Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь у відшкодування суми матеріальних збитків 13058,26грн., моральної шкоди 3000 грн., та стягнути з відповідача ПрАТ СК "УТСК" на його користь 50000 грн. страхової суми за шкоду заподіяну майну. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 23.05.2005 року в м. Дніпропетровську на вул. Передовій сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який порушив п. 10.1 ПДР України. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.06.2015 року відповідач [PERSON] був визнаний винним в порушенні ПДР України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП його автомобілю [NUMBER] були заподіяні механічні пошкодження на суму 48862,79 грн., сума відновлювального ремонту становить 63058,26 грн. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] передбачена страхова виплата за шкоду заподіяну майну 50000 грн. На теперішній час страхова компанія затягує з виплатою страхової суми в розмірі 50000 грн., а [PERSON] добровільно не збирається відшкодовувати різницю між відновлювальним ремонтом та сумою страхового відшкодування, що становить 13058,26 грн. Крім майнової шкоди позивачу також заподіяна моральна шкода, яка полягає в у душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна. Заподіяну моральну шкоду він оцінив в 3000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачі повторно в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідачі вважаються повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутні без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. Відповідачем ПрАТ СК "УТСК" направлено на адресу суду письмові заперечення проти позову, згідно яких, зазначили, що страхове відшкодування вказане позивачем повинно бути зменшеним до 38090, 23 грн., внаслідок відрахування з страхової суми 48862,79 грн. - 1000 грн. франшизи, і 9772,56 грн. ПДВ - оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження проведення ремонту. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ст. ст.169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2015 року о 07 годині 15 хвилин по вул. Передовій біля будинку № 208 у м. Дніпропетровську, відповідач [PERSON] керуючи на законних підставах автомобілем [NUMBER], при зміні напрямку руху ліворуч не переконався в безпеці свого руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч від нього прямо в попутному напрямку. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.06.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вищезазначеному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.06.2015 року (а.с. 8), довідкою ДАІ від 23.05.2015 року (а.с. 38). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля [NUMBER], [NUMBER] є позивач [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована ПрАТ СК "УТСК" полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 2771491 (а.с. 43, 65). Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження передньої правої частини автомобіля та вартість матеріальних збитків становить 48862,79 грн., вартість відновлювального ремонту 63058,26 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження атестованого автотоварознавця [PERSON] № 2928 від 18.06.2015 року (а.с. 9-36). 09.07.2015 позивач подав до ПрАТ "Українська траснпортна-страхова компанія" заяву про отримання страхового відшкодування, що підтверджується його заявою (а.с. 43). До теперішнього часу завдана матеріальна шкода позивачу не відшкодована, страхове відшкодування не виплачено. У відповідності до п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. 3, 4 ч. 2 статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. За правилами п. 32.7. ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує втрату товарної вартості пошкодженого майна. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Таким чином на ПрАТ "Українська траснпортна-страхова компанія" не покладається обов'язок по відшкодуванню суми франшизи, натомість на підставі ст. 1194 ЦК України вказаний обов'язок покладається на винну особу. Відповідно до ст. 36.2.\~Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу\~здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на\~суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.\~При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Стаття 990 ЦК України, стаття 25 Закону України "Про страхування" передбачають, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків (прямого збитку), якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з вищенаведеного, в даній ситуації, після настання страхового випадку відповідач ПрАТ СК "УТСК" повинний відшкодувати позивачу шкоду заподіяну майну останнього, в межах ліміту відповідальності 50000 грн., з відрахуванням 1000 грн. франшизи, і 9772,56 грн. ПДВ, а відповідач [PERSON] франшизу в сумі 1000 грн. Оскільки під час розгляду справи не встановлено понесення позивачем фактичних витрат на відновлення свого автомобіля, суд вважає, що заявлена позивачем різниця між сумою витрат на відновлювальний ремонт в розмірі 13058,26 грн. стягненню не підлягає. При вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийнято до уваги характер правопорушення і ступень вини відповідача [PERSON], недоведеність фізичних чи душевних страждань потерпілого, втрату у позивача можливості використання власного автомобіля внаслідок його пошкодження після ДТП, і з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовільнити вимоги позивача частково в розмірі 500 гривень. Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору, ця сума, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial