Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що позивачка та відповідачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності. Виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в добровільному порядку не можливо, оскільки відповідачі цьому заперечують. Саме тому, реалізуючи не тільки своє право власності, але і право користування часткою житлового будинку, з метою захисту своїх прав і законних інтересів, позивачка звернулась з уточненою позовною заявою до суду, та просить її задовольнити. В судовому засіданні адвокат Шаркевич В.Т., який діє в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] , проти задоволення позову заперечував, наголошуючи на необхідності проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, без якої, на його думку, не можливо прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення уточненої позовної заяви також заперечувала, свою незгоду мотивувала тим, що на її думку коридор літера І, загальною площею 4, 8 м?, не може бути поділений взагалі, а повинен бути у спільній частковій власності, оскільки він необхідний їй для обслуговування пічного опалення. Крім цього пояснила, що взагалі заперечує проти будь-яких перепланувань будинку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився. 21.10.2019 року надав до суду заяву, згідно з якою просить справу розглядати за його відсутності. Допитана у якості експерта Шевчук А.М., яка проводила судові експертизи, призначені по даній справі, пояснила, що варіанти розподілу домоволодіння та земельної ділянки були визначені нею виходячи з нормативно-правової документації, огляду на місці домоволодіння та враховуючи фактичний, вже встановлений порядок користування між сторонами. Так, сторонам було запропоновано два варіанти поділу користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою. Відносно коридору І, проти поділу якого заперечувала [PERSON] , експерт пояснила, що даний коридор був розділений ще при проведенні приватизації у 2001 році, що підтверджується матеріалами приватизаційної справи, яка була оглянута у судому засіданні, і про що відповідачу [PERSON] було достеменно відомо. Тобто, твердження відповідача [PERSON] щодо неможливості розділення коридору не відповідають дійсності. Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , є власником 70/200 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2001 року, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради. Вказане Свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації № 628 від 30.03.2001 року. Крім того, позивачу на праві власності належить ще 70/200 частин вказаного житлового будинку згідно Договору дарування від 17.03.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М. та зареєстровано за № 5-753, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7609583 від 24.06.2005 року. Таким чином, у володінні позивача знаходиться 70/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Співвласником 30/100 частини даного житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до технічного паспорту від 24.06.2004 року, спірний житловий будинок складається у цілому із житлового будинку літ. «А», житловою площею 71,7 кв.м, загальною площею 131,2 кв.м. та господарських будівель: літньої кухні літ. «Є», сараїв літ. «Б», «В», «Д», «Л», вбиральні літ. «Г», підвалу літ. «Ж», гаражу літ. «З», споруд № 1-4. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайоннного суду Одеської області від 21.10.2015 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза виконання якої доручено судовій експертній установі ПМП «ЕКС», розташованої за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, 49/2. За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи складено висновок № 26/12 від 17 лютого 2017 року. Позивач вважає, що Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 26/12 від 17.02.2017 року відповідає ідеальним часткам співвласників, а визначений експертом варіант № 1 поділу житлового будинку забезпечує розв`язання спору по справі. Так, відповідно до визначеного експертизою варіанту поділу, [PERSON] (70/100частки) пропонується виділити: -літера «А», житловий будинок в складі приміщень: 1/2 частка І коридор пл. 2,4 м? - 1 739 грн., 2-1 житлова пл. 11,8 м? - 8 550 грн., 2-2 житлова пл. 15,3 м? - 11 086 грн., літ. "А 1" житлова прибудова в складі приміщень: 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 пл. 29,0 м? - 58 948 грн., -літ. "Б" сарай пл. 14,83 м? - 3 640 грн., -1/2 частка сараю літ. "В" пл. 4,73 м? - 1 096 грн., -літ. "Г" вбиральня - 1 069 грн., -літ. "Д" сарай пл. 7,45 м? - 1 887 грн., - літ. "Є" літня кухня пл. 11,22 м? - 6 173 грн., -літ. "є" веранда пл. 4,94 м? - 2 136 грн., -літ. "Ж" підвал пл. 13,31 м? - 3 728 грн., - літ. "З" гараж пл. 19,26 м? - 8 795 грн., -частка огорожі № 1 довжиною 11,51 м - 1 251 грн., -хвіртка № 2 - 1 501 грн., -ворота № 4 - 5 155 грн., Загальнею площею по літ. «А» 58, 5 м?, житловою площею - 43,9 м? вартістю 116 754 грн., що складає 27/50 фактичної частки. [PERSON] , [PERSON] (30/100) запропоновано виділити: -літ. «А» житловий будинок в складі приміщень: Ѕ частка І коридор пл. 2, 4 м? - 1739 грн., 1-1кухня пл. 7,1 м? - 5 144 грн., 1-2житлова пл. 15,2 м? - 11 014 грн., -літ. «А?» житлова прибудова в складі приміщень: 1-3 коридор пл. 6,1 м?, 1-4 житлова пл. 12,6 м?, 1-5 санвузол пл. 4,1 м? - 46 563 грн., -літ. «а» прибудова в складі приміщень: 1-6кухня пл. 8,2 м?, 1-7 комора пл. 10,5 м? - 19 078 грн., - літ. «а1 » прибудова в складі приміщення 1-8 комора пл. 6,5 м? - 7 199 грн., - Ѕ частка сараю літ. «В» пл. 4,73 м? - 1 096 грн., - літ. «Л» сарай пл. 18,10 м? - 4 225 грн., - літ. «М» вбиральня - 2 509 грн., - частка огорожі № 1 довжиною 10,30 м - 1 119 грн., - хвіртка № 3 - 1 497 грн. Загальнею площею по літ. «А» - 72,7 м?, житловою площею - 27,8 м?, вартістю 101 183 грн., що складає 23/50 фактичної частки. Вхід в квартиру [PERSON] , [PERSON] зберегти існуючий в приміщенні 1-3 житлової прибудови літ. «А?». При запропонованому варіанті поділу житлового будинку грошова компенсація між співвласниками не розраховується, так як співвласникам виділені приміщення відповідно до правовстановлюючих документів сторін. При запропонованому варіанті поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , необхідно зробити наступні ремонтно- будівельні роботи по переобладнанню та переплануванню приміщень: [PERSON] , [PERSON] : -зведення глухої цегляної перегородки в коридорі 1 житлового будинку літ. «А», влаштував приміщення: 1-9 комора пл. 2,3 м? (розмірами 1,35 м х 1,71 м); 2-7 комора пл. 2,3 м? (розмірами 1,35 м х 1,71 м); -демонтаж дверного блоку та закладка дверного отвору в перегородці між приміщеннями 1-1та І житлового будинку літ. «А»; -пробивка дверного отвору та установка дверного блоку від розбирання у знов обладнаному приміщенні 1-9 житлового будинку літ. «А»; -пробивка дверного отвору та установка дверного блоку в Ѕ частині сараю літ. «В». Вартість робіт по переобладнанню та переплануванню приміщень згідно локального кошторису на ремонтно-будівельні роботи № 2-1-1 складає 3 560 грн. [PERSON] : -демонтаж дверного блоку та закладка дверного отвору в перегородці між приміщеннями 2-1 та І і вхідного блоку в зовнішній стіні в приміщенні І житлового будинку літ. «А»; -пробивка дверного отвору та установка дверного блоку від розбирання у знов обладнаному приміщенні 2-7 житлового будинку літ. «А»; -зведення глухої цегляної перегородки в сараї літ. «В»; -демонтаж дверного блоку та закладка дверного отвору в сараї літ. «В»; -пробивка дверного отвору та установка дверного блоку від розбирання з тильної сторони сараю літ. «В». Вартість робіт по переобладнанню та переплануванню приміщень згідно локального кошторису на ремонтно-будівельні роботи № 2-1-2 складає 3 946 грн. Крім того, пропонується виділити в особисте користування земельні ділянки: [PERSON] - земельну ділянку № [ADDRESS] площею 1204 м?. Вхід на земельну ділянку зберегти існуючий через хвіртку № [ADDRESS]. В`їзд на земельну ділянку №[ADDRESS] зберегти існуючий через ворота № [ADDRESS] . Земельну ділянку, яка прилягає до зовнішніх стін сараю літ . «Л» площею 13 м?, розміром (9,86 м х 1,00 м) + ((2,35 м + 1,24 м) х 1,00 м) виділити в користування [PERSON] при безпосередньому доступі [PERSON] , [PERSON] до належних конструкцій їх сараю літ. «Л» на період їхнього ремонту й обслуговування. [PERSON] , [PERSON] - земельну ділянку №[ADDRESS] площею 516 м?. Вхід на земельну ділянку № [ADDRESS] зберегти існуючий через хвіртку № [ADDRESS]. В`їзд на земельну ділянку № [ADDRESS] обладнати новий з [ADDRESS] . Земельну ділянку, яка прилягає до зовнішньої стіни житлової прибудови літ. «А1» площею 5 м?, розміром 5,39 м х 1,00 м, виділити в користування [PERSON] , [PERSON] при безперешкодному доступі [PERSON] до належних конструкцій її житлової прибудови літ. «А1 » на період їхнього ремонту й обслуговування. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13/06 від 10.11.2017 року, технічно можливо визначити фактичні (реальні) частки житлових приміщень та прибудов, якими користуються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в Будинку № [ADDRESS] , станом на день проведення судової будівельно-технічної експертизи, які складають : -у [PERSON] , [PERSON] - 46/100 або 23/50 фактичних (реальних) часток; -у [PERSON] - 54/100 або 27/50 фактичних (реальних) часток. Ретельно дослідив матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні суд дійшов до наступних висновків. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. У той же час, згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Частиною 1 ст.183 ЦК України закріплено, що річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як зазначено в Постанові Верховного суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500цс15), ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту права власності є визнання права судом. Частиною 1 статті 6 та статті 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального судочинства. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принципи "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді, а також принцип обґрунтованості судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснив Верховний Суд України у п.п. е) п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК , володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Відповідно до п. 19, зазначеної вище постанови Пленуму ВСУ у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Таким чином, враховуючи, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння [PERSON] не є скасованими, зміненими або оспорюваними, вона є власником 70/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , неможливість вирішити поділ вказаного домоволодіння мирним шляхом через відмову відповідачів, а також, приймаючи до уваги факт того, що сама лише незгода відповідача [PERSON] з даним позовом, (без будь-яких нормативно-правових посилань або обґрунтувань) не може бути розцінена судом як підстава для відмови у позові, з метою захисту прав і законних інтересів позивача, реалізацію її права власності у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточненої позовної заяви [PERSON] у повному обсязі. Що стосується тверджень адвоката в інтересах відповідача щодо необхідності призначення у справі повторної будівельно -технічної експертизи, щодо якої судом була винесена ухвала про відмову у задоволенні цього клопотання, суд вважає за необхідне окремо зазначити, що відмова суду у призначенні та проведенні повторної (третьої у справі) будівельно-технічної експертизи зумовлена наступним. Так, у справі маються два висновки будівельно-технічних експертиз, які були проведені за відповідними клопотаннями позивача та відповідача. Тобто, і позивач, і відповідач скористались своїм правом, заявили відповідні клопотання щодо призначення експертиз з тим переліком питань, які вважали за необхідне поставити перед експертом. Ці клопотання були задоволені судом, та, призначені відповідні експертизи. Висновок по другій експертизі був виконаний та приєднаний до матеріалів справи у 2017 році, тобто два роки назад. Судом також було задоволено клопотання адвоката в інтересах відповідача та допитана в якості свідка експерт, який складала виковки по експертизам - Шевчук А.М. , яка у судовому засіданні відповіла на всі питання сторін. Тобто, суд повно та всебічно сприяв у наданні сторонами доказів, на підтвердження викладених ними обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved