Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИБАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ТЕRОGА0000000001 (надалі - Договір) згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 31500 [Долар США]. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та Відповідач уклали договір іпотеки від 07.03.2008 року № ТЕRОGА0000000001 (надалі - договір іпотеки). Предмет іпотеки знаходиться за адресою; [ADDRESS], 28 грудня 2009 року рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області (справа №2-383/2009) задоволені в повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", а саме: стягнуто заборгованість в розмірі 220165,71 грн.(двісті двадцять тисяч сто шістдесят п'ять гривень, 71 коп.), що еквівалентно 27659,01 доларів США з [PERSON] за кредитним договором № TER0GA0000000001 від 07.03.2008 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно відповідно до договору іпотеки від 7 березня 2008 року Як з'ясувалось, 29.07.2009 року (ВП № 13961609) та 09.11.2012 року (ВП № 35111454) відділом державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» право іпотеки виникає з моменту укладання договору застави та державної реєстрації іпотеки. Позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, оскільки право застави у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло, як зазначено вище, - 07,03.2008 року, а постанова про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно була винесена 29.07.2009, 09.11.2012 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Просить звільнити зазначене майно з-під арешту та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" права розпорядження майном. В судове засідання від представника позивача ПАТ «Приват банк» Лялика В.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, відповідач [PERSON]та представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № TER0GA0000000001, згідно умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кошти у розмірі 31500 доларів США із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0.48% річних від суми зарезервованих ресурсів. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти у сумі 286,74 долари США (19-21). (а.с.5-20). Для забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором № TER0GA0000000001 між сторонами був укладений договір іпотеки від 07.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 619, за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 57,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, виданого виконавчим комітетом Суходільської сільської ради 09.10.2001 року. Рішенням Гусятинського районного суду від 28.12.2009 року, яке набрало законної сили, ухваленого в цивільній справі №2-383/2009, позовну заяву ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто заборгованість в розмірі 220165,71 грн.(двісті двадцять тисяч сто шістдесят п'ять гривень, 71 коп.), що еквівалентно 27659,01 доларів США з [PERSON] за кредитним договором № TER0GA0000000001 від 07.03.2008 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно відповідно до договору іпотеки від 7 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 619, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 57,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного майна ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. (а.с. 10-11). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 69793640 від 15.09.2014 року, зареєстровано, зокрема, 07.03.2008 року обтяження - іпотеку на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 57,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 07.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 619. (а.с.12-13). Судом встановлено, що постановами ВДВС Гусятинського РУЮ від 29.07.2009 року та від 09.11.2012 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON], заборонено здійснювати відчуження будь-якого рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві власності. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається на власний розсуд своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до ст.ст.57-61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Порядок передачі майна у іпотеку та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст.572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Як слідує із змісту роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що слід звільнити з-під арешту, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 57,8 м.кв., житловою - 33,6 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який є предметом іпотеки за кредитним договором № TER0GA0000000001 від 07.03.2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] В задоволенні позовних вимог щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" права розпорядження зазначеним майном, відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial