Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] 04.10.2021 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про стягнення надміру сплаченої суми грошових коштів, відсотків за їх користування, в якій позивач просить суд стягнути надміру сплачену суму коштів у розмірі 4354,54 грн. та три відсотки річних від суми 4639,80 грн. за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року та з суми 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року, у загальному розмірі 462,90 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26 липня 2012 року визнано порушення прав [PERSON] , як пільговика і як споживача, діями ПАТ «ЕК Одесаобленерго». З енергопостачальника стягнуто на користь споживача [PERSON] переплачені ним грошові кошти в сумі - 259,68 грн. при розрахунку за надану йому електроенергію. Однак в подальшому, як стверджує позивач, ним за період з 1.08.2014 року по 30.06.2018 року, у зв`язку з невірним нарахуванням відповідачем суми до сплати, було здійснено переплату суми коштів за надані послуги з енергопостачання у загальному розмірі 4639,80 грн. Через зазначене порушення, [PERSON] звернувся 31.08.2017 року до суду з відповідним позовом, який під час розгляду справи уточнював, за наслідком розгляду якого 10.09.2020 року Київським районним судом міста Одеси по справі №520/10262/17 ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Визнано дії Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати [PERSON] за постачання електричної енергії без урахування пільг, визначених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інваліда війни 2-ї групи та членів його сім`ї. Визнано відсутність заборгованості у позивача [PERSON] перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж, по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі - 4 639 грн. 80 коп., станом на 30 червня 2018 року. Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) - 4 639 грн. 80 коп.. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Однак постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року апеляційну скаргу АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року - змінено в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання. Визнано відсутність заборгованості у позивача [PERSON] перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 3958 грн. 80 коп. станом на 05 березня 2018 року. Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» (код ЄДРПОУ 00131713, м.Одеса, 65031 вул. Миколи Боровського,26-Б) на користь [PERSON] , (ІПН [NUMBER] ) 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 26 коп. В іншій частині рішення - залишено без змін. Підстава зміни рішення полягала в тому, що суд здійснив розгляд справи за вимогами позивача у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року , однак під час розгляду справи не приймав рішення стосовно прийняття її до розгляду, за наслідком чого апеляційний суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає розгляду в межах заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2018 року. Приймаючи висновки рішень судів, розрахунок позивача, останній просить суд стягнути з відповідача на його користь надміру сплачену суму коштів за надані послуги з енергопостачання станом на 30.06.2018 року, з урахуванням повернутих переплачених коштів на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року, у розмірі 4354,54 грн. (4639,80-285,26 = 4354,54). Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних від суми 4639,80 грн. за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року та з суми 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року, у загальному розмірі 462,90 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2021 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення судового засідання без повідомлення сторін по справі. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до поштового повідомлення за №6503106174516, представником відповідача отримана копію ухвали судді, разом з копією позову і додатками до нього - 27.10.2021 року. Отже, п`ятнадцятиденний термін для подання відзиву закінчився 11.11.2021 року, станом на дату якої до суду від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Враховуючи можливість скерування відзиву на позову через засоби поштового зв`язку, судом було здійснено очікування тиждень на можливе надходження відповідних документів, для надання сторонам по справі доступу до суду та дотримання гарантій на використання процесуальних дій. 17.11.2021 року на електронну скриньку суду через підсистему «Елетронний суд», до суду надійшла заява/клопотання від представника відповідача, в якій міститься вимога останнього про відмову у задоволенні позову. Оглянувши подану до суду заяву/клопотання, вбачається, що остання не містить жодних вимог поставлених на розв`язання суду, а фактично викладенні заперечення проти позову, з наданням додаткових доказів до позову, що притаманно саме відзиву на позовну заяву. Зазначені обставини також підтверджується тим, що у заяві, представником зазначено, що додається саме відзив на позовну заяву. Також, представником відповідача у поданій заяві не було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на вчинення процесуальних дій. За наслідком чого, суд дійшов до висновку, що представником відповідача відзив на позовну заяву від 17.11.2021 року за вх. №63651, подано до суду з порушенням процесуальних строків на вчинення відповідної процесуальної дії, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.11.2021 року відзив на позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з чим судом під час розгляду справи до уваги не приймається. Частина 8 статті 178 ЦПК України регламентує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням вищевикладеного, приймаючи строки розгляду справи та неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк, який сповіщався належним чином та не повідомив про поважність підстав пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, судом було ухвалено провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2000 року по 2018 рік був споживачем електричної енергії, яка надавалась йому і членам його сім`ї АТ « Одесаобленерго» за адресою [ADDRESS] . [PERSON] в квартирі [ADDRESS] проживав до червня 2018 року з родиною: дружина [PERSON] - інвалід 2-ї групи з 27.05.2015 року, син - [PERSON] , 1998 року народження до червня 2018 року - учень медичного училища №25, тесть - [PERSON] інвалід 1-ї групи з 23.06.2016 року (помер [INFO] ). У відповідності до положень ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» [PERSON] має пільги з оплати комунальних послуг, в тому числі і послуг з електропостачання у розмірі 100% ліміту споживання щомісяця. Ліміт споживання встановлюється на законодавчому рівні і залежить від наявності у будинку електричних плит і централізованого постачання гарячої води. 18.04.2014 року [PERSON] отримав від ПАТ "ЕК Одесаобленерго" в особі Південного РЕМ попередження про припинення подачі електроенергії з 18.05.2014 року за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію і наявність боргу в розмірі 501,53 грн. 18.08.2014 року [PERSON] удруге отримав від відповідача попередження про припинення подачі електроенергії з 18.09.2014 року за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію і наявність боргу в розмірі 639,81 грн. Попередження йому передавались через консьєржа будинку. Як вбачається з поданих позивачем доказів, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 26 липня 2012 року, визнано порушення прав [PERSON] як пільговика і як споживача діями ПАТ "ЕК Одесаобленерго", з енергопостачальника стягнуто на користь споживача [PERSON] переплачені ним грошові кошти в сумі 259,68 грн при розрахунку за надану йому електроенергію. В подальшому рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03.04.2015 року по справі № 520/14245/14-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.09.2015 року, визнано відсутність у [PERSON] боргу перед Південним РЕМ Публічного Акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 12 серпня 2014 року в розмірі 639 грн 81 коп. Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" на користь [PERSON] 13 грн 31 коп. Позивач стверджує, що плату за спожиту електроенергію вносив щомісяця до 10 числа за попередній місяць з 1-го по 30 (31) число і розраховував оплату на підставі показника лічильника. Позивач наводить розрахунок вартості наданої відповідачем і спожитої ним - [PERSON] - електричної енергії за період з 1 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року відповідно до показників лічильника, виписки з особового рахунку і квитанцій, виставлених йому відповідачем для оплати, і наполягає, що його розрахунок відповідає вимогам Постанови КМУ «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», Постанови КМУ «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати», порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012 р. Також позивач зазначав, що відповідач у вищезазначений період при нарахуванні плати за надану електроенергію застосовував пільги з оплати комунальної послуги частково, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 в сумі 4639,80 грн., які відповідач неправомірно стягнув з нього - [PERSON] . Як встановлено судом, [PERSON] будучи незгодним з вказаними діями відповідача, з метою повернення переплаченої суми коштів, звернувся 31.08.2017 року до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж про визнання дій протиправними, визнання факту відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію, стягнення грошових коштів (справа №520/10262/17). За наслідком розгляду вказаної справи, 10.09.2020 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, визнано дії Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати [PERSON] за постачання електричної енергії без урахування пільг, визначених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інваліда війни 2-ї групи та членів його сім`ї. Визнано відсутність заборгованості у позивача [PERSON] перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж, по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі - 4 639 грн. 80 коп., станом на 30 червня 2018 року. Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) - 4 639 грн. 80 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року - змінено в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання. Визнано відсутність заборгованості у позивача [PERSON] перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 3958 грн. 80 коп. станом на 05 березня 2018 року. Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь [PERSON] - 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 26 коп. В іншій частині рішення - залишено без змін. Так, апеляційний суд дійшов висновків, що твердження представника відповідача щодо методики розрахунку вартості спожитої електроенергії не відповідає Правилам, постановам НКРЕ № 343 від 17 березня 2011р. і №497 від 23 квітня 2012р. що було вже встановлено рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року по справі між тими ж самими сторонами, щодо таких же правовідносин, але за інший період часу. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України «обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом». За серпень 2014 року ним та його родиною спожито 465 кВт\\г, з яких 125 кВт\\г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт\\г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт\\г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\\г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт\\г, а 340 - 250= 90 кВт\\г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт\\г = 29,00 грн. До сплати за місяць 88,25 грн., які позивач сплатив у встановлений законом строк, що підтверджується квитанцією на а.с.38. Відповідно наданого [PERSON] розрахунку вбачається, що надмірно сплачені кошти за послуги з електропостачання становить - 285,26 грн.. Інші доводи апеляційного скарги не заслуговують на увагу, оскільки не мають наслідком задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважала доведеними вимоги позивача щодо відсутності у нього заборгованості в розмірі - 3 958 грн. 80 коп. по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 05.03.2018 року і щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми грошових коштів за надмірно сплачених за послуги з електропостачання у розмірі - 285,26 грн.. В іншій частині вимоги позивача були залишені без задоволення, з підстав того, що суд здійснив розгляд справи за вимогами позивача у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року , однак під час розгляду справи не приймав рішення стосовно прийняття її до розгляду, за наслідком чого апеляційний суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає розгляду в межах заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2018 року. Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У зв`язку з чим, вищевказані обставини встановлені постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року додатковому доказуванню не підлягають, у тому числі в частині того, що розрахунок нарахованої заборгованості відповідачем щодо методики розрахунку вартості спожитої електроенергії не відповідає Правилам, постановам НКРЕ № 343 від 17 березня 2011р. і №497 від 23 квітня 2012р. З урахуванням зміненої частини рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та не розгляду вимог за заявою про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року в частині повернення переплаченої суми грошових коштів у розмірі 4354,54 грн., [PERSON] звернувся до суду з цим позовом стосовно переплаченої суми коштів у розмірі 4354,54 грн. До позову [PERSON] надав квитанції про оплату послуг з електропостачання за період серпень 2014 року - червень 2018 року, розрахунки кількості спожитої електроенергії та її вартості відповідно до тарифів та з урахуванням пільг з оплати послуги як самого споживача-пільговика так і членів його родини. Як вбачається з встановлених обставин вищевказаними рішенням суддів, [PERSON] з метою досудового вирішення спору неодноразово звертався з відповідними письмовими заявами до керівництва як Південного РЕМ так і АТ «Одесаобленерго». Письмові відповіді відповідача ( і керівництва структурного підрозділу) свідчать про відмову у задоволенні заяв. За положеннями ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 19 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. П. 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостаальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енпергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Згідно до п. 22 Правил, оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником. [PERSON] , як інвалід війни 2-ї групи, користується пільгою на оплату комунальних послуг у розмірі 100 % від діючого тарифу. Пільги, щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені п.4-6 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ним, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з електропостачання. Конституційний суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999року зазначив, що під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони, за змістом пункту 6 статті 12 Закону України «соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої та п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; ведення з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги. До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особовою складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновленні, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей»), є та особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них, поміж інших, належать студенти. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковими для виконання на всій території України всіма без винятку, а тому викладені в них положення та правові позиції мають виконуватися без будь-яких додаткових рішень та розпоряджень відповідних органів, яких вони стосуються. Відповідно до положень закону (в т.ч. ст. 64 ЖК України) та з урахуванням зазначеного Рішення КС України, стосовно даної справи під членом сім`ї позивача як суб`єкта права на пільги слід розуміти особу, яка перебуває з ним у кровному (родинному) або шлюбному зв`язку та постійно проживає з ним, що узгоджується і з відповідними нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, пільги щодо оплати комунальної послуги з електропостачання у спірний період часу розповсюджуються не тільки на позивача, а і на членів його сім`ї - дружину, сина і тестя, які у зазначений період проживали і були зареєстровані разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї №740 від 28.04.2016 року, письмовими поясненнями сусідів позивача, копією громадянського паспорту сина- [PERSON] , 2016 року народження, довідкою з місця навчання сина - Одеського обласного базового медичного училища, що встановлено рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.09.2020 року, у залишгеній без змін частині. З огляду на викладене дії відповідача - АТ «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного РЕМ є протиправними щодо нарахування плати [PERSON] за користування електричною енергією без урахування пільг усіх членів сім`ї позивача - особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Надані позивачем розрахунки, виписки з особового рахунку споживача [PERSON] , квитанції про оплату спожитої електроенергії свідчать, що спір щодо кількості наданої енергопостачальником і спожитої [PERSON] електроенергії за період з 01.08.2014 по 30.06.2018 року між сторонами відсутній. Енергопостачальник регулярно перевіряє показання на приладі обліку спожитої електроенергії у [PERSON] . Спір між сторонами виник щодо розрахунку вартості спожитої позивачем та його родиною електричної енергії з урахуванням пільг по оплаті. Пунктом 2.2 Порядку застосування тарифів на електроенергію (затверджений Постановою НКРЕ 23.04.2012 року №498) передбачено «норми споживання електричної енергії населенням, установлені законодавством, у межах яких надаються пільги та субсидії населенню, застосовуються до обсягів електричної енергії, спожитої від 0 квт\\год до встановленої норми. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року встановлено відсутність заборгованості по оплаті у [PERSON] за спожиту електричну енергію включено до 12.08.2014 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року встановлено відсутність у [PERSON] станом на 05.03.2018 року заборгованості в розмірі - 3 958 грн. 80 коп. [PERSON] навів свій розрахунок вартості спожитої електроенергії. Так, за серпень 2014 року ним та його родиною спожито 465 кВт\\г, з яких 125 кВт\\г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт\\г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт\\г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\\г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт\\г, а 340 - 250= 90 кВт\\г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт\\г = 29,00 грн. Враховуючи встановлені рішеннями судів в рамках цивільної справи №520/10262/17 обставини, вбачається, що відповідач надавав свій розрахунок оплати за спожиту електроенергію, з якого вбачалось, що: за серпень 214 року позивачем спожито 460 кВт\\г, з яких 250 кВт постачальник рахує за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\\г = 59,25 грн., а 210 кВт\\г - за тарифом 0,322 грн. = 67,66 грн. З 250 Квт\\г постачальник відраховує пільгові 125 кВт\\г, вартість яких складає 29,63 грн і загальна сума до сплати складає відповідно: 59,25 грн. + 67,66 грн. = 126,81 грн. - 29,63 грн. (пільгові) = 97,28 грн. За наслідком чого, суд дійшов висновку, що внаслідок застосування такої методики розрахунку вартості спожитої електроенергії і виник борг [PERSON] перед постачальником АТ «Одесаобленерго». Отже, під час розрахунку заборгованості відповідачем станом на 30.06.2018 року, відповідач не застосував пільги на оплату електроенергії спочатку щодо члена сім`ї пільговика - тестя [PERSON] , 1933 року народження, який сам був інвалідом 1 групи загального захворювання, а надалі щодо сина - [PERSON] , 1998 року народження, який після досягнення повноліття до червня 2018 року був учнем медичного училища з денною формою навчання. З огляду на викладене, приймаючи висновки рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2012 року та від 03.04.2015 року, а також рішення Київського районного суду міста Одеси від 10.09.2020 року, змінене постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року по справі №520/10262/17 стосовно відсутності у [PERSON] станом на 05.03.2018 року заборгованості в розмірі - 3 958 грн. 80 коп., суд вважає доведеними доводи позивача щодо відсутності у нього заборгованості станом на 30.06.2018 року в загальному розмірі 4639,80 грн. по оплаті за спожиту електричну енергію, з яких позивачеві вказаною постановою апеляційного суду було повернуто, як надміру сплачені грошові кошти в сумі 285,26 грн., за наслідком чого суд вважає доведеними вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 4354,54 грн. Стосовно вимоги позивача стягнення трьох відсотків річних, суд зазначає наступне. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. У матеріальному законі (ч. 2 ст. 625 ЦК України) визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання в нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц). У відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається, позивачем здійснено нарахування трьох відсотків річних на суму переплачених коштів у розмірі 4354,54 грн. та в сумі 285,26 грн. стягнутих на підстави постанови Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року по справі №520/10262/17, за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року, та з простроченої суми у розмірі 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року. З поданих до суду доказів вбачається, що спірна сума заборгованості була розрахована у період з 01.08.2014 по 30.06.2018 року. Доказів на підтвердження виникнення у відповідача зобов`язань зі сплати переплаченої спірної суми заборгованості, а саме звернення позивача з вимогою про її сплати починаючи з моменту проведення перерахунку чи моменту її оспорювання, позивачем до суду не надано, за наслідком чого суд позбавлений можливості встановити початок зобов`язання відповідача зі сплати спірної суми, для застосування міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим в цій частині вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Задовольняючи позову, судом приймається, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладена

Outcome: partial