Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що 19.09.1996 року померла [PERSON]. У звязку зі смертю останньої відкрилася спадщина на належне для неї майно, зокрема на житловий будинок №2 з господарськими будівлями, розташований по вул. Садовій в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області. Спадщину після [PERSON] прийняла її дочка-мати чоловіка позивачки - [PERSON], яка на день смерті [PERSON], проживала разом з нею та фактично прийняла спадщину. Однак, не отримавши свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, 11.06.2003 року [PERSON] померла. На день її смерті, з нею проживали її діти [PERSON] та [PERSON], бувший чоловік [PERSON], з яким вона розірвала шлюб 30 грудня 1980 року. [PERSON] фактично спадщину прийняв, однак не претендує на неї і не буде заперечувати проти задоволення позову. 01.11.2017 року помер чоловік позивачки [PERSON], на день смерті він мав право на житловий будинок №2 з господарськими будівлями, які розташовані по вул. Садовій в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області. Позивачка спадщину після чоловіка прийняла, оскільки на день його смерті жила і була зареєстрована разом з ним. При цьому, право на спадщину [PERSON] мали також його діти: [PERSON] і [PERSON], однак вони відмовилися від прийняття спадщини, про що подали нотаріусу відповідні заяви. 04.05.2018 року завідуюча Баранівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач вирішила звернутися до суду із вкзаним позовом та просила ухвалити рішення яким визнати право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок №2, який розташований по вул. Садовій, в селі Стара Гута Баранівського району. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати дану справу без його участі, позов визнає повністю. [PERSON] в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої не заперечувала щодо задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої не заперечувала щодо задоволення позову, справу просила розглядати без її участі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2 ст. 200\~ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.09.1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №054269 (а.с. 15). Згідно довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 22.01.2018 року №130 за [PERSON] рахується житловий будинок в с. Стара Гута по вул. Садова, 2, Баранівського району Житомирської області (а.с. 17). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на вказаний вище житловий будинок. Згідно довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 01.02.2018 року №209 [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована на день смерті в с. Стара Гута по вул. Садова, 2 Баранівського району Житомирської області. З нею на момент смерті проживали і були зареєстровані: [PERSON] -донька; [PERSON] -зять; [PERSON] -внук; [PERSON] - внук; [PERSON] - дружина внука; [PERSON] правнука, [INFO] (а.с. 24). Згідно ст . 529 ЦК Української РСР [PERSON], була дочкою спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), відносилась до спадкоємців першої черги за законом та вважалася такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК Української СРС, (в редакції 1963 року) як така, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 01.02.2018 року № 208 (а.с.23) [PERSON], померла 11.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №224401(а.с.16), не отримавши при цьому свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок. Довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради підтверджується факт, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована на день смерті в с. Стара Гута по вул. Садова, 2, Баранівського району Житомирської області. З нею на момент смерті проживали і були зареєстровані: [PERSON] - чоловік; [PERSON] -син; [PERSON] -невістка; [PERSON] - внука; [PERSON] Юріївна- внука; [PERSON] -син; [PERSON] -невістка; [PERSON] -внука; [PERSON] -внука (а.с. 23). Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON], померла 11.06.2003 року, на момент смерті діяв ЦК України (в редакції 1963 року), тому спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину були сини померлої спадкодавиці [PERSON] та [PERSON], які в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), прийняли спадщину. [PERSON] помер 01.11.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №321064 (а.с. 8). На момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], позивачкою по справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії II-ТП №311455 (а.с. 10). Таким чином, спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON], яка згідно матеріалів спадкової справи спадщину після чоловіка прийняла, відповідно до норми ч.2 ст.1268 ЦК України та його діти: [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини після померлого батька відмовилися, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 11, 12). Отже, єдиним спадкоємцем [PERSON] лишилася його дружина позивач по даній справі, якій завідуючою Баранівської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON] (а.с. 25). Повідомленням КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.02.2018 року №542 засвідчено той факт, що дійсно право власності на будинок №2 по вул. Садова, с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області за померлою [PERSON] не зареєстровано (а.с.21). Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР1963 року. Законом України "Про власність".Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом Українив редакції 2004 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок по вул. Садовій,2 в селі Стара Гута Баранівського району (а.с. 18- 20). Враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК України в редакції 1963 року. Стаття 100\~ЦК УРСР\~1963\~року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час законодавства, а тому, він може бути обєктом спадкування. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Баранівської міської ради за №130 від 22.01.2018 року за померлою [PERSON], відповідно змісту погосподарської книги, рахується житловий будинок по вул. Садовій,2 в селі Стара Гута Баранівського району, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Баранівської міської ради за №130 від 22.01.2018 року (а.с.17) Відповідно до ч. 1ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297\~ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст.1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved