Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить з урахуванням збільшення позовних вимог, визнати за нею право власності, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення копії такої для усунення недоліків. 13 вересня 2021 року на виконання вищенаведеної ухвали, позивач направив на адресу суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Крім того зазначила, що від обов`язкової частки відмовляється, заяву про прийняття спадщини не подавала, на час смерті матері проживала окремо. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на зазначене нерухоме майно (довідка №57/01-16 від 19.08.2021). За даними довідки №133, виданої 17 серпня 2021 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» Бучацької районної ради Тернопільської області, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який складається з житлового будинку, веранди, сараю та колодязю питного, становить 168322 грн. Як роз`яснено в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Згідно п. 6 та п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, право власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів, могло бути оформлене при наявності записів в погосподарських книгах. Тобто з 31.01.1966, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності, факт наявності запису в погосподарській книзі є достатнім обґрунтуванням права власності на будинки в сільській місцевості. За даними свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, забудовнику [PERSON] на підставі наказу директора радгоспу «Дружба» від 05 травня 1964 року надано земельну ділянку під забудову площею 0,06 га, виділену з земель присадибного фонду. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Бучацької районної Ради депутатів трудящих від 29 грудня 1964 року №17 за типовим проектом №376-3. Строк початку будівництва - грудень 1964, дата закінчення - грудень 1967 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (заповненого російською мовою), виданого Бучацьким райбюро ЗАГС Тернопільської області 25 серпня 1952 року, [PERSON] , 1929 р.н., та [PERSON] , 1924 р.н., одружились 16 жовтня 1947 року, про що зроблено відповідний запис №6. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 08 вересня 2021 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області. Як вбачається із погосподарської книги №3 Дружбівської сільської ради за 1971-1973 рр., в господарстві, що за адресою: с. Дружба Бучацького району Тернопільської області були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , його дружина [PERSON] , 1924 р.н. та дочка (позивач по справі) [PERSON] . За даними погосподарської книги №5 Трибухівської (раніше Дружбівської) сільської ради народних депутатів за 1991-1995 рр, двір в [ADDRESS] відносився до суспільної групи двору робітника в якому станом на 15.04.1991 (день набрання чинності Законом України "Про власність" від 07 лютого 1991 року N 697-XII) проживали та були зареєстровані: голова - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] (вибув у с.Микулинці 10.11.1991), [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , внуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Отже, [PERSON] , як голові двору робітника, належало право власності на домоволодіння в [ADDRESS] , однак у встановленому законом порядку вона не оформили право власності на відповідне майно. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 14 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області). Ще за життя, 28 листопада 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Трибухівської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області Баліцьким В.І. та зареєстрований в реєстрі за №103, згідно якого житловий і господарський будинок, які належать їй на праві особистої власності, які розташовані в селі Трибухівці Бучацького району Тернопільської області, заповіла [PERSON] . Як вбачається із довідки №1487, виданої Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 13 вересня 2021 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , до моменту смерті проживала та була зареєстрована у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , онуки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заборона (арешт) на вказаний житловий будинок відсутні. За наявними в сільській раді відомостями від імені [PERSON] складався заповіт, посвідчений Трибухівською сільською радою 28 листопада 1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 103, який на даний час не змінений і не скасований. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджується наступними документами: -свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданим Куйбишевським бюро ЗАГСу м. Сталіно 17 січня 1956 року, згідно якого [INFO] народилась [PERSON] , її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; -свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 березня 2002, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] 27 березня 2002 року розірвали шлюб, про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №43, прізвище дружини після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». Крім того, за даними довідки №860, виданої Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, разом із спадкодавицею [PERSON] в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані її донька [PERSON] та онуки - [PERSON] , [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] , яка є дочкою спадкодавиці [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 18.12.1952, а також свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] від 28.01.1971, у заяві, адресованій суду зазначила про те, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем спільно не проживала, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, а тому не претендує на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті матері [PERSON] . Отже, в судовому засіданні доведено, що спадкуванню підлягає цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] і спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON] - позивач [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. Інших осіб, які незалежно від змісту заповіту, мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні, не встановлено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії -видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання за [PERSON] , права власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі ст.ст.16, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved