Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд: -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] та який відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 входила мати позивача [PERSON] . Позивач зазначає, що 23.10.2008 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала усе своє майно позивачу - [PERSON] . Вказує, що після смерті своєї матері прийняла спадщину на спадкове майно, подавши заяву до нотаріальної контори, однак не оформивши своїх прав. Зазначає, що звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі. Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 26.03.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 30.03.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судом здійснено запит до Козелецької районної державної нотаріальної контори про надання спадкової справи. 29.04.2020 до суду від Козелецької районної державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та визнання позову в повному обсязі. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16) [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої (а.с.6) Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2019, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,8235 га, кадастровий номер 7422084700:03:001:0330, яка розташована на території Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.25) Відповідно до довідки, виданої виконкомом Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області №58 від 11.02.2020, будинок [ADDRESS] мав статус колгоспного двору станом на 15.04.1991 та в ньому була зареєстрована [PERSON] (а.с.7) Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність". Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Як вбачається з довідки № 56 від 28.02.2020, виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на житловий будинок [ADDRESS] в КП «Ніжинське МБТІ» не зареєстровано (а.с.8) Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2008 [PERSON] було складено заповіт в якому заповіла все своє майно [PERSON] , який було посвідчено секретарем виконкому Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.15) Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 14/2020, 28.01.2020 [PERSON] звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.25) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено судом, позивач, на виконання вимог ст. 1296 ЦК України, звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючий документ на вищезазначене спадкове майно, яке належало померлій [PERSON] . У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлої [PERSON] , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved