Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 10-29/4998 від 10.01.2008 року у розмірі 43472,86 доларів США, що еквівалентно 1090108,64 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 10.01.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено Договір кредиту №10-29/4998 у відповідності до умов якого Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 32270,00 доларів США, зі сплатою 13% річних та відповідним порядком повернення кредиту згідно графіку погашення, з кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 09.01.2015 р., а [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість у відповідній черговості і сплачувати за користування кредитом відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Договором, але в результаті порушення умов Кредитного договору станом на момент подачі позову до суду, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, у відповідача наявна заборгованість у сумі 43472,86 доларів США, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає 1090108,64 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.01.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №10-29/4998, за умовами якого Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32270,00 доларів США, зі сплатою 13,00% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного числа згідно Графіку погашення заборгованостіно кредиту, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 09.01.2015 року (а.с. 2-4). 24.10.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору кредиту №10-29/4998 від 10.01.2008 року, відповідно якої сторони домовилися збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, передбаченої п. 1.1. Договору, встановивши її на рівні 13.50% річних, яка починає діяти з 05.11.2008 року (а.с. 6). 10.06.2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору кредиту №10-29/4998 від 10.01.2008 року, відповідно якої сторони домовилися внести зміни до умов кредитування, визначених Договором (а.с. 7). 10.01.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та [PERSON] було укладено Договір застави №02-10/20 у забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №10-29/4998 від 10.01.2008 року, за умовами якого Заставодавець передає в заставу Заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань транспортний засіб: автомобіль легковий марки Subaru, модель Legacy, 2.0, 2007 року випуску, шасі (кузов. рама) [NUMBER] легковий, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008 року (а.с. 9-11). Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", належним чином виконало свої зобов'язання за Договором кредиту №10-29/4998 від 10.01.2008 року, видавши [PERSON] кредит у сумі 32270,00 доларів США, що еквівалентно 161995,40 грн., що підтверджується меморіальним ордером №ав/6958057 від 10.01.2008 року та випискою по особовому рахунку [NUMBER] за 10.01.2008 рік (а.с. 12-14). [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до Розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором №10-29/4998 від 10.01.2008 року, станом на 03.06.2014 року, складає 43472,86 доларів США, що за курсом НБУ становить 1090108,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 25409,13 доларів США; заборгованість за відсотками - 5716,31 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 12347,43 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 0,00 доларів США (а.с. 17-18). 14 червня 2010 року, на виконання вимог ч. 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства", найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" було змінено на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", який є його правонаступником. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, забезпечені договором застави, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Визначення поняття "зобов'язання" міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved