 1.1.2 кредитного договору відповідачу [PERSON] надавався споживчий кредит у розмірі - 13990,15 доларів США та на оплату комісії за надання кредиту в розмірі 209,85 доларів США. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 014/4041/81/39091 за яким останній зобов'язався перед позивачем відповідати в обсязі, що і позичальник, за належне виконання [PERSON] зобов'язань, визначених кредитним договором №014/4041/81/39091 від 23.05.2008 року. Пунктом 4.1 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному догоаору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов'язань в повному обсязі у відповідності до ч.1,2 ст. 554 ЦК України. Судом встановлено, що з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ " Райффайзен Банк Аваль" правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем - [PERSON] була укладена додаткова угода№014/4041/81/39091 від 28.05.2009 року про зміну умов погашення кредиту ( реструктуризацію), шляхом надання кредитних канікул, та зміни строку погашення заборгованості. ( а.с. 38-43) 24.04.2015 року позичальнику було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань №114-0-0-0-00/15-29563, якою було зобов'язано у 60 денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Проте вимога Банку відповідачем [PERSON] залишена без задоволення. Однак, у порушення умов кредитного договору [PERSON] , належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 07.07.2015 року в неї виникла заборгованість в розмірі 12 232.51 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ саном на 07.07.2015 року становить 260 135.30 грн., з яких: 9858.56 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 209651.12 грн. - заборгованість за кредитом; 762.38 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 16 212.69 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 930.76 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 19793.45 грн. - заборгованість за відсотками; 897.67 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 19089.76 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 1443.19 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ станом на 07.07.2015 року становить 30690.73 грн. - пеня, що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи. Відповідачі не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України. 24.04.2015 року поручителю [PERSON] було надіслано вимогу про виконання грошових зобов'язань №114-0-0-0-00/15-29564, якою було зобов'язано протягом п'яти банківських днів погасити суму заборгованості. Проте вимога банку залишена відповідачем без задоволення. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.2.1 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувалася здійснювати погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту, погашати відсотки за користування кредитом. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до п.16.3 вказаного кредитного договору у разі порушення відповідачем [PERSON] строків виконання грошових зобов'язань останній зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов кредитного договору №014/4041/81/39091 від 23.05.2008 року та додаткової угоди до договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалася надавати банку щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до п. 9.1 Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи відповідно до договору. Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання , то у позивача виникло право вимагати достроково від боржника повернення кредитних коштів. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує належним чином то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя достроково повернення кредитних коштів в солідарному порядку. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON], [PERSON] достроково в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором №014/4041/81/39091 від 23.05.2008 р. є обґрунтованими і підлягають до задоволення з мотивів викладених вище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved