Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Представник ПАТ "Кредитпромбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Кредитпромбанк" за кредитним договором № 09.06/01/07 - НВклн від 01 березня 2007 року в сумі 493 696 грн. 90 коп. за період з 01 березня 2007 року по 16 жовтня 2009 року та 1 820,00 гривень судових витрат; звернути стягнення на нерухоме майно - [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності; виселити [PERSON] [PERSON], [PERSON] з вказаного житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення із зняттям їх з реєстраційного обліку за згаданою адресою. В обґрунтування позовних вимог вказується, що 01 березня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 09.06/01/07 - НВклн, за умовами якого позичальнику було відкрито не відновлювану кредитну лінію в межах загальної суми кредиту 60 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 01 березня 2027 року. Згідно п. 2.1.1. Кредитного договору кошти надавалися на купівлю житлового приміщення - трикімнатної квартири № 1, загальною площею 70,7 кв.м., по [ADDRESS]. 01 березня 2007 року з метою забезпечення договірних зобов'язань по кредитному договору між банком та позичальником було укладено іпотечний договір № 09.06/01/101/07 - Нвклн та Додаткову угоду до іпотечного договору від 16 березня 2007 року, згідно яких позичальник передав в іпотеку банку вказане житлове приміщення, належне йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, заставною вартістю 492 700 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2010 року з позичальника на користь банку було стягнуто 493 696 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 820 грн. судових витрат. На примусове виконання рішення суду, 19 квітня 2010 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який направлено на примусове виконання до відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 11 червня 2010 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення та надано позичальнику строк для його добровільного виконання. В межах виконавчого провадження накладено арешт та описано предмет іпотеки. 09 квітня 2012 року постановою державного виконавця призначено експерта з метою оцінки предмета іпотеки. До часу звернення банку з даним позовом, рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2010 року не виконано. За умовами п. 4.1. іпотечного договору, банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та 04 травня 2012 року направив Позичальнику повідомлення - вимогу про порушення позичальником умов кредитного договору, встановлення строку на усунення порушень та про наслідки невиконання вимог Банку у визначений термін. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку", позичальнику пропонувалося усунути порушення кредитного договору протягом 30 днів з моменту отримання ним повідомлення-вимоги, а саме, погасити заборгованість в сумі - 796 267 грн. 61 коп., або відповідно до умов п. 4.3. іпотечного договору, добровільно реалізувати предмет іпотеки третій особі в рахунок погашення заборгованості, а у випадку невиконання вимог банку, останній набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенням мешканців з житлового приміщення, що є предметом іпотеки. Посилаючись на положення ст. 35, 40, Закону України "Про іпотеку" доводить, що банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом його примусової реалізації за рішенням суду та виселення осіб, які проживають у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки. Відповідно до записів у будинковій книзі у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] подав до суду зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк", в якому просить розірвати кредитний договір № 09.06/01/07-ВНклн від 01 березня 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк". Обгрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом вказує, що зазначений договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої ВАТ "Кредитпромбанк" для будь-яких клієнтів-фізичних осіб (договір приєднання). Банк не виконав зобов'язання щодо надання кредиту, а позичальник не отримав кредит від банку в сумі 60 000,00 доларів США з операційної каси банку з поточного рахунку. Ним було направлено відповідачу заяву про відмову від отримання кредитних коштів по кредитному договору. Оскільки банк не виконав своїх зобов'язань по перерахуванню йому грошових коштів по кредитному договору, а вимагає їх повернути ще й із нарахуванням відсотків та пені, такі умови кредитного договору є несправедливими. Доводить, що з боку відповідача мало місце істотне порушення умов кредитного договору через ненадання позичальнику грошових коштів, внаслідок чого він значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч.2 ст. 651 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача - Оверчук О.М. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнала, підтримавши доводи, викладені в запереченнях проти зустрічного позову, просила в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримавши вимоги за зустрічним позовом, суду пояснила, що ПАТ "Дельта Банк" не передано право вимоги за іпотечним договором, останній не є іпотекодержателем, а тому не може бути позивачем у справі. Доводячи факт неотримання [PERSON] коштів за кредитним договором, просила задоволити зустрічний позов та відмовити в задоволенні первісного. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялося у встановленому порядку. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення. Вимоги зустрічного позову до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що 01 березня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 09.06/01/07-НВклн, за умовами якого останньому відкрито не відновлювану кредитну лінію в межах загальної суми кредиту 60 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 01 березня 2027 року. Згідно п. 2.1.1. Кредитного договору кошти надавалися на купівлю житлового приміщення - трикімнатної квартири загальною площею 70,7 кв.м., по [ADDRESS]. З метою забезпечення договірних зобов'язань по кредитному договору 01 березня 2007 року між банком та позичальником було укладено іпотечний договір № 09.06/01/101/07 - НВклн та Додаткову угоду до іпотечного договору від 16 березня 2007 року, згідно яких позичальник передав в іпотеку банку житлове приміщення - кв. [ADDRESS], належне останньому праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстровий № 572, заставною вартістю 492 700 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2010 року з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" стягнуто 493 696 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 820 грн. судових витрат. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 11 червня 2010 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-534, виданого Печерським районним судом 19 квітня 2010 року та надано позичальнику строк для його добровільного виконання до 17 червня 2010 року. 09 квітня 2012 року постановою державного виконавця призначено експерта з метою оцінки предмета іпотеки. На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1441, Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" відступив Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" права вимоги за кредитними договорами. Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У зв'язку з невиконанням [PERSON] рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2010 року, у відповідності до п. 4.1. іпотечного договору 27 квітня 2012, 03 вересня 2012 року позичальнику надіслані повідомлення - вимога про погашення протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення-вимоги заборгованості, або відповідно до умов п. 4.3. іпотечного договору, добровільно реалізувати предмет іпотеки третій особі в рахунок погашення заборгованості, а у випадку невиконання вимог банку, останній набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенням мешканців з житлового приміщення, що є предметом іпотеки. З наданого представником позивача витягу з Додатку № 1 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Кредитпромбанку на користь Дельта Банку від 26 червня 2013 року вбачається, що фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 09.06/01/07-НВклн від 01 березня 2007 року становить 734 107 грн. 41 коп. Вимоги первісного позову узгоджуються з положеннями ст. 33 Закону України "Про іпотеку", за якими у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 40 Закону України "Про іпотеку", у зв'язку зі зверненням стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, всі мешканці зобов'язані звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У відповідності до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України , статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. За записами будинкової книги, у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підлягають виселенню з помешкання, що є предметом іпотеки без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку. З урахуванням наведених обставин, є такими, що не підлягають до задоволення, вимоги за зустрічним позовом щодо розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч.2 ст. 651 ЦК України, а саме, у зв'язку з істотним порушенням договору стороною - ПАТ "Кредитпромбанк". У зустрічному позові [PERSON] доводить, що він не отримував кошти в сумі 60 000 доларів США, відтак, банк не виконав зобов'язання по наданню кредиту. Такі твердження позичальника є надуманими, оскільки спростовуються насамперед укладенням 01 березня 2007 року Іпотечного договору, предметом якого є квартира [ADDRESS], на купівлю якої надавалися кошти за кредитним договором. Також, підтвердженням отримання коштів є позовна заява [PERSON] про застосування наслідків нікчемного кредитного договору, захист прав споживача та права власності від порушень, подана до Рівненського міського суду 20 березня 2013 року, в якій останній вказує, про надання кредиту на купівлю квартири. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, суд, у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, враховує Правову позицію відображену в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 за позовом Особи 1 до Особа 2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом особа 2 до Особа 1 про визнання договору таким, що не укладався, яка вказує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Крім того, з зустрічного позову, який містить викладення положень окремих норм цивільного законодавства, неможливо встановити наявність істотних порушень, допущених банком при укладенні спірного договору. За ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати, а тому підлягає задоволенню вимога позову про стягнення з відповідачів судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі ст. 526, 589, 590, 610, 651 ЦК України, ст. 24, 33, 39, 40 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: dismissed