Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.09.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16023 грн. 29 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 09.09.2019р. становить 39 389 грн. 28 коп., що і просить позивач стягнути з відповідача, та стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позов, надав письмові пояснення. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 14.09.2016 року відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від [PERSON] отримав кредит у розмірі 16023 грн. 29 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або і стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. Позивач вказує, що відповідач не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 09.09.2019 року відповідач має заборгованість - 39 389 грн. 28 коп., яка складається з наступного: 13227,38 грн. - заборгованість за кредитом; 4986,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17459,97 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 3715,03 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник відповідача заперечуючи позов пояснив, що ліміт «на платіжну картку» встановлений бути не може, оскільки платіжна картка - це електронний засіб доступу до відкритого в банку поточного рахунку. Банк може відкрити клієнту поточний рахунок, що відкривається на підставі письмового договору. Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно п. 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою правління НБУ від 12.11.2003 року № 492: "Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій Формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис." Відповідно до п. 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (чинної на момент підписання Заяви): "Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням;" У відповідності до п. 8.1 Інструкції № 492: "Клієнт - власник поточного рахунку має право здійснювати операції за цим рахунком з використанням електронного платіжного засобу після укладення договору, на підставі якого надається і використовується електронний платіжний засіб." Також, представник відповідача вказав, що відсутні докази відкриття поточного рахунку [PERSON] для видачі кредиту банком до суду не надано. Також, представник вказав, що наданий розрахунок в справі не є належним та допустимим, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в будь-який момент часу за для досягнення позитивного результату на свою користь. Доказом наявності заборгованості можуть бути виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Доказом видачі кредиту є первинний бухгалтерський документ - внутрішній меморіальний ордер, із зазначенням дати, суми кредиту, рахунку клієнта, відповідним чином оформлений та завірений уповноваженою особою та/або виписка з відкритого поточного рахунку позичальника. Доказів видачі кредиту шляхом зарахування на поточний рахунок [PERSON] банком до суду не надано. У якості доказу позивачем додано копію «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» Окрім того, що дана копія є неналежної якості і непридатна для вивчення та аналізу та з неї не вбачається сума кредиту, ліміт, відсотки, відповідальність за порушення умов та ін… При цьому, представник відповідача послалася на висновки ВСУ в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У заяві позичальника від 14.09.2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, пеню двох видів та штрафи 2 видів. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наданий позивачем у якості доказу документ - «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг», суд оцінює критично, оскільки відсутні докази про ознайомлення відповідача з цим документам та погодження відповідачем даних Умов. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19, викладені у постанові від 03.07.2019 року - Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна. 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, якщо вони не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви - анкети. Також, Велика Палата висловилась щодо відсутності у підписаній заяві-анкеті АТ КБ «Приватбанк» істотних умов, що притаманні кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. За ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище зазначене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Outcome: dismissed