Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], на обґрунтування якого посилався на невиконання відповідачем цивільно-правових зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки, виникнення значної кредитної заборгованості, тому просив у рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] (Ідентифікаційний номер [NUMBER]) перед Публічним акціонерним товариством „БРОКБІЗНЕСБАНК'' (код ЄДРПОУ 19357489, пр-т Перемоги, 41, м. Київ, 03057) за Кредитним договором від 24.10.2007 № 07Ф-235, загальний розмір якої становить 708 451, 36 дол. США (сімсот вісім тисяч чотириста п'ятдесят один долар США тридцять шість центів), що згідно з курсом НБУ станом на 05.07.2011 еквівалентно 5 647 420,02 грн. (п'ять мільйонів шістсот сорок сім тисяч чотириста двадцять гривень дві копійки), та складається із: заборгованості по кредиту - 620 696,70 дол. США (шістсот двадцять тисяч шістсот дев'яносто шість доларів США сімдесят дев'ять центів), що згідно з курсом НБУ станом на 05.07.2011 еквівалентно 4 947 883,74 грн (чотири мільйони дев'ятсот сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 74 копійки); заборгованості за процентами - 78 309,84 дол. США (сімдесят вісім тисяч триста дев'ять доларів США 84 центів), що згідно з курсом НБУ станом на 05.07.2011 еквівалентно 624 246,89 грн. (шістсот двадцять чотири тисячі двісті сорок шість гривень 89 копійок); неустойки за прострочення сплати кредиту - 75 289,38 грн (сімдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят девять гривень 38 коп.), звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 24.10.2007, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 14082, а саме смт Козин, Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею - 5000 (п'ять тисяч) квадратних метрів (0,5000 га), шляхом набуття Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» права власності на предмет іпотеки за вартістю 3 705 700,00 (три мільйони сімсот п'ять тисяч сімсот) грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на наявність заборгованості за кредитним договором, невиконання відповідачем цивільно-правових зобов'язань. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не направив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 24 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» (на даний час Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК», яке відповідно до п.1.1. Статуту є правонаступником прав та обов'язків Акціонерного банку «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - Банк або Позивач) та [PERSON] (далі - Позичальник або Відповідач) укладено Кредитний договір № 07Ф-235 (далі за текстом - кредитний договір). Відповідно-до умов п. 1,1 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 835 000,00 доларів США (вісімсот тридцять п'ять тисяч доларів США нуль центів) строком з 24.10.2007 по 27.10.2008 зі сплатою 13,5 (тринадцять цілих п'ять десятих) процентів річних для придбання нерухомості. У забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між Позичальником та Банком укладено іпотечний договір від 24.10.2007. посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрований в реєстрі за № 14082 (далі - Іпотечний договір). Предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: смт Козин. Обухівського району Київської область кадастровий номер [NUMBER]. цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею - 5000 (п'ять тисяч) квадратних метрів Г0.5000 га). У подальшому до Кредитного договору було укладено 8 додаткових угод, за якими переносився строк сплати заборгованості за Кредитним договором, строк сплати процентів, змінювалась процентна ставка, передбачена за користування кредитними коштами. Станом на 05.07.2011 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором від 24.10.2007 № 07Ф-235 становить 708 451, 36 дол. США (сімсот вісім тисяч чотириста п'ятдесят один долар США тридцять шість центів), що згідно з курсом НБУ станом на вказану дату еквівалентно 5 647 420,02 грн (п'ять мільйонів шістсот сорок сім тисяч чотириста двадцять гривень дві копійки), та складається із: заборгованості по кредиту - 620 696,70 дол. США (шістсот двадцять тисяч шістсот дев'яносто шість доларів США сімдесят дев'ять центів), що згідно з курсом НБУ станом на 05.07.2011 еквівалентно 4 947 883,74 грн (чотири мільйони дев'ятсот сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 74 копійки); заборгованості за процентами - 78 309,84 дол. США (сімдесят вісім тисяч триста дев'ять доларів США 84 центів), що згідно з курсом НБУ станом на 05.07.2011 еквівалентно 624 246,89 грн (шістсот двадцять чотири тисячі двісті сорок шість гривень 89 копійок); неустойки за прострочення сплати кредиту - 75 289,38 гри (сімдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят девять гривень 38 коп.). Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2012 у справі № 2-10367/11 позов АТ «БРОКБІЗВПЕСБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 07Ф-235 від 24.10.2007 задоволено, стягнуто заборгованість в розмірі 5 647 420,02 грн., тому зазначена обставина не підлягає доказуванню у цій справі. За вказаним вище судовим рішенням видано виконавчий лист, який станом на цей час перебуває на примусовому виконанні у органах державної виконавчої служби, виконавче провадження не завершено. Вказані вище обставини підтверджуються наявними у справі договорами, угодами, випискою із особового рахунку, розрахунком, витягами, листами, постановами та іншими письмовими доказами. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «КАНЗАС РІАЛ ЕСТЕЙТ» (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 131/16, виданий Фондом державного манна України, 15.02.2016) станом на 24.10.2016 ринкова вартість земельної ділянки, що знаходиться за адресою: смт Козин, Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], площею - 0,5000 га становить 3 705 700,00 грн. 25.02.2011 року позивач звернувся до відповідача із письмовою іпотечною вимогою щодо сплати заборгованості в розмірі 659 724,08 доларів США, однак доказів отримання відповідачем цієї вимоги суду не представлено, що підтверджується листом, реєстром, квитанціями, повідомленням. Правовий статус позивача підтверджується витягом з ЄДРЮОФОП, банківською ліцензією, дозволом, рішенням. Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України. Згідно ст.ст. 11, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку позивач ПАТ «Брокбізнесбанк», за загальними нормами цивільного судочинства дійсно має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. Однак при вирішенні спору суд зобов'язаний дотримуватись загальних засад цивільного судочинства, зокрема щодо диспозитивності та змагальності сторін. Суд приймає до уваги, що передбачена договором та Законом України «Про іпотеку» вимога про усунення порушень до іпотекодавця банком пред'явлена 25.02.2011 року, однак судом не встановлено факту одержання цієї вимоги іпотекодавцем, що є суттєвим для вирішення питання про визначення терміну для її виконання, а відтак і встановлення підстав для виникнення у іпотеко держателя права відповідної вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, навіть якщо брати до уваги вказані вище доводи позивача, слід врахувати, що письмова вимога банком пред'явлена в 2011 році, а позов пред'явлено вже після задоволення судом вимог позивача у іншій справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і сплину передбачених договором та законом строків звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом з тим, пунктами 4.1 - 4.4 укладеного між сторонами Договору іпотеки визначено порядок задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема, в позасудовому порядку. Так, передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателя визначена сторонами лише як один із інших можливих способів звернення стягнення на предмет іпотеки, які здійснюються на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому п.п. 4.4, 4.4.1 конкретизують спосіб реалізації відповідного права позивача, який передбачає, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги, зокрема, шляхом прийняття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання, а іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Таким чином, сторони правочину визначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем є позасудовим способом врегулювання, тому суд не може вирішувати питання таким способом, який пропонується в межах наявних позовних вимог. Посилання позову на правові позиції Верховного Суду України, зокрема у постановах від 11.12.13 у справі № 6-124цс13, від 26.12.11 у справі № 3-139гс11, на думку суду не є достатньо обґрунтовані, оскільки не спростовують висновків цього ж суду у іншій вказаній вище справі, яка більш повно відображає обставини спору і правові підстави позову, які фактично є саме у межах цієї цивільної справи, тому загальні посилання на можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки не спростовують висновку суду про необґрунтованість такого способу захисту інтересів позивача із фактичними обставинами саме цього спору. Крім того, жодна із наведених позивачем правових підстав позову не містить норм права, які б передбачали безальтернативного і чіткого порядку набуття іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки, а встановлюють певні умови для цього. Суд вважає, що у даному випадку відповідні умови набуття позивачем права власності на предмет іпотеки у судовому порядку відсутні. Вказані вище обставини вказують на необґрунтовано обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України, ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» суду не подано достатніх даних та належних і допустимих доказів обставин, які підлягають обов'язковому зазначенню у рішенні суду у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, тому задоволення позову в межах наявних у справі доказів є неможливим. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Із встановлених судом фактичних обставин спору не вбачається достатніх і визначених законом підстав для втручання у права відповідача як іпотекодавця, судом не виявлено допущених ним порушень законних прав чи інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не довів позовні вимоги, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed