Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Україна», третя особа: [PERSON], в якому зазначила, що 15.10.2014 року о 15-30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], перетинав регульоване перехрестя Соборного спуску - площі Пролетарської в м. Харкові на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинене технічні ушкодження. ДТП сталася внаслідок не виконання п.п. 8.7.3 ПДР України, внаслідок чого [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 25.02.2015 року постановою Київського районного суду м.Харкова, яка набрала чинності, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністратив\-ного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», на підставі чого позивач 18.03.2015 року звернулася до вказаної страхованої компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач зазначає, що страхова компанія була зобов'язана виплатити їй страхове відшкодування не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Проте станом на дату звернення до суду з позовом жодної відповіді позивачу не надано та суму страхового відшкодування не сплачено. Відповідно до звіту про оцінки вартості майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу №243 від 07.11.2014 року майнова шкода, завдана власнику транспортного засобу склала 122418 грн. 30 коп. [PERSON] сплатив позивачу 72918 грн. 30 коп. ( різницю між страховим відшкодуванням та франшизу у розмірі 500 грн.00 коп.). У зв'язку з цим позивач просила стягнути з страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 49500 грн. 00 коп., пеню за прострочення виплати в розмірі 23090 грн. 05 коп., інфляційні втрати в розмірі 3676 грн. 58 коп., З проценти річних від простроченої суми в розмірі 1477 грн. 00 коп., а усього 77743 грн. 63 коп.відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 625 ЦК України. Крім того, позивач просила стягнути з страхової компанії витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. та сплачений нею судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2014 року о 15-30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], перетинав регульоване перехрестя Соборного спуску - площі Пролетарської в м. Харкові на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року встановлено, що в діях [PERSON] вбачається порушення п.8.7.3 ПДР України, однак провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. /а.с.8/ Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4146469 автомобіль «Dacia Logan», державний номер [NUMBER], є забезпеченим транспортним засобом, страховиком являється ПрАТ «СК «Україна», на час вчинення ДТП вказаний поліс був чинний. /а.с.18/ Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, про настання страхового випадку 16.10.2014 було повідомлено страхову компанію та 18.03.2015 за було зареєстровано заяву про страхове відшкодування, надані усі необхідні документи для прийняття рішення та виплати страхового від\-шкодування. /а.с. 19-20/ Згідно положень ст. 29 Закону у зв'язку пошкодженням транспортного засобу потерпілому відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до звіту про оцінки вартості майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу № 243 від 07.11.2014 року майнова шкода, завдана власнику транспортного засобу "Mercedes-Benz", д/н [NUMBER], склала 122418 грн. 30 коп. /а.с. 12-16/ Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Позивачу сума страхового відшкодування страховою компанією не сплачена. Доказів виплати страхового відшкодування відповідачем не надано. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 49500 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ №4 від 21 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкодь завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплат страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦКУ). Оскільки позивачем заяву про виплату страхового відшкодування було подано 18.03.2015 року, прострочення виплати страхового відшкодування почалося з 17.06.2015 року. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 18.06.2015 року по 15.06.2016 року у розмірі 23090 грн. 05 коп. згідно розрахунків позивача. підстав довіряти яким у суду немає. /а.с.5/ Також на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача за прострочення виплати страхового відшкодування слід стягнути три проценти річних за період з 18.06.2015 року по 15.06.2016 року у розмірі 1477 грн. та втрати від інфляціїу розмірі 3676 грн. 58 коп. /а.с.5/ Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015) право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи, що вимоги позивача щодо відшкодування їй витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн. є обгрунтованими, документально підтвердженими та гранично допустимими, суд вважає за неохідне їх задовольнити. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 777 грн. 44 коп.

Outcome: approved