Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 31 липня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № DNN0AU62200063, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 19 541,31 дол. США, на термін до 31 липня 2012 року. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 09 вересня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 51 340,89 дол. США (що за курсом НБУ станом на 09 вересня 2015 року в еквіваленті становить 1 150 549,34 грн.) яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8 742,62 дол. США, заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 9 058,07 дол. США, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 761,04 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 32 779,16 дол. США. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Пояснив, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач вніс 15 квітня 2015 року через касу банку в розмірі 2 430 доларів США, що підтверджується наданим суду меморіальним ордером від 15 квітня 2015 року, і ці грошові кошти були направленні на погашення відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов, просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що останній платіж ним внесений 30 листопада 2009 року, позивач звернувся до суду із позовом в жовтні 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Пояснив, що платіж 15 квітня 2015 року на суму 2430 доларів США він не здійснював. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Закрите акціонерне товариство "ПриватБанк", правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, публічне акціонерне товариство "ПриватБанк", передало 31 липня 2007 року у власність [PERSON] 19 541,31 доларів США, на умовах укладеного ними відповідно до ст. 1054 ЦК України договору про надання споживчого кредиту № DNN0AU62200063, долученого до справи в копії (а.с. 7-9). За умовами цього договору, обов'язковими для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, [PERSON] отримав кредит в особистих цілях для придбання автомобіля з його поверненням частинами у встановлені погодженим графіком строки з кінцевим терміном 31 липня 2012 року під проценти за користування коштами в розмірі 12 % річних. Відповідач згідно ст. 525 ЦК України не вправі односторонньо відмовитися від взятого на себе за п.п. 2.2.2 - 2.2.4 і розділами 4, 7 договору зобов'язання повертати кредит частинами в період з 21 по 28 число кожного місяця та сплачувати проценти, та інші платежі, дотримуючись умов про розміри, строки і валюту виконання, що має виконувати згідно з ст. 526 цього Кодексу. Суд виходить з дійсності такого договору відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки в межах судового розгляду іншого не доведено. Строки виконання зобов'язання відповідачем за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 4.1 договору пенею в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати та в п.п. 6.2, 7.1 винагородою, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні, у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 09 вересня 2015 року сума заборгованості з боку відповідача складає за офіційним курсом НБУ 1 150 549 грн. 34 коп., з яких: 195 922 грн. 11 коп. в еквіваленті до 8 742,62 доларів США заборгованості за кредитом, 202 991 грн. 35 коп. в еквіваленті до 9 058,07 доларів США заборгованості з процентів за користування кредитом, 734 580 грн. 97 коп. в еквіваленті до 32 779,16 доларів США пені, 17 054 грн. 91 коп. в еквіваленті до 761,04 долара США заборгованості з комісії за користування кредитом. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. На підтвердження переривання перебігу позовної давності позивачем на запит суду наданий меморіальний ордер від 15 квітня 2015 року на суму 2 430 доларів США (а.с. 150), який в розумінні ст.ст. 58-59, 64 Цивільного процесуального кодексу України не може бути належним та допустимим доказом здійснення платежу від 15 квітня 2015 року особисто [PERSON], та про визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував щодо вчинення таких дій. Так, з наданого "меморіального ордеру" (чи копії, чи оригіналу) неможливо достовірно встановити, чи дійсно було внесення грошових коштів на рахунок позичальника 15 квітня 2015 року у зазначеній сумі, ким внесена така сума та у який спосіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки останній платіж відповідач зробив 30 листопада 2009 року, строк дії договору закінчився 31 липня 2012 року, однак позовну заяву позивач подав до суду лише у жовтні 2015 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з причин пропуску строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню позивачеві не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed