Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про оплату листків непрацездатності та стягнення моральної шкоди, вказуючи, що 13 березня 2013 року він був прийнятий до ВАТ "Турбоатом" за трудовим договором обрубувачем, зайнятий обрубного литва та зварних виробів абразивними кругами та пневмоінструментом. 8 липня 2013 року з 7-ї години він працював в цеху № 153 ВАТ "Турбоатом" на першій зміні, згідно графіка роботи. Об 11 годині 20 хвилин, під час технічної перерви, він втратив свідомість, впав, отримавши травму голови. Швидкою допомогою він був доставлений до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. Проф. О.І.Мещанінова, де він пройшов стаціонарне лікування з 08.07.2013 року по 22.07.2013 року. Встановлений діагноз :"Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню, субарахноїдальний крововилив. Забій м'яких тканин підзатильної області". Після стаціонарного лікування він пройшов амбулаторне лікування по 30.08.2013 р., був переведений на легку роботу прибиральником, іншої роботи йому надано не було і 04.09.2013 р. він звільнився за власним бажанням. ВАТ "Турбоатом" проведено розслідування, складений Акт за формою Н-5 від 30.07.2013 року, травма визнана непов'язаною з виробництвом. Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в м.Харкові відмовив провести оплату лікарняних, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши свою заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. (а.с.31) Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, просила при винесенні рішення врахувати її письмові заперечення(а.с. 68) Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що з 13 березня 2013 року позивач перебував у трудових відносинах з ВАТ "Турбоатом" . Згідно трудового договору він працював обрубувачем(а.с.3,4) Згідно Акту розслідування нещасного випадку від 29 липня 2013 року вбачається, що 8 липня 2013 року з 7-ї години позивач працював в цеху № 153 ВАТ "Турбоатом" на першій зміні, згідно графіка роботи. Об 11 годині 20 хвилин, під час технічної перерви, він втратив свідомість і впав на підлогу. За висновком комісії, що була спеціально створена для розслідування цього випадку, нещасний випадок визнано не пов'язаним з виробництвом (а.с. 5,6) Відповідно до ч.3 ст.50 Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації. Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно пунктів 5-8 Постанови Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року №26 «Про затвердження Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» , для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду, або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства. Частиною 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" передбачено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Згідно ч. 2 статті 21 Закону №2240 для отримання такого фінансування страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються страхувальником на окремому субрахунку. Нормою підпункту 3, пункту 2, статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" передбачено, що страхувальник зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону. Так, Позивач, як застрахована особа, перебував у трудових відносинах з ВАТ «Турбоатом». ВАТ «Турбоатом», як страхувальник, перебуває на обліку в робочому органі Відповідача - Східній МРВД та його фінансування здійснюється цим робочим органом зі свого бюджету. Враховуючи зазначене, вбачається, що правовідносини з питань здійснення фінансування для надання матеріальної допомоги застрахованим особам виникають у Відповідача (як страховика) безпосередньо з ВАТ «Турбоатом» (страхувальником), який перебуває на його обліку, а не з Позивачем (застрахованою особою ВАТ «Турбоатом»). Право вимоги здійснити фінансування може мати лише ВАТ «Турбоатом» (страхувальник), на якого, відповідно до законодавства про державне соціальне страхування, покладено обов'язок призначати та надавати матеріальне забезпечення застрахованим особам. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до ст. 51 Закону " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням"передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Так, 26.11.2013 року на адресу Східної МРВД надійшла від страхувальника ВАТ «Турбоатом» заява-розрахунок на фінансування для надання матеріального забезпечення [PERSON] для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 6056,85 грн. за листками непрацездатності серії АГА №495506 (первинний) за період з 13.07.2013 по 22.07.2013 року; серії АГА №403932 (продовженя) за період з 23.07.2013 по 15.08.2013 року; серії АГА № 581566 (продовження) за період з 16.08.2013 по 30.08.2013 року. На зворотній стороні заяви-розрахунку в графі «причина непрацездатності» було зазначено «невиробничі травми - 5». До заяви-розрахунку ВАТ «Турбоатом» були надані копії документів щодо розслідування нещасного випадку [PERSON], що стався на виробництві та, який, згідно висновку комісії з розслідування нещасного випадку за актами ф. Н-5, вважається таким, що не пов'язаний з виробництвом. Проте, із наданих ВАТ «Турбоатом» копій листків непрацездатності вбачається, що в графі «причина непрацездатності» зазначено «нещасний випадок на виробництві та його наслідки 4», що не підлягає виправленню. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок на виробництві, зобов'язаний протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. Відповідно до п. 14 Постанови № 1232 комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); Проте, в порушення норм Постанови № 1232 керівником ВАТ «Турбоатом» не утворено протягом трьох діб комісію (комісія, призначена наказом генерального директора ВАТ «Турбоатом» №178-ОВ від 24 липня 2013 року), вчасно не отримано пояснення потерпілого та не проведено належним чином розслідування травми на виробництві. Так, Акт розслідування нещасного випадку, що стався 08 липня 2013 року о 11-20 хв., складено тільки 29 липня 2013 року. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23); моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23). За правилом ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З положень наведених норм закону слідує, що для набуття права на отримання моральної шкоди відносно особи мають існувати одночасно та в сукупності такі обставини як: 1) факт протиправності рішення чи діяння прийнятого або вчиненого відносно такої особи; 2) факт завдання рішенням чи діянням негативних наслідків, що виявляються у болю, стражданнях, приниженні; 3) факт наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між рішенням (діянням) та негативними наслідками. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за №4 відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження спричинення йому Відповідачем моральної шкоди. Оскільки Позивачем не доведено, в чому полягає завдана йому моральна шкода, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed