Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить: - у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 494-Т-99 від 31 березня 2008 року у розмірі 10\~761\~878 грн. 20 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, загальною площею 0 4,4496 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, на території Калинівської селищної ради, що належить на праві приватної власності [PERSON] Назему та підтверджується державним актом серії ЯЕ № 811576, виданого управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 14 вересня 2007 року за № 826 (кадастровий номер 3221283200:06:002:0005) шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» право власності на земельну ділянку загальною площею 4,4496 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, на території Калинівської селищної ради, що належить на праві приватної власності [PERSON] Назему та підтверджується державним актом серії ЯЕ № 811576, виданого управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 14 вересня 2007 року за № 826 (кадастровий номер 3221283200:06:002:0005) за ціною 10\~761\~878 грн. 20 коп., що визначена субєктом оціночної діяльності товариством «АКО ЕКСПЕРТ» станом на 22 квітня 2016 року; - стягнути із [PERSON] Назем суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~378 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 березня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] Назем укладено кредитний договір № 494Т-99, за умовами якого останній отримав кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 1\~300\~000 доларів США на строк з 31 березня 2008 року по 31 березня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних. 30 квітня 2008 року, 31 липня 2008 року, 14 листопада 2008 року та 15 січня 2009 року між сторонами підписано додаткові угоди, якими внесені зміни до кредитного договору від 31 березня 2008 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 31 березня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] Назем укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме земельну ділянку для будівництва складського митного ліцензійного комплексу, площею 4,4496 га, що розташована на території Калинівської селищної ради Броварського району Київської області. Взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі. Разом з тим, належним чином умови кредитного договору не виконував у звязку з чим у нього виникла заборгованість. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року стягнуто із [PERSON] Назем та [PERSON] суму заборгованості у розмірі 17\~435\~377 грн. 25 коп. На підставі вказаного рішення постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження. За наявності таких обставин, позивач вважає за можливе визнати за собою право власності на земельну ділянку, яка є предметом договору іпотеки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] Назем у судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Третя особа [PERSON] Юсіф Огли у судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. 31 березня 2008 року між акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та [PERSON] Назем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1\~300\~000 доларів США на строк з 31 березня 2008 року по 31 березня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % річних на споживчі цілі. З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2008 року, 31 липня 2008 року, 14 листопада 2008 року та 15 січня 2009 року між сторонами по даній справі укладено додаткові договори до кредитного договору від 31 березня 2008 року. У рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 08 квітня 2008 року між акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та [PERSON] Назем укладено договір іпотеки № 494Т-99-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 949, за яким відповідач передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва складського митного ліцензійного комплексу, площею 4,4496 га, що розташована на території Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, яка є його власністю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯЕ № 811576), виданого управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі розпорядження Київської облдержадміністрації від 14 вересня 2007 року за № 826. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобовязання щодо своєчасно повернення кредитних коштів відповідач належним чином не виконав. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2011 року стягнуто із [PERSON] Назем та [PERSON] суму заборгованості у розмірі 17\~435\~377 грн. 25 коп. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року скасовано державний акт серії ЯЕ № 811576 на право власності на земельну ділянку площею 4,4496 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки - землі промисловості (будівництво складського митного ліцензійного комплексу), що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Калинівська селищна рада, виданий на ім'я [PERSON] Назем 21.01.2008 року та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221283200:06:002:0005 та визнано за [PERSON] Юсіф Огли право власності на земельну ділянку площею 4,4496 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки - землі промисловості (будівництво складського митного ліцензійного комплексу), що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Калинівська селищна рада, кадастровий номер 3221283200:06:002:0005. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року; відмовлено у задоволенні позову [PERSON] Юсіф Огли до [PERSON] Назем про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України. Згідно із пунктом 5.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя згідно зі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed