Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу, укладеного між її сином [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] . Однак, відповідачі не проживають разом із дочкою [PERSON] , не підтримують із нею жодного спілкування не утримують дитину матеріально, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток. Неповнолітня дочка відповідачів [PERSON] проживає разом із нею ( [PERSON] ) та [PERSON] , оскільки являється їхньою внучкою, вони виховують її, піклуються про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально забезпечують та приділяють належну увагу. Натомість відповідачі, залишивши дитину на них, зовсім не цікавляться життям своєї дочки, місце їх проживання - невідоме. З цих підстав просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонногос уду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов до суду не подавав. Від відповідачки [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, згідно якого заперечує проти викладених у позові обставин. В обґрунтування поданого відзиву вказує на те, що проживаючи спільно із своїм чоловіком [PERSON] , який є сином позивачки, між ними часто виникали конфлікти, оскільки [PERSON] зловживав алкоголем. Не маючи власного житла, вона ( [PERSON] ) змушена була виїхати на роботу за кордон, для того, щоб заробити кошти на помешкання для себе та неповнолітньої дочки [PERSON] . Виїжджаючи за кордон у 2009 році вона ( [PERSON] ) домовилась із позивачкою, що на час її перебування на роботі за кордоном, неповнолітня [PERSON] буде проживати разом із бабусею (позивачкою [PERSON] ). Також зазначає, що від моменту її виїзду за кордон до 2018 року вона регулярно передавала дитині кошти, одяг, продукти харчування, іграшки та усі необхідні для дитини речі. Однак, під час її перебування за кордоном позивачка робила все можливе, для того, щоб обмежити її у спілкуванні із дочкою [PERSON] , не дозволяла їм спілкуватися по телефону, обмовляла її ( [PERSON] ) при дитині, налаштовувала дочку проти неї, чим викликала у неповнолітньої [PERSON] вороже ставлення до своєї рідної матері. На даний час, вона ( [PERSON] ) купила власне житло у м. Тернополі, зокрема квартиру по [ADDRESS] та має можливість забезпечити дочку усім необхідним, однак, позивачка не віддає їй дитину, не дозволяє зустрітися їй з дочкою та налаштовує дочку проти неї, у зв`язку із чим, [PERSON] відмовляється від спілкування. Також, зазначає, що у позивачки немає можливості забезпечити дитину усім необхідним, оскільки вона є пенсіонером , особою похилого віку, та не отримує інших доходів, крім пенсії, розмір якої є невисокий. Покликаючись на те, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, позивачка просить відмовити у задоволенні позову, оскільки стверджує, що не ухилялася від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , а її виїзд і тривале перебування за кордоном зумовлене виключно тими обставинами, що вона хотіла забезпечити дитину усім необхідним та влаштувати їй належні умови для виховання та розвитку, однак, на Україні не змогла б цього зробити, у зв`язку із відсутністю робочих місць та гідної заробітної плати. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Довганик В.І. подала до суду відповідь на відзив, у якій заперечує проти викладених у позові обставин, вказуючи на те, що не зазначені у відзиві твердження позивачки не відповідають дійсності. Зокрема, представник позивачки вказує, що кошти на утримання дитини відповідачка передавала до 2015 року, після чого передачі закінчилися і відповідачка з того часу взагалі не цікавилася життям дочки. Також, не відповідають дійсності твердження відповідачки про придбання нею житла, оскільки квартира по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього, заперечує ту обставину, що позивачка чинить перешкоди у спілкуванні відповідачки із дочкою, оскільки сама [PERSON] не бажає спілкуватися з матір`ю. Разом із цим, не відповідає дійсності твердження відповідачки про відсутність у позивачки [PERSON] фінансової можливості забезпечити дитину усім необхідним, оскільки, крім пенсії, позивачка працює у магазині вживаного одягу, отримує матеріальну допомог від сина [PERSON] . Крім цього, позивачка є власницею квартири [ADDRESS] , а також їй на праві приватної власності належить земельна ділянка (пай) від здачі в оренду якої, позивачка отримує дохід. Крім цього, вона є співвласником житлового будинку, що знаходиться у с. Олесино, Козівського району, Тернопільської області. Натомість, представник позивачки вказує, що відповідачка [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження наявності у неї доходів для належного забезпечення дитини усім необхідним. Разом із цим, представник позивачки зазначає, що відповідачка [PERSON] веде аморальний спосіб життя. З цих підстав, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, кожна окремо подали заяви про розгляд за їх відсутності, вказали що позовні вимог підтримують та просилить їх заддоволити . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради - Королюк А.Б. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування. Судом установлено: Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00018603616 від 30 серпня 2017 року убачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] у зареєстрований шлюб, згідно актового запису №671 від 31 травня 2007 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено актовий запис №2144 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Довідкою від 31 серпня 2017 року , виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Софіяс» на ім`я [PERSON] стверджується, що разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] - дружина; [PERSON] , [INFO] - онука: [PERSON] - син. Відповідно із довідкою виданою 05 жовтня 2017 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №26 Тернопільської міської ради, [PERSON] , 2007 року народження, відвідувала ТДНЗ №26 в період з вересня 2012 року по червень 2013 року. За цей час дитиною опікувалася її бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , які цікавились життям онуки, приймали активну участь у роботі групи та батьківського колективу, щоденно вчасно приводили і забирали [PERSON] . Дитина завжди була доглянута, активна, життєрадісна, здорова, з любов`ю і прихильністю ставилась до бабусі і дідуся. За весь період перебування [PERSON] в дитячому садочку вихователі жодного разу не бачили матері дитини [PERSON] та батька [PERSON] . Згідно довідки №243 виданої 16 травня 2018 року Тернопільською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] , 2007 року народження дійсно навчається у ТСШ №3 з 01 вересня 2013 року і по цей час. Учитель початкових класів [PERSON] засвідчує, що батьки учениці - [PERSON] та [PERSON] ніколи не відвідували батьківських зборів, родинних свят, не цікавилися навчанням і поведінкою своєї дочки. На усі збори, які проводяться у школі чи класі, з`являється бабуся дівчинки по батьковій лінії. Класний керівник [PERSON] вказує, що батьки не з`являються у школі, не цікавляться успішністю та поведінкою своєї дочки. Вихованням [PERSON] упродовж цих років займається тільки бабуся [PERSON] : відвідує батьківські збори, позакласні заходи, супроводжує онуку під час екскурсій. Із Виписки з амбулаторної медичної карточки Ф112 дитини [PERSON] , [INFO] виданої 08 вересня 2017 року за №56 поліклінічним відділом Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні вбачається, що за період лікування та спостереження дитини [PERSON] у лікаря-педіатра з 01 лютого 2014 року, лікар жодного разу не бачила батьків дитини - [PERSON] та [PERSON] . За цей час дитиною опікувалися бабуся - [PERSON] та дідусь [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьки дитини [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії жодного разу не з`явилися, не повідомили про причини своєї відсутності та не надіслали жодних письмових пояснень. З малолітньою [PERSON] на засіданні комісії проведено бесіду під час якої з`ясовано, що [PERSON] не бачила батьків більше трьох років. Вони їй не телефонують, не допомагають, не цікавляться її навчанням, життям. Інформація ТСШ І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням іноземних мов від 05 жовтня 2017 року №532 підтверджує той факт, що батьки не беруть участі у шкільному житті доньки [PERSON] , не відвідують батьківські збори, не цікавляться навчанням та вихованням доньки. Інформація ТДНЗ №26 від 05 жовтня 2017 року підтверджує той факт, що за період перебування [PERSON] у дошкільному закладі, матір і батька жодного разу не бачили. Інформація танцювального центру «Oteam» підтверджує той факт, що плату за заняття бальними танцями здійснює бабуся. Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 03.08.2018р. №819 встановлено, що дитина за час спостереження в дільничного педіатра на прийом та профілактичні огляди приходила у супроводі бабусі [PERSON] . За час спостереження ні матері, ні батька дитини лікар-педіатр не бачила. З цих підстав та з метою захисту інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №697 від 19 вересня 2018 року "Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав" затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року задоволено позов [PERSON] , в інтересах якої адвокат Довганик Вікторія Ігорівна до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської про позбавлення батьківських прав та ухвалено: позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј (однієї чверті) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України; зобов`язати [PERSON] в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити на ім`я [PERSON] особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року, ухвалене у цивільній справі №607/7089/18 за позовом [PERSON] , в інтересах якої адвокат Довганик Вікторія Ігорівна до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. У зв`язку із скасуванням заочного заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області закінчено виконавче провадження про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, згідно розрахунку заборгованості по аліментах №49926 складеного 09 вересня 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області станом на 01 вересня 2019 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дочку [PERSON] становить 15935,47 гривень. Як убачається із Висновку органу опіки та піклування про перегляд справи щодо позбавлення батьківських прав №112 від 13 лютого 2020 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини досліджено, що батьки в житті та вихованні дитини участі не приймають. [PERSON] продовжує нехтувати батьківськими обов`язками, не приймає участі у вихованні дочки. Згідно інформації ТСШ І-ІІІ ступенів №3 від 27 листопада 2019 року №02-09/290, за період навчання [PERSON] у школі з 2017 року по 2019 року мати приходила у школу 26 вересня 2019 року до класного керівника дитини. До самої [PERSON] , яка перебувала поруч з дітьми [PERSON] не підійшла, тому що не знає своєї дитини в обличчя. Під час бесіди з дитиною [PERSON] , 2007 року народження з`ясовано, що [PERSON] з матір`ю не бачиться і не спілкується. Дитина не має бажання контактувати з [PERSON] , тому що вважає, що мати не приймає участі у її житті, не цікавиться її навчальними успіхами, духовним та фізичним розвитком. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії жодного разу не з`явилися, не повідомили про причини відсутності та не надіслали жодних письмових пояснень. За вказаних обставин орган опіки та піклування вважає, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Затверджений рішенням виконавчого комітету від 19 вересня 2018 року №697 слід залишити без змін. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №112 від 13 лютого 2020 року затверджено залишити без змін Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету від 19 вересня 2018 року №697. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом установлено, відповідачі [PERSON] , [PERSON] залишивши неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] на виховання [PERSON] , впродовж тривалого періоду часу, не навідувалися до дитини, не цікавилися життям дочки, станом її здоров`я, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляються від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітньої дочки, не виявляють до неї батьківської уваги та турботи, не надають матеріальної допомоги на утримання, не приймають участі у вихованні. Дитина не має бажання спілкуватися з батьками. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідачів від виховання дочки, свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідачів з дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підтвердження своїх доводів, відповідачкою [PERSON] долучено письмові пояснення [PERSON] , у яких [PERSON] вказує, що здійснює міжнародні перевезення, під час яких познайомився із [PERSON] , яка часто передавала передачі з Італії в Україну своїй дочці [PERSON] , зокрема передавала і грошові кошти у сумі 100-150 євро, щомісячно. Також відповідачкою долучено пояснення [PERSON] , згідно яких [PERSON] вказує, що відповідачка [PERSON] після виїзду на заробітки в Республіку Італію часто передавала через неї ( [PERSON] ) грошові кошти для дочки [PERSON] , а вона ( [PERSON] ) у свою чергу вказані кошти передавала позивачці [PERSON] , оскільки дитина проживала з позивачкою на момент перебування відповідачки на роботі за кордоном. Однак, з 2018 року позивачка [PERSON] відмовилась отримувати передані [PERSON] грошові кошти, не повідомивши причин такої відмови. Факт нез`явлення відповідачів на засідання комісії, якою розглядалось питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, а також не з`явлення у судові засідання з розгляду вказаного спору свідчать про відсутність інтересу відповідачів відносної неповнолітньої дочки. Доводи відповідачки про недоцільність позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із тим, що вона передавала кошти на утримання дочки, суд сприймає критично, оскільки у даному випадку невиконання нею своїх батьківських обов`язків полягає в її ухиленні від участі у житті дочки, що призвело до того, що неповнолітня дочка сторін відмовляється від спілкування з матір`ю. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини , суд приходить до переконання про те , що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідачів аліментів, а норма ч. 3 ст. 166 СК України, є імперативною і не допускає ситуації за якої з особи, котру позбавлено батьківських прав не стягувались би аліменти, суд приходить до переконання, що з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на неповнолітню [PERSON] , [INFO] слід стягувати аліменти у розмірі по 1/4 частці всіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Для забезпечення можливості стягнення аліментів позивача слід зобов`язати позивача відкрити на ім`я дитини [PERSON] особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України та надати його реквізити відповідачу. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved