Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

05 серпня 2015 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що у грудні 2012 року відповідач [PERSON] за усною домовленістю з позивачем [PERSON] вселилася в домоволодіння по [ADDRESS]. З метою подальшого викупу домоволодіння [PERSON] було надано [PERSON] завдаток. В свою чергу [PERSON] дозволила їй проживати в будинку, не уклавши договору оренди. В ході оформлення документів [PERSON] втратила намір купувати домоволодіння. Самарським районним судом м. Дніпропетровська 22.05.2014 року було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на її користь 168 881 грн. 50 коп. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.09.2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2014 року - скасовано. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] 192175,50 грн. При цьому відповідач [PERSON] продовжувала проживати в будинку. В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. 12.05.2014 року Самарським районним судом ухвалено рішення, яким усунено перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності будинком [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити вказане житлове приміщення, а саме - будинок [ADDRESS]. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014р. Рішення суду по сьогодні не виконано. 03.07.2014 року відповідач [PERSON] написала розписку про добровільне виселення, з якої і стало відомо, що з нею проживають її дочка [PERSON], її співмешканець [PERSON] та [INFO]. народилася дитина [PERSON]. 08.09.2014р. позивач [PERSON] уклала два договори дарування: житлового будинку та земельної ділянки. Власником всього став позивач [PERSON] Позивач [PERSON] зареєстрована у домоволодінні. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом до них про визнання недійсними правочинів. 20.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. 25.06.2015 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дане рішення залишено без змін. 16.07.2015 року Вищим спеціалізованим судом України відкрито касаційне провадження. Наразі всі відповідачі незаконно проживають у домоволодінні. За час їх проживання утворилася велика заборгованість по комунальним платежам. На підставі викладеного просять суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з домоволодіння по [ADDRESS], стягнути заборгованість по комунальним платежам у розмірі 9649,58 грн. та судові витрати по справі (а.с.2-3). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення коштів за комунальні послуги - відмовлено. Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню відповідно до ч.3 ст.303, ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Так, рішенням суду першої інстанції встановлено, що 08.09.2014 року укладено договір дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Рудкевич Є.В., серія та номер 3614, зареєстрованого індексний номер 15638551 від 08.09.2014 року [PERSON] (дарувальник), подарувала [PERSON] (обдарований) житловий будинок [ADDRESS] що належав [PERSON], а саме: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2012 року, державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Хорішко О.М., в реєстрі за № 1-2180, спадкова справа № 673/09; 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Рудкевичем Є.В., в реєстрі за № 6145 (а.с.14). 08.09.2014 року укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В., серія та номер 3619, зареєстрованого індексний номер 15640555 від 08.09.2014 року [PERSON] (дарувальник) подарувала [PERSON] земельну ділянку за адресою [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що належала [PERSON], а саме: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2012 року, державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Хорішко О.М.; 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Рудкевичем Є.В. (а.с.15). Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.10.2015 року право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку зареєстровано за [PERSON]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 168 881 (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 коп. та вирішено питання щодо судових витрат (а.с.4-6). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасовано. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 192175,50грн. та судові витрати по справі у розмірі 2166,35грн. (а.с.7-9). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності будинком [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити вказане житлове приміщення, а саме - будинок [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.10-11). Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] вселилася у домоволодіння за усною домовленістю з [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року дане рішення залишено без змін (а.с.12). З наданих позивачем повідомлень від ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", ПАТ "Дніпрогаз", ПАТ "Дніпроводоканал" по [ADDRESS] існують борги по комунальним платежам. За електропостачання 1161,02грн., водопостачання та водовідведення 682,17грн., газопостачання 7806,39грн. (а.с.21-22). Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач [PERSON] наразі є власником домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки, наділений правом володіння, користування та розпорядження цим домоволодінням. Відповідачі не мають права власності чи права проживання за цією адресою, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Проте, колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2015 року позовну заяву [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрований в реєстрі за №3614. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] від 08 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., зареєстрований в реєстрі за №3619 (а.с.16-17). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дане рішення від 20.04.2015 року залишено без змін (а.с.18-19). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року залишені без змін.(а.с.20). При ухвалені судових рішення суди дійшли висновку, що договір дарування вищевказаного будинку та земельної ділянки від 08.09.2014 року укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином,і лише з метою уникнення матеріальної відповідальності [PERSON] перед [PERSON], а тому висновок суду щодо порушення прав власності [PERSON] щодо користування домоволодінням з боку відповідачів [PERSON] та виселення останніх з домоволодіння є необґрунтованим. Що стосується факту реєстрації права власності [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] та земельну, що на думку суду є підставою для відмови у задоволені позову, то колегія суддів вважає, що при вищевказаних встановлених судовими рішеннями обставинах сам по собі факт реєстрації такого права - є лише формальністю, яка не породжує передбачених законом прав та обов'язків власників, а тому не може бути підставою для задоволення позову [PERSON]тільки з цих підстав. Таким чином, при розгляді даної справи судом першої інстанції судом була надана невірна правова оцінка спірним правовідносинам, неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення позову, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed