Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві власності для задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк» в розмірі - 65764,31 доларів США, що еквівалентно 526390,69 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.06.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ « Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32/33/131 на загальну суму 63000,00 дол. США з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 12,50% річних. Вищевказаний договір поклав на позичальника обов'язок своєчасно здійснювати оплату по кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 15.06.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано належне на праві власності відповідачці [PERSON] нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS]. Взаємні права і обов'язки Іпотекодавця та Іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.1., 4.2, 4.2.1. вищезазначеного договору іпотеки, іпотекодержатель (ПАТ "Універсал Банк") має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитного договору. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю. Однак, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 16.09.2009 року виникла заборгованість, яка становить 65764,31 доларів США, що еквівалентно 526390,69 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2632,80 доларів США, що еквівалентно 21073,46 грн., сума дострокового стягнення кредиту - 56342,61 доларів США, що еквівалентно 450977,52 грн., відсотки - 6018,31 доларів США, що еквівалентно 48171,76 грн., нарахована пеня - 770,59 доларів США, що еквівалентно 6167,96 грн. Враховуючи зазначене, оскільки відповідачкою [PERSON] не виконуються свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків у встановлений кредитним договором строки, Позивач вважає, що набуває права звернутися до суду з проханням про звернення стягнення на іпотечне майно з метою задоволення своїх майнових вимог. В судовому засіданні представник позивача Бучковський С. позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідачка позову не визнала, суду пояснила, що дійсно 15.06.2007 року отримала молодіжний кредит у ВАТ "Банк Універсальний", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" у розмірі 63000,00 доларів США, зі сплатою 12,50 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 14.06.2027 року. Вказала, що забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором здійснено договором іпотеки від 15.06.2007 року, укладеним між нею та Банком, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Звернула увагу суду на те, що не відмовляється в односторонньому порядку від виконання зобов'язання за Кредитним договором від 15.06.2007 року, однак банк не погоджується на її пропозиції щодо сплати заборгованості. Крім цього, зазначила, що звернення стягнення на предмет іпотеки на даний час неможливе, оскільки в будинку зареєстровані та проживають її малолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] В ході розгляду зазначеної справи, судом було залучено до участі в справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради, представник якого -Павловська О.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що в квартирі, на яку позивач намагається звернути стягнення, проживають малолітні діти, які у випадку задоволення позову залишиться без житла. Відділ ДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області звертався до Органу опіки та піклування для дачі дозволу на передачу на реалізацію нерухомого іпотечного майна, а саме квартири [ADDRESS], де зареєстровані малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №130 від 17.07.2013 року їм в цьому було відмовлено, а тому заперечує проти задоволення позову, так як порушуються права малолітніх дітей. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 32/33/131 на загальну суму 63000,00 дол. США з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 12,50% річних, з кінцевим терміном повернення до 14.06.2027 року та сплатою кредиту щомісячними платежами відповідно до обумовленого сторонами договору Графіку згідно Додатку №1 до Кредитного договору (а.с. 14-19). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, і сторонами не оспорювалось, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 16.09.2009 року становить 65764,31 доларів США, що еквівалентно 526390,69 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 2632,80 доларів США, що еквівалентно 21073,46 грн., сума дострокового стягнення кредиту - 56342,61 доларів США, що еквівалентно 450977,52 грн., відсотки - 6018,31 доларів США, що еквівалентно 48171,76 грн., нарахована пеня - 770,59 доларів США, що еквівалентно 6167,96 грн. (розрахунок заборгованості, складений позивачем, а.с. 5). Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала умов кредитного договору, на письмові вимоги банку про виконання своїх зобов'язань (а.с. 21) не відреагувала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Як вбачається з копії договору іпотеки (а.с. 6-11), укладеного 15.06.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний", правонаступником якого являється ПАТ "Універсал Банк", та відповідачем [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], р. №1547, у рахунок забезпечення належного виконання відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору від 15.06.2007 року №32/31/131, остання передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки сторонами обумовлена в розмірі 376780,00 грн. (п. п. 1.1, 1.2, 1.3. договору іпотеки, а.с. 6). На час укладення договору іпотеки, зазначена вище квартира належала відповідачці [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.03.2007 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради згідно рішення виконкому від 18.01.2007 року за №9, зареєстрованого в Дрогобицькому ДК МБТІ 27.03.2007 року за №5201 в книзі №45 (а.с. 13). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та у відповідності до п. 4.1. та п. 4.2 договору іпотеки від 15.06.2007 року, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем кредитного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувавши його відповідно до п. 4.4 договору. Пунктом 4.3 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, у даному випадку сторони визначили декілька способів задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Вказані вимоги договору узгоджуються з нормами Закону України «Про іпотеку», яким передбачено як позасудовий порядок врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Поряд з цим, як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорювалось, в іпотечній квартирі є зареєстрованими та проживають неповнолітні діти відповідачки - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №130 від 17.07.2013 року, відмовлено в реалізації нерухомого іпотечного майна, а саме квартири [ADDRESS], де зареєстровані малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Крім цього, згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Однак, позивачем не представлено жодних доказів щодо отримання згоди органу опіки та піклування на укладення відповідачкою договору іпотеки, оскільки сторонами не оспорювалось, що на час його укладення її малолітні діти були там зареєстровані, і, як пояснила відповідач, кредитні кошти були нею використані саме для придбання цього житла і проживання в ньому її сім"ї. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними органами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином суд доходить висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому проживають неповнолітні діти, порушуватиме гарантоване Конституцією України та вище згаданою Конвенцією право цих дітей на житло, а тому в позові необхідно відмовити. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а відтак, оскільки в позові відмовлено, не підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь понесених судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: dismissed