Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся з позовом до суду, який 15.04.2014 року уточнив та просив ухвалити рішення, яким скасувати постанови про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження в частині накладення арешту на рухоме майно [PERSON] та заборони на його відчуження, а саме легкового автомобіля AUDI А 8, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузову [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 16.03.2007 року: - постанову про арешт майна [PERSON] від 19.11.2008 року (вих № 16514), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; - постанову про арешт майна [PERSON] від 30.09.2009 року (вих № 20610), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; - постанову про арешт майна [PERSON] від 15.04.2011 року (вих. 16/10796), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; - постанову про арешт майна [PERSON] від 06.10.2013 року (вих. 10832), винесену Другим Малиновським відділом ДВС Одеського міського МУЮ. Постанови про розшук від 19.11.2008 року, 30.09.2009 року та 16.03.2013 року, автомобіля AUDI А 8, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузову [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 16.03.2007 року. Свої вимоги мотивував тим, що 16 березня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0058/72/71645 про надання [PERSON] кредиту в сумі 61 300 дол. США, та в якості виконання кредитних зобов'язань того ж дня між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу Банку легковий автомобіль марки AUDI А 8, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач вказує те, що між Банком та [PERSON] досягнуто згоди щодо добровільної передачі майна, що є предметом застави, а саме автомобілю марки AUDI А 8 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Проте, як вказує позивач, Банку стало відомо, що на все майно [PERSON] відповідачами накладено арешти на користь інших осіб. У зв'язку з чим позивач вважає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» має пріоритетне право щодо вищезазначеного предмету застави, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідачів Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились про час дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту В судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого за всіма правами і обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0058/72/71645 про надання кредиту в сумі 61 300 дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в той же день було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого [PERSON] передав у заставу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» належний йому на праві приватної власності автомобіль марки AUDI А 8 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], даний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 904. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2010 року було задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 076 496 гривень 54 копійки, а також судові витрати у сумі 1 950 гривень. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. В своїй позовній заяві позивач стверджує, що між Банком та [PERSON] досягнуто згоди, щодо добровільної передачі майна, що є предметом застави, а саме автомобілю марки AUDI А 8 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Однак, на вищевказаний автомобіль накладено арешти на користь інших осіб, зокрема: постановою про арешт майна [PERSON] від 19.11.2008 року (вих № 16514), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; постановою про арешт майна [PERSON] від 30.09.2009 року (вих № 20610), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; постановою про арешт майна [PERSON] від 15.04.2011 року (вих. 16/10796), винесену Першим Київським відділом ДВС Одеського міського МУЮ; постановою про арешт майна [PERSON] від 06.10.2013 року (вих. 10832), винесену Другим Малиновським відділом ДВС Одеського міського МУЮ. Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди , перевезення вантажу тощо. Частина 1 ст. 575 ЦК України встановлює, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, (а у випадку передбаченому законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Таким чином суд вважає, що накладення арешту на автомобіль марки AUDI А 8 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави в порядку, передбаченому Законом України «Про заставу» та умовами договору застави транспортного засобу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч .2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а у відповідності до ч. 1 ст. 21 цього Закону реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Таким чином, за наявності договору застави транспортного засобу, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, заставодержатель, в даному випадку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», має право, у разі не виконання боржником [PERSON] зобов'язань звернути стягнення на передане в заставу майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права заставодержателя. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України захисту підлягають лише порушенні, невизнанні або оспорюванні права особи. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" підялгають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з вищевкладенного та

Outcome: approved