Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

[PERSON], що діє по угоді в інтересах [PERSON], звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що після смерті батьків її довірителя, [PERSON], який помер 21 січня 2001 року, залишилося як спадкове майно, житловий будинок №69 (с/н 473) в с. Костилівка Рахівського району Закарпатської області. За життя, його мати вчинила заповітне розпорядження, за яким все своє майно, а також належний їй будинок з прилеглими до нього прибудовами, що знаходиться в с.Костилівка 473, Рахівського району Закарпатської області, заповіла [PERSON]. З метою отримання правовстановлюючих документів, заявник, як спадкоємець за заповітом звернувся до Рахівської ДНК з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі таких йому було відмовлено у зв"язку з наявними розбіжностями у написанні прізвища як спадкодавця так і його. На час звернення до суду з даною заявою заповіт є дійсним, не скасованим та є зареєстрованим у спадковому реєстрі. Так, згідно свідоцтва про народження позивач значиться як [PERSON], разом з тим, заповіт від 10.12.1984 року складений на користь [PERSON] від імені спадкодавця [PERSON], а в свідоцтві про одруження батьків прізвища батьків значаться Лелье. Заявник вважає, що посадова особа, яка засвідчувала заповіт, внесла у нього відомості зі слів заповідача, які фактично відрізняються від дійсних анкетних даних. Встановлення вказаного юридичного факту дасть позивачу можливість у подальшому отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначені розбіжності в документах мають суттєве значення для вирішення питання щодо реалізації його спадкових прав, а в інший спосіб ніж через рішення суду про встановлення юридичного факту не являється можливим, з причин зазначених вище. На підставі наведеного просила встановити юридичний факт, згідно якого заповіт зареєстрований в реєстрі за №89 складений в с. Костилівка, 10 грудня 1984 року від імені [PERSON], за яким на випадок смерті [PERSON], все своє майно, а також належний їй житловий будинок з прилеглими до нього прибудовами, що знаходиться в с. Костилівка, 473 Рахівського району Закарпатської області заповіла громадянину [PERSON], складений в користь заявника - [PERSON], [INFO]. Заявник, [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак остання надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовільнити. Представник Рахівської ДНК в судове засідання не з`явився, однак завідуюча Рахівської ДНК, [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі їхнього представника. Заявлені вимоги визнають. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 21 січня 2001 року, померла громадянка [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 048170 від 22.01.2001 року. За життя [PERSON] вчинила заповітне розпорядження, за яким все своє майно, а також належний їй будинок з прилеглими до нього прибудовами, що знаходиться в с.Костилівка 473, Рахівського району Закарпатської області, заповіла [PERSON]. Однак, як вбачається з самого заповіту, спадкоємця майна померлого, зазначено помилково як "Лєлє Іван Іванович", що на даний час унеможливлює оформлення ним своїх спадкових прав, через наявні розбіжності у прізвищі спадкоємця. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про встановлення юридичного факту, - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце та час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про народження заявника серії ІІ-ЯР № 203264, виданого 19.06.1958 року, заявник значиться, як [PERSON]. Натомість у паспорті громадянина України серії ВР 160317, виданого Рахівським РВ УМВСУ в Закарпатській області 20.10.2004 року, заявник значиться як [PERSON]. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження ,місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В даному випадку, заявник просить встановити належність йому саме документа, який є правовстановлюючим для оформлення своїх майнових прав - отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У відповідності до п.6 "Порядку скасування чи зміни заповіту" Глави ІІІ "Посвідчення заповіту, внесення змін до нього та скасування" розділу ІІ "Порядку вчинення окремих нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02. 2012 року, порядок внесення змін до заповіту, який визначений законодавцем, не передбачає внесення до нього змін без відповідної волі заповідача. Отже, враховуючи, що на час звернення до суду, спадкодавець [PERSON], померла, вирішення даного питання у позасудовому порядку не являється можливим, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved