Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що вона являється власником 2/3 частки приватизованої квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . 13.10.2010 за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області було накладено арешт на все майно, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 26.02.2010, ВДВС Коростенського МРУЮ, Кищук А.В .. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Тип обтяження: арешт нерухомого майна Реєсстраційний номер обтяження: 9929468. 16.06.2010 року актом опису й арешту майна серія АА№201528 державним виконавцем Кищук А.В. був проведений опис 1/3 частини приватизованої квартири [ADDRESS] . В 2013 році було арештовано нерухоме майно в державні реєстри обтяження на нерухове майно - замість 1/3 вказаної квартири на все майно боржника. Звернувшись до Коростенського ВДВС було надано інформацію про те, що згідно обліку АСВП на виконанні відносно неї виконавчих проваджень не перебуває. Просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника відповідача надійшов лист, де просять проводити розгляд справи у їх відсутність, щодо позову покладаються на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частини картири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9929468, зареєстровано: 14.06.2010 року за №9929468 реєстратором: Житомирська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; підстава обмеження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н,26.02.2010, ВДВС Коростенського МРУЮ Кищук А.В. ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник [PERSON] . Згідно листа за №19.24-25/32706 від 14.06.2021 року Коростенського міськрайонного ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельникий) зазначено, що станом на 14.06.2021 у відділі відсутні відкриі виконавчі провадження, божником за якими є [PERSON] . Згідно даних АСВП у відділі перебувало та завершено виконавче провадження у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ "Про виконаче провадження" Відомості щодо інших виконавчих провадень в рамках яких міг бути накладений даний арешт відсутні. Відповідно до ст.30,ч.2 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Згідно п.2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме: позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, внаслідок чого, він позбавлений змоги реалізувати своє право на відчуження своєї частки, тому підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на майно позивача, або ж наявності стосовно нього виконавчого провадження, в якому він є боржником. Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з відсутністю підстав вважати правомірним арешт, що накладений на вищевказане майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved