Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

24.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про витребування майна від добросовісного набувача, припинення права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що рішеннями судових інстанцій встановлено, що він є належним землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] . В ході розгляду цивільної справи в першій інстанції встановлювався факт існування двох земельних ділянок по [ADDRESS] . Також встановлено, що право власності з боку [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] набуто незаконно та включає в себе земельну ділянку яка належить позивачу. Але незважаючи на незаконне набуття права власності [PERSON] 20.04.2015 року уклала договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки з [PERSON] . Судовими рішеннями повністю скасовано незаконно набуте право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] з боку [PERSON] . При прийнятті рішення апеляційний судом рішення місцевого суду було змінено частково та мотивовано тим, що при зверненні до суду позивач обрав не вірний спосіб захисту, а тому в частині визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеної між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] недійсним, рішення скасував та в задоволені позову в цій частині відмовив. Верховний суд рішення апеляційної інстанції залишив без змін. Як зазначає позивач, для відновлення свого права та подальшого набуття у власність земельної ділянки по [ADDRESS] змушений знову звернутися до суду та просить витребувати від добросовісного набувача спірну земельну ділянку на його користь та припинити право власності на вказану земельну ділянку яка зареєстрована за відповідачем. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 06.06.1989 року №126 виділено [PERSON] земельну ділянку площею 600 м.кв. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №26/1 від 10.02.2000 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста" позивачу передано безкоштовно у приватну власність вищезазначену земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,6 га. Рішенням Фастівської міської ради №22/190-LXI-VI від 23.12.2014 року [PERSON] , надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 року визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 29.11.2012 р №23/54-ХХХІУ-УІ про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 25.03.2014 р. №25/31-ЛІ-УІ про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] . Скасовано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] розміром 0,1 га зареєстрованого на [PERSON] , [INFO] кадастровий номер 3211200000:03:001:0490. Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку від 28.01.2015 року на ім"я [PERSON] , індексний номер 32800732, реєстраційний номер 560127132112, номер запису про право власності 8524621. Визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки по [ADDRESS] від 20.04.2015 року посвідченого Вінічук Н.В., приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №416 укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім"я [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Київської області від 15.09.2016 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 року скасовано в частині визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 20.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] . В іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року, рішення апеляційного суду Київської області від 15.09.2016 року залишено без змін. При прийняті рішення Верховний Суд зазначив, що відмовляючи в задоволені позову в частині визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації прав власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач [PERSON] обрав неналежний спосіб захисту порушеного права. Дані обставини стали підставою для звернення до суду [PERSON] з даним позовом. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 41 Конституції України передбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. Законність та правомірність знаходження у користуванні Позивача, земельної ділянки по [ADDRESS] підтверджується Постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року ( у справі № 381/64/16-ц). Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №26/1 від 10.02.2000 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста" позивачу передано безкоштовно у приватну власність вищезазначену земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,6 га. За ч.1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 20 квітня 2016 року [PERSON] , відповідач по справі, уклав договір з [PERSON] купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №416, відповідно до якого купив земельну ділянку площею 0,1га в [ADDRESS] . Судом встановлено, що, земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею, оскільки [PERSON] у якої [PERSON] придбав спірну земельну ділянку, придбала право на цю ділянку на підставі рішення Фастівської міської ради №23/54-ХХХІУ-VI від 29.11.2012 року, яким [PERSON] , було надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,09 га в [ADDRESS] . На підставі цього рішення [PERSON] звернулася до ТОВ "Компанія Мегаполіс" з заявою про розробку проекту землеустрою, який було виготовлено та затверджено рішенням Фастівської міської ради №25/31-LI-VI від 25.03.2014 року, а вказана земельна ділянка передана [PERSON] у приватну власність. Після отримання вказаної земельної ділянки в приватну власність [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2016 року реєстраційний номер 560127132112 кадастровий номер 3211200000:03:001:0490. Разом з тим, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 року визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 29.11.2012 р №23/54-ХХХІУ-УІ про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 25.03.2014 р. №25/31-ЛІ-УІ про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] . Скасовано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] розміром 0,1 га зареєстрованого на [PERSON] , [INFO] кадастровий номер 3211200000:03:001:0490. Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку від 28.01.2015 року на ім"я [PERSON] , індексний номер 32800732, реєстраційний номер 560127132112, номер запису про право власності 8524621. Рішенням апеляційного суду Київської області від 15.09.2016 року, та Постановою Верховного Суду рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 року в цій частині залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, право третьої особи, а саме [PERSON] , яка в подальшому провела його відчуження відповідачеві, виникло неправомірно, що підтверджено судовими рішеннями. Разом з тим, відповідач не знав і не міг знати про те, що третя особа, яка здійснила продаж земельної ділянки, не мала права відчужувати спірне майно, отже відповідач є добросовісним набувачем. Одним з випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна та не була стороною договору, підлягають захистові шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Оскільки рішенням Фастівського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року було встановлено, що земельна ділянка, яка була передана у власність [PERSON] , за адресою: по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває в користуванні [PERSON] , за адресою: по [ADDRESS] , рішень щодо присвоєння адреси земельній ділянці по [ADDRESS] міською радою не приймалося, а також були скасовані рішення про передачу у власність [PERSON] , спірної земельної ділянки та скасовано право власності на цю земельну ділянку, таким чином, позивач є належним користувачем спірної земельної ділянки і його право підлягає поновленню шляхом витребування земельної ділянки з незаконного володіння від добросовісного набувача відповідача по справі. Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.01.2020 року №196058604 власником земельної ділянки з кадастровим номером 3211200000:03:001:0490 є відповідач по справі [PERSON] . Разом з тим, як було встановлено судом, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2016 року земельна ділянка, яка була передана у власність [PERSON] , за адресою: по [ADDRESS] і яка в подальшому була відчужена [PERSON] повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває в користуванні [PERSON] . В той же час позивач не може присвоїти кадастровий номер на свою земельну ділянку, якою користується з 1989 року, у зв`язку із накладанням з земельною ділянкою відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Окрім того відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі які є інвалідами ІІ групи. Згідно посвідчення Серії [NUMBER] від 13.11.2003 року позивач є інвалідом ІІ групи та має право на пільги передбачені законодавством України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 гривень. Куруючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст. 15,16,330,386,388,396,398 ЦК України, ст.116,152 ЗК України, суд

Outcome: approved