Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. АТ «КРЕДОБАНК» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) з вимогою про солідарне стягнення заборгованості у сумі 111682,49 грн, посилаючись на те, що 12.12.2018 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № GL-155278, відповідно до якого остання отримала кредит на поточні потреби та погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «ІДЕЯ БАНК» у розмірі 65 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,69 % річних строком до 11.12.2023. В рахунок забезпечення своєчасності виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] 12.12.2018 було підписано Анкету-заяву № GL-155278 на отримання готівкового кредиту, у якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] і те, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. [PERSON] не виконує зобов`язання щодо погашення кредиту, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 111682,49 грн., з яких 63439,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45280,07 грн. заборгованість за відсотками, 2962,81 грн. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів солідарно сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 11\~168,24 грн. ІІ.\~Заяви (клопотання)\~учасників справи. Від представника позивача адвоката Павленка С.В. 26.03., 12.04. та 11.05.2021 до суду поступили письмові заяви про розгляд справи у відсутності представника АТ «КРЕДОБАНК». Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.128-130, 134-135, 144-145). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 02 квітня 2021 року, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачам [PERSON] , [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.42-43). Ухвалу суду від 04.03.2021 разом з\~копією позовної\~заяви та\~додатками до\~неї направлено\~на адресу\~відповідачів [PERSON] , [PERSON] , зазначену в позовній заяві [ADDRESS] , проте поштова\~кореспонденція повернулася\~до суду\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» (а.с.\~49).\~ Відповідно до довідок Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 02-18-15, №02-18-16 від 02.03.2021, [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.41,42). З метою\~повідомлення відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів, 02\~та 15 квітня 2021 року на веб - порталі "Судова влада" судом розміщені оголошення про виклик відповідачів [PERSON] , [PERSON] у судові засідання (а.с.132-133, 142-143). Таким чином, відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). 02.04., 15.04.2021 у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, судові засідання відкладено на 15.04. та 13.05.2021 відповідно (а.с.131,141). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не використали\~можливість і\~право реалізувати\~свої процесуальні\~права,\~заперечувати проти\~позову,\~надати докази\~у підтвердження\~своїх заперечень,\~на виклик\~суду не\~прибули.\~Небажання відповідачів\~надати відзив\~та докази\~в обґрунтування\~своїх заперечень\~проти позову,\~з`являтися на\~виклик суду,\~дає суду\~право \~обмежитись доказами,\~наданими позивачем. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін цивільно правового спору про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~ наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статтей 280 -281 ЦПК України.\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено факт укладення 12.12.2018 кредитного договору № GL-155278 між АТ «КРЕДОБАНК» і [PERSON] , відповідно до якого остання отримала кредит на поточні потреби та погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «ІДЕЯ БАНК» у розмірі 65 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,69 % річних строком до 11.12.2023 (а.с.13 18). 12.12.2018 [PERSON] підписано Анкету-Заяву № GL-155278 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, у якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] та те, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого нею кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя (а.с.18/ на звороті). Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом кредитних коштів в сумі та цілі, що вказані в п.2.4 Кредитного договору (п.2.2 Договору). Згідно з п.2.4 Договору, Позичальник доручає Банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 19000 грн, на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] відкритий у Відділенні проспект Коцюбинського,58 ПАТ «Ідея Банк», надалі Кредитор, МФО 336310, ЄДРПОУ 3003616706 по Кредитному договору Z62.00601.004295841 від 7.9.2018 року, в сумі 46000,00 грн, на рахунок [NUMBER] відкритий в ПАТ «ІДЕЯ БАНК» МФО 336310 (а.с.13). Для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Поточний (картковий) рахунок Позичальника відкритий для видачі та обслуговування кредиту (надалі, Поточний рахунок для обслуговування кредиту № [NUMBER] , відкритий у Відділенні проспект Коцюбинського, 58 ПАТ «КРЕДОБАНК» у м. Вінниця. Транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) № [NUMBER] (п.2.5, п. 2.6, п. 2.7 Договору). Факт надання позивачем кредиту [PERSON] підтверджується меморіальними ордерами № № 670120281, 70120394 від 12.12.2018 відповідно до яких [PERSON] отримала кредит на поточні\~потреби \~в розмірі\~19000\~грн.\~згідно договору № GL-155278 від 12.12.2018 та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «ІДЕЯ БАНК» в розмірі 46000 грн. відповідно до кредитного договору № Z62.00601.004295841\~від 7.9.2018 (а.с.9, 10). Згідно п. 4.1 розділу 4 Договору позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 47.69 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною п.4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п.п.4.1, 4.2 Договору). Згідно п.п. 6.1., 6.2 Договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 2890 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми Щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 12.12.2018 до 11.12.2023 погашаються в однаковому порядку. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум- ануїтетного платежу (п.6.3. Договору). Погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим Кредитним договором, зокрема, але не виключного, шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість, визначену п.6.6. Кредитного договору - (п.6.6 Договору). Банк у випадках, передбачених п.3.3. Кредитного договору, в тому числі прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частинами кредиту) щонайменше на один місяць, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника ( п.6.9. Договору). Відповідно до п.6.10 Договору, Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги Банку (п.6.9 Договору) усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим Договором не пізніше 31 го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. За умовами п.7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Згідно з п.7.2 Кредитного договору, за невиконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України. За виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України, що передбачено п. 8.1 Договору. Як встановлено судом, вказані вище обставини відповідачами не оспорюються, оскільки відзив на позов відповідачі не надали. Відповідно до взятих на себе зобов`язань позичальник [PERSON] зобов`язувалася кожного місяця сплачувати щомісячну суму мінімально необхідного платежу, проте своїх зобов`язань не виконує. Останнє зарахування сум коштів на погашення відсотків та кредиту відбулося 12.05.2019 (а.с.6). Відповідач [PERSON] припинила виплати по поверненню кредиту, відсотків за користування кредитом, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.6-8), внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 10.11.2020 становить 111682,49 грн., з яких 63439,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45280,07 грн. заборгованість за відсотками, 2962,81 грн. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту. 25.12.2020 позивачем АТ «КРЕДОБАНК» за № 435/2020 було направлено відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, згідно якої позивач вимагав достроково повернути кредитні кошти, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у 30 ти денний термін з моменту отримання вимоги. Зазначена вимога залишена відповідачем [PERSON] без реагування (а.с.21). Заборгованість за\~кредитним договором\~нараховано відповідно\~до діючого\~законодавства та\~умов договору\~станом на\~10.11.2020\~(а.с.6-8). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.526\~ЦК України\~зобов`язання мають\~виконуватись належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вказаного кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 127/15672/16-ц. Відповідно до ч. 1\~ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання,\~\~яка,\~\~крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Пунктом 7.1 Розділу 7 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 СК України. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ч. 2\~ст. 65 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч.4 ст. 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні\~спору про\~порядок виконання\~подружжям зобов`язань,\~що виникають\~з правочинів,\~вчинених в\~інтересах сім`ї,\~суди повинні\~керуватися тим,\~що подружжя\~має відповідати\~за такими\~зобов`язаннями\~солідарно усім\~своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. VІ.\~Висновки суду [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 12.12.2018 щодо своєчасного\~повернення кредиту\~та сплати\~відсотків за\~користування кредитом\~не виконує,\~в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 10.11.2020 становить 111682,49 грн., з яких 63439,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45280,07 грн. заборгованість за відсотками, 2962,81 грн. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту. При цьому кредитний договір [PERSON] укладено в інтересах сім`ї, тому подружжя повинні нести солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань за кредитним договором від 12.12.2018, оскільки об`єктом прав спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. За умовами договору, метою отримання [PERSON] коштів у кредит було використання їх у споживчих цілях, а тому боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть солідарно, як позичальник [PERSON] , так і її чоловік [PERSON] , а не тільки той із них, хто підписав кредитний договір, в силу неподільності предмета зобов`язання. За таких обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь АТ "КРЕДОБАНК" зазначеної заборгованості, оскільки відповідачами не доведено факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом, чим право АТ "КРЕДОБАНК" порушено і підлягає судовому захисту. VІІ. Розподіл судових витрат Право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Статтею 15 ЦПК України\~ визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень п. 35 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь АТ "КРЕДОБАНК" судовий збір в сумі 2270 грн, по 1135 грн з кожного (а.с.1). Згідно з вимогами ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Судом встановлено, що АТ «КРЕДОБАНК» 11.02.2019 було укладено договір з адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» про надання правової допомоги (а. с.28-29). Представник позивача АТ «КРЕДОБАНК» - адвокат Павленко С.В. \~у позовній заяві просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 11\~168,24 грн. (а.с. 2-5). Разом з тим,\~документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що АТ «КРЕДОБАНК» дійсно понесло витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви від 01 березня 2021 року не містять.\~ Копія наданого позивачем договору про надання правничої допомоги від 11.02.2019 разом з ордером від 16.06.2020 та довіреністю від 21.05.2020 не є належним доказом таких витрат. Суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог АТ «КРЕДОБАНК» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11\~168,24\~ грн. При ухваленні рішення в цій частині суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так,\~у \~пп.\~268,\~269\~рішення від\~23.01.2014\~у справі\~«East/West\~Alliance\~Limited»\~проти України»\~ЄСПЛ \~вказав,\~що заявник\~має право\~на компенсацію\~судових та\~інших витрат,\~лише якщо\~буде доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними і\~неминучими,\~а їхній\~розмір -\~обґрунтованим. На підставі викладеного та

Outcome: partial