Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNH4KP23670439 від 16.10.2006 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 1688,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість, яка станом на 06.07.2016 року становить 7515,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1013,89 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5667,50 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 334,07 грн. - штраф (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Дашкевич С.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений належним чином. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 04.07.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNH4KP23670439 від 16.10.2006 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 1688,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а.с.8, 9-12). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені Кредитним договором, не виконує. Станом на 06.07.2016 року заборгованість відповідача становить 7515,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1013,89 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5667,50 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 334,07 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7). Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Також, за правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 1013,89 грн., а також штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 334,07 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Що стосується розміру заборгованості за пенею в розмірі 5667,50 грн., то, оскільки пеня є мірою цивільно-правової відповідальності, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України і зменшує розмір неустойки (пені) до 1013,89 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в стягненні заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2861,85 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial