Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що вона була членом сільськогосподарського кооперативу "Ралівський". Під час розпаювання земель у 1996 році за нею було визначено розмір земельної частки (паю) 1,43 умовних кадастрових гектарів. На підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 21.08.1996 року їй було видано сертифікат, а 20.03.2002 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4766 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. З часу його отримання, вона дану земельну ділянку не використовувала, нею не розпоряджалася, в тому числі, в оренду не здавала, а тому не звернула увагу на різницю в площі земельної ділянки, яка була у сертифікаті на земельну частку (пай) та у Державному акті. У 2013 році вона уклала угоду про оренду землі з сільськогосподарським підприємством, де їй і звернули увагу, що площа земельної ділянки є значно меншою від інших земельних ділянок землевласників, які отримали земельні частки (паї) в натурі у с. Ралівка Самбірського району Львівської області, з приводу чого в жовтні 2014 року звернулася в Управління Держземагенства, де їй надали копію розрахунку розміру земельної частки (паю) по пайовиках в сільгоспкооперативі "Ралівський" на території Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, зі змісту якої вбачається, що їй належала земельна ділянка частка (пай) площею 1,43 ум. кад. га, однак у розпорядженні голови Самбірської райдержадміністрації від 18.03.2002 року № 106 площа земельної ділянки, яка виділялася в натурі на місцевості, становила 0,47 га (в тому числі рілля - 0,3287 га та кормові угіддя 0,1795 га). Таким чином, частина земельної ділянки, на виділення якої вона мала право відповідно до сертифікату, а саме площею 0,96 гаа була залишена поза увагою та її фактично було позбавлено частини земельної ділянки. Тому просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати незаконним розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації № 106 від 18.03.2002 року в частині передачі безоплатно їй у власність земельної ділянки, площею 0,4766 га (в т. ч. 0, 3287 га - рілля, 0,1479 га - кормові угіддя). - визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4766 га [NUMBER], виданий 20.03.2002 року на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації № 106 від 18.03.2002 року на ії м'я та скасувати його державну реєстрацію. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача Самбірської районної державної адміністрації Львівської області Німеровська А.Б. в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Представники третіх осіб Управління Держземагенства у Самбірському районі Грабська Л.А. та Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області Вагурак І.Р. у судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що позивачка була членом сільськогосподарського кооперативу "Ралівський". Під час розпаювання земель у 1996 році за нею було визначено розмір земельної частки (паю) 1,43 умовних кадастрових гектарів та на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 21.08.1996 роки № 514 було видано сертифікат, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області за № 814 від 26.05.1997 року. Як було встановлено в судовому засіданні, 20.03.2002 року на підставі Розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації № 106 від 18.03.2002 року позивачці було видано Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,4766 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. Отримавши даний Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], позивачкою дана земельна ділянка не використовувалась, нею не розпоряджалася. В жовтні 2014 року позивачка звернулася в Управління Держземагенства, де їй надали копію розрахунку розміру земельної частки (паю) по пайовиках в сільгоспкооперативі "Ралівський" на території Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, з якої вбачається, що позивачці, [PERSON]., належала земельна ділянка частка (пай) площею 1,43 ум. кад. га. Проте у розпорядженні голови Самбірської райдержадміністрації від 18.03.2002 року № 106 площа земельної ділянки, яка виділялася в натурі на місцевості, становила 0,47 га ( в тому числі рілля - 0,3287 га та кормові угіддя 0,1795 га). Таким чином, частина земельної ділянки, на виділення якої вона мала право відповідно до сертифікату, а саме площею 0,96 га, була залишена поза увагою та її фактично було позбавлено частини земельної ділянки. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме п. 16, 17 громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею Державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм Державних актів на право приватної власності на землю. Виходячи зі змісту п. 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, позивачка мала право на виділення земельної ділянки відповідно до сертифікату площею 1,47 ум. кад. га. Усупереч тому, у розпорядженні Самбірської райдержадміністрації № 106 від 18.03.2002 року "Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної частки (паїв) громадянам Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства була допущена помилка відносно площі земельної ділянки, а саме згідно п.2 було вирішено передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки громадянам Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області площею 222,23 га, які бажають отримати земельні частки (паї) в натурі згідно одержаного сертифікату та проекту відведення земельної ділянки у зазначених нижче розмірах з врахуванням раніше переданих земельних ділянок і якості грунтів - Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області [PERSON] 0,4766 га ( в т. ч. - на підставі даного розпорядження було виготовлено проект відведення земельної частки (паю), у зв'язку з чим позивачку було позбавлено частини земельної частки (паю) площею 0,96 ум. кад. га, а відтак її право на землю було порушено. У відповідності до ч.1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частиною 2 захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З тих підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved