Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

14.02.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕЙТ ОІЛ» (далі за текстом - ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», Позивач) звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ТОВ «Інформаційне агентство «УНН», ТОВ «Кореспондент», третя особа: ТОВ «БРСМ» про захист ділової репутації, спростування інформації, посилаючись на те, що [INFO] на інтернет-ресурсі http://www.unn.com.ua розміщено статтю під заголовком «[INFO]», а також [INFO] на інтернет ресурсі http://blogs.korrespondent.net/, що належить ТОВ «КОРЕСПОНДЕНТ» також розміщено аналогічну статтю під заголовком «[INFO]». Дані статті, в яких викладено висловлювання експерта [PERSON] щодо продажу та імпорту авіаційного газу компанією «БРСМ» не відповідає дійсності, є недостовірною інформацією та порушує права та інтереси ТОВ «СТЕЙТ-ОІЛ», яке під брендом «БРСМ-Нафта» здійснює роздрібну реалізацію нафтопродуктів, дизельного пального та скрапленого газу, використовуючи знак «БРСМ-НАФТА» на підставі Ліцензійного договору №01/11/14 від 01.11.2014 року. У зв'язку з цим просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутації Позивача інформацію, оприлюднену [INFO] на інтернет-ресурсі http://www.unn.com.ua та зобов'язати відповідачів [PERSON] та ТОВ «Інформаційне агентство «УНН» спростувати недостовірну інформацію у визначений позивачем спосіб, а також визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутації Позивача інформацію, оприлюднену [INFO] на інтернет ресурсі http://blogs.korrespondent.net/ та зобов'язати [PERSON] та ТОВ «КОРЕСПОНДЕНТ» спростувати недостовірну інформацію у визначений позивачем спосіб. В судовому засіданні 17.05.2017 року замінено неналежного відповідача в даній справі - ТОВ «Кореспондент» на ТОВ «Видавничий дім Український Медіа Холдінг», яке є власником веб-сайту www.korrespondent.net. Ухвалою суду від 26.09.2017 року закрито провадження в частині позовних вимог ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» до ТОВ «Інформаційне агентство «УНН» та ТОВ «Видавничий дім Український Медіа Холдінг» на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, справу за позовом ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» до [PERSON] про захист ділової репутації та спростування інформації передано на розгляд до Севєродонецького міського суду Луганської області. 31.10.2017 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва вищевказану ухвалу скасовано, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд. 11.12.2017 року від відповідача ТОВ «Видавничий дім Український Медіа Холдінг» надійшли заперечення щодо позову, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, що заявлені до Товариства, вказуючи на те, що стаття під заголовком «[INFO]» була опублікова блогером «[PERSON]» на інтернет-сайті www.korrespondent.net в блоговому розділі сайту «[INFO]». Згідно Договору користування сайтом і Правил користування інтерактивними ресурсами сайту Кореспондент.net, адміністрація сайту не несе відповідальності за зміст, в тому числі блогів користувачів. Всю повноту відповідальності за матеріал має нести користувач (блогер) [PERSON], яка є власником веб-сторінки. 15.05.2018 року представником позивача подано уточнення до позовних вимог (а.с.206-207 т.1), які були прийняті судом в судовому засіданні 16.05.2018 року, згідно якої просив визнати інформацію, поширену у вказаних вище інтернет-ресурсах недостовірною, спростувати її, а також зобов'язати ТОВ «Інформаційне агентство «УНН» таТОВ «Видавничий дім Український Медіа Холдінг» видалити недостовірну інформацію з веб-сайтів. В судове засідання учасники справи не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Причини неявки відповідачів суду не відомі, клопотань про розгляд справи за їх відсутності суду не подано. Третя особа ТОВ «БРСМ» звернулась до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника, просить позовні вимоги задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Також суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] на Інтернет ресурсі веб-сайті http://www.unn.com.ua, що належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «УНН» розміщено статтю під заголовком «[INFO]» (далі за текстом - Стаття [NUMBER]) наступним змістом: «КИЇВ. 5 жовтня. УНН. В Україні все ще вільно продається фальсифікат палива, хоча якість бензинів і "дизеля", які реалізовують у роздріб, останнім часом все ж почала поліпшуватися. Про це заявив директор групи транспортних компаній PRIME [PERSON], передає УНН. За його словами протягом останнього року ДФС посилила боротьбу з підпільними виробниками паливно-мастильних матеріалів, однак уздовж трас все ще працюють точки, де перекупники відкрито скуповують низькоякісне паливо і одразу ж його реалізують водіям. Експерт пояснив, що низькоякісне паливо виробляється в кустарних умовах, шляхом змішування різних компонентів, основним серед яких є авіаційний гас."Авіаційного гасу в Україну імпортується все більше і більше, але ж авіаційний парк у нас не зростає. Авіаційний гас імпортується ще й тому, що на нього ставка акцизного збору істотно менша, ніж на дизельне паливо, і з нього простіше створити щось схоже на дипаливо за допомогою спеціальних добавок і хімікатів", - зазначив [PERSON]. Він додав, що основним імпортером авіаційного гасу є компанія БРСМ. "Через низьку якість палива страждають власники автомобілів - вони несуть великі витрати на ремонт паливної системи, яка виходить з ладу вдвічі швидше, ніж на таких же автомобілях в Європі. Відремонтувати паливну систему на машинах класу Євро-5 коштує від 30 до 70 тис. гривень", - повідомив експерт. На його переконання, що контроль над продажем фальсифікату потребує подальшого посилення, і від цього "виграють не тільки власники автомобілів, але і бюджет України, який отримає додаткові податки"». Крім того, [INFO] на Інтернет ресурсі веб-сайті http://blogs.korrespondent.net/, що належить ТОВ «КОРЕСПОНДЕНТ» також розміщено аналогічну статтю під заголовком «[INFO]» (далі за текстом - Стаття [NUMBER]) наступним змістом: «В Украине все еще свободно продается фальсификат топлива, хотя качество реализуемых в рознице бензинов и «дизеля» в последнее время начало медленно улучшаться. Об этом заявляет директор группы компаний PRIME [PERSON]. За последний год Государственная фискальная служба Украины приложила немало усилий для борьбы с подпольными производителями горюче-смазочных материалов, однако вдоль трасс все еще работают точки, на которых перекупщики открыто скупают низкокачественное топливо и тут же его реализуют водителям, констатирует директор PRIME. «Таких перекупщиков много, например, в районе Пирятина. Да и на любой трассе можно увидеть таблички: «ДТ», «ДТ», «ДТ»…», - говорит [PERSON]. Эксперт пояснил, что низкокачественное топливо производится в кустарных условиях путем смешивания различных компонентов, основной среди которых - авиационный керосин. «Авиационного керосина в Украину импортируется все больше и больше, а ведь авиационный парк у нас не растет. Авиационный керосин импортируется еще и потому, что на него ставка акцизного сбора существенно меньше, чем на дизельное топливо, и из него проще создать что-то похожее на дизельное топливо с помощью специальных добавок и химикатов», - рассказывает [PERSON]. Он отметил, что особенно много низкокачественного топлива продается компанией БРСМ, которая является основным импортером авиационного керосина. По словам директора группы компаний PRIME, правоохранительные органы при минимальных усилиях могли бы существенно снизить количество продаваемого фальсифицированного топлива, особенно если бы обратили внимание на придорожные пункты перепродажи топлива. «Пусть кто-то из налоговой службы проедет по украинским трассам и наведет порядок. Даже если полиция приедет проверить «торговцев у дороги» - никаких разрешительных документов там нет», - отметил он. Из-за низкого качества топлива страдают владельцы автомобилей - они несут большие расходы на ремонт топливной системы, которая выходит из строя вдвое быстрее, чем на таких же автомобилях в Европе. «Отремонтировать топливную систему на машинах класса Евро-5 стоит от 30 до 70 тыс. гривен. Если в Европе топливная система эксплуатируется в районе 5 лет, то у нас крайне редко она выдерживает даже 2 года. И это не зависит от того, на каких заправках мы заправляемся - просто в Украине не продается топливо такого качества, которое предусмотрено заводом-изготовителем автомобиля», - отметил[PERSON]. Директор группы компаний PRIME уверен, что от ужесточения контроля над продажей фальсификата выиграют не только владельцы автомобилей, но и бюджет Украины, который получит дополнительные налоги.» Інтернет ресурс веб-сайт http://www.unn.com.ua, належить ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «УНН», що підтверджується інформацією, яка розміщена на цьому ж сайті в розділі «[INFO]. Крім того, на цьому сайті розміщено Свідоцтво ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «УНН» про державну реєстрацію інформаційного агентства як суб'єкта інформаційної діяльності № 448-310ПР, від 31.12.2015р. копія якого долучена позивачем до позовної заяви. ТОВ «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ» є власником Інтернет сайту http://blogs.korrespondent.net, що не оспорювалось відповідачем та не підлягає доказуванню в силу положень ст.82 ЦПК України. При уточненні позовних вимог, представник позивача просив визнати недостовірною інформацію в Статті [NUMBER] в наступній частині: «Він додав, що основним імпортером авіаційного газу є компанія БРСМ», а також Статтю [NUMBER] в наступній частині: «Он отметил, что особенно много низкокачественного топлива продается компанией БРСМ, которая является основным импортером авиационного керосина» та спростувати інформацію саме в цих частинах шляхом публікації спростування та зобов'язання відповідачів - власників веб-сайтів видалити недостовірну інформацію. Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ от 27 лютого 2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В Постанові зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листів»:, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірна інформація щодо Позивача опублікована та поширена відповідачами ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО "УНН» та ТОВ «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ» на веб-сайтах blogs.korrespondent.net та http://www.unn.com.ua. Відтак статті є оприлюдненими та загальнодоступними для широкого кола читачів мережі Інтернет. Інформація, що міститься в Інтернет статті відповідача ТОВ «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ» за адресою [INFO], що озвучена відповідачем [PERSON] фактично обвинувачує позивача в продажі низькоякісного пального, та в імпорті авіаційного гасу, виходячи з наступної прямої цитати з даної статті: «Он отметил, что особенно много низкокачественного топлива продается компанией БРСМ, которая является основным импортером авиационного керосина». При цьому, відповідач [PERSON] у даній статті зазначає, що низькоякісне пальне виробляється в кустарних умовах шляхом змішування різних компонентів, основним серед яких є авіаційний гас. Зазначено, що через низьку якість пального страждають власники автомобілів та несуть великі затрати на ремонт паливної системи яка виходить із ладу. Позивач стверджує, що дана інформація звинувачує його в кустарному виробництві низькоякісного пального внаслідок змішування різних компонентів, серед яких є авіаційний гас, через що, паливна система автомобілів виходить із ладу, виходячи з способу викладення інформації. Аналогічна за змістом стаття вийшла також на Інтернет сайті відповідача ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «УНН», що озвучена відповідачем [PERSON] за адресою [INFO], в якій зазначено, що низькоякісне паливо виробляється в кустарних умовах, шляхом змішування різних компонентів, основним серед яких є авіаційний гас, через що, з ладу вихордить паливна система, та при цьому, основним імпортером авіаційного гасу є компанія БРСМ, виходячи з наступної прямої цитати з даної статті: «Він додав, що основним імпортером авіаційного гасу є компанія БРСМ». Звинувачуючи позивача в імпорті авіаційного гасу, з метою, що випливає з тексту поширеної інформації, та способу її поширення - кустарне виробництво, по своїй природі є звинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення, за ст. 204 ККУ (Незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів). У частинах 1, 2, 5 ст. 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Таким чином, публічне звинувачення позивача у вчиненні кримінальних правопорушень можливе лише у випадку наявності щодо нього обвинувального вироку, що набрав законної сили. Вказані вироки стосовно позивача відсутні, а відтак поширена інформація є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню. Будь яких доказів, достовірності поширеної інформації ними інформації, жодний з відповідачів суду не надав, та не підтвердив дійсність даної інформації. При цьому, позивач довів, що дана інформація є недостовірною. Зокрема, для підтвердження належної якості пального позивачем надані Паспорт якості № 4/10-16 від 06.10.2016р. Сертифікат відповідності № 1.145.0110409-15, Паспорт якості 06.06.2016. Імпорт авіаційного гасу позивач спростовує долученими до матеріалів справи деклараціями акцизного податку. Зокрема позивачем долучена Декларація акцизного податку за жовтень 2016р. в Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Х/О (ОРДЖОНІК.); Декларація акцизного податку за жовтень 2016р. в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві; Декларація акцизного податку за жовтень 2016р. в Києво-Святошинську ОДПІ (Обухівське В. м. Обухів). В даних деклараціях зазначено, що за ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» сплачувало акцизний податком, і серед такого відсутній акцизний податок за імпорт авіаційного гасу. При цьому, позивач зазначає, що авіаційний гас є підакцизним товаром, та в разі здійснення імпорту авіаційного гасу, така діяльність повинна б була відображатись в разі її здійснення у долучених до справи деклараціях, пояснюючи це наступним. Відповідно п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать: пальне. Відповідно п. 14.1.141-1. ПК України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу; Відповідно п. 215.3. ст. 215 ПК України податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками:Гас: 2710 19 21 00 паливо для реактивних двигунів -"-21*; 2710 19 25 00 інший гас -"- 183; 2710 19 29 00 Інші середні дистиляти -"- 183. В той же час, в декларація акцизного податку позивача, що попередньо надані суду відсутні дані, щодо нарахування чи сплати акцизного податку по скрапленому гасу. Зокрема, в розділі В9 «Податкові зобов'язання з нафтопродуктів, скрапленого газу, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, палива моторного альтернативного (в т. ч. біодизеля та його суміші (що не містять або містять менш як 70 мас. % нафти або нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних порід) на основі моноалькільних складних ефірів жирних кислот), визначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Кодексу»: відсутні будь які нарахування чи сплати суми акцизного податку. З чого слідує, що позивач не сплачував відповідного акцизного податку за скраплений гас, а тому і не здійснював діяльності щодо імпорту авіаційного гасу. При цьому, позивач зазначає, що усі нафтопродукти, що реалізовувались ним, були закуплені в інших суб'єктів господарювання, зокрема за договорами поставки нафтопродуктів № 010715 від 01 липня 2015р. та № 1-11-16 від 01 листопада 2016р., а не самостійно імпортовані на територію України. Відповідно до роз'яснення п. 16 Постанови Пленуму недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В даних статтях зазначено про компанію БРСМ. Позивач ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» на момент поширення недостовірної інформації здійснювало роздрібну реалізацію нафтопродуктів, дизельного пального та скрапленого газу на АГЗС використовуючи знак «БРСМ-НАФТА» на підставі Ліцензійного Договору № 01/11/14 від 01.11.2014р. Реалізація нафтопродуктів та гасу ТОВ «СТЕЛ ОІЛ» на АГЗС під брендом «БРСМ-НАФТА» підтверджується також договорами оренди, чеком від 23.01.2017р., на якому вказано ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», підтверджено реалізацію газу ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» на АЗС мережі «БРСМ-НАФТА». Отже, поширена відповідачами інформація безпосередньо стосується позивача ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ» як компанії БРСМ, оскільки саме його звинувачують у причетності до перелічених в статті незаконних дій. Інформація, що компанією БРСМ продається низькоякісне пальне є негативною, оскільки вона впливає на бажання певного покупця бути клієнтом позивача, та небажання отримати низькоякісний товар. Інформація про імпорт авіаційного гасу, є також негативною для ТОВ «СТЕЙТ ОІЛ», оскільки сам автор статті зазначає, що через додавання авіаційного гасу призводить до низької якості пального, внаслідок чого покупці несуть великі витрати на ремонт паливної системи (прямий текст статті): «Експерт пояснив, що низькоякісне паливо виробляється в кустарних умовах, шляхом змішування різних компонентів, основним серед яких є авіаційний гас… Через низьку якість палива страждають власники автомобілів - вони несуть великі витрати на ремонт паливної системи…». Стаття 302 ЦК України передбачає обов'язок фізичної особи, яка поширює інформацію переконатися в її достовірності. В силу положень ст. 62 Конституції України, якою закріплено один із основоположних принципів - презумпція невинуватості, а також відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію. Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 302 ЦК України встановлює обов'язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. В даному випадку інформація перевірена не була, що дало змогу поширити недостовірну інформацію. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ от 27 лютого 2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказує, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. Позивач належним чином обґрунтував та довів належними доказами недостовірність поширеної відповідачами інформації. Ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. Згідно статті 1 ЗУ «Про авторські і суміжні права» веб-сторінка - складова частина веб-сайту. Відтак, оскільки веб-сторінка є складовою частиною веб-сайту, власник веб сайту, також являється відповідним власником певної веб-сторінки, та вправі видалити та розмістити спростування. В той же час, відповідач ТОВ "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ" не довів, що інформація на сайті [INFO] в розділі блоги розміщена саме певною фізичною особою блогером, не ідентифікувавши таку особу, не забезпечивши інформування належним чином про особу блогера на сайті, відтак не довів, що дана недостовірна інформація поширена не безпосередньо ним, а саме іншою фізичною особою блогером. Якщо доступ до сайта є вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Відповідно до Закону України «Про телекомунікації», доменне ім'я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою. Дані про доменне ім'я, якщо до нього підключено діючий в мережі Інтернет веб-сайт, мають містити IP адреси веб-хостингу - дані про провайдера на серверах якого розміщено сторінки веб-сайту. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосудця (ст. 34 Конституції України). Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено і у ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст. 34 Конституції України. Так, у відповідності до статті 10 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року ратифікованої Верховною Радою України, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію. Однак, п. 2 ст. 10 Конвенції визначено, що здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей. Пунктом 19 Постанови Пленуму визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У спірних статтях містяться фрагменти, які не можна розцінювати як гостру критичну оцінку діяльності позивача, так як в них прямо вказується на вчинення позивачем тих чи інших правопорушень, зокрема продажу низькоякісного пального, та імпорт авіаційного гасу для його подальшого кустарного перероблення в пальне. Зазначені обставини можуть бути перевірені на предмет їх правдивості і достовірності. В рішенні Європейського суду з прав людини «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню. Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов'язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Поширена відповідачами щодо позивача інформація про протиправну діяльність позивача, яка має обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача, не може вважатися оціночними судженнями на підставі ст. 30 Закону України "Про інформацію", оскільки такі фактичні твердження відповідачів можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, здійснивши відповідну перевірку істинності фактів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що оприлюднена відповідачами щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною, а також створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про діяльність позивача, сприймається як звинувачення останнього. Суд не вбачає підстав для визнання поширеної інформації такою, що порушує ділову репутацію позивача, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо цього. Сам по собі факт поширення негативної, недостовірної інформації не вка Вирішуючи питання про вибір способу захисту особистого немайнового права необхідно керуватись роз'ясненнями, викладеними у п. З, 25 Постанови Пленуму, в яких, серед іншого зазначено наступне: вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а її наслідком має бути досягнення максимальної ефективності, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму, якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Як визначено статтею 5 Закону України «Про інформацію», кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Частиною 1 статті 7 України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Згідно з ст. 47 Закону України "Про інформацію" відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчинені таких порушень, як надання інформації, що не відповідає дійсності, поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Відповідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. З цих підстав суд вважає правильним задовольнити вимоги щодо спростування інформації, зобов'язавши ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО "УНН» спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на сайті http://www.unn.com.ua/ протягом 15 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили за власний рахунок повідомлення під заголовком «[INFO]» (без власних зауважень та коментарів) наступного змісту: «[INFO] на Інтернет ресурсі http://www.unn.com.ua, розміщено статтю з висловлюваннями [PERSON] з недостовірною інформацією під заголовком «[INFO]». Недостовірною інформацією, що зазначена у даній статті та висловлена [PERSON], є наступна інформація: «Він додав, що основним імпортером авіаційного гасу є компанія БРСМ». Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача [PERSON] та ТОВ "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ" обов'язку по спростуванню недостовірної інформації, оскільки [PERSON] не є власником веб-сайту або автором опублікованого матеріалу, позбавлений самостійної можливості вносити зміни до інформації, яка оприлюднюється сайтом (контенту). ТОВ "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ", який є власником сайту http://www.korrespondent.net/, не несе відповідальності за зміст опублікованих блогів користувачів згідно Правил користування інтерактивними ресурсами сайту Кореспондент, що не позбавляє відповідача обов'язку по видаленню інформації, яка визнана судом недостовірною. Також суд вважає можливим зобов'язати відповідачів ТОВ «ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО "УНН» та ТОВ "ВИДАВНИЧИЙ ДІМ УКРАЇНСЬКИЙ МЕДІА ХОЛДІНГ" видалити статті, у яких розміщено недостовірну інформацію. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial