Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна. Свої вимоги мотивував тим, що від спільного шлюбу відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час малолітній [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] є особою, яка переміщена з тимчасово-окупованої території України разом зі своєю бабусею - третьою особою на стороні позивача [PERSON]. Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON], 1974 року народження, та його батько [PERSON], 1972 року народження, протягом останнього року до дитини не з'являлися, матеріальної допомоги за весь цей період не надавали. Зі слів бабусі мати та батько дитини на даний час, ймовірно, знаходяться в зоні проведення АТО, яка не підконтрольна Україні, дитиною зовсім не опікуються, на зв'язок з бабусею та дитиною жодного разу не виходили. Малолітній [PERSON] був свідком бойових дій, внаслідок чого отримав значний стрес, порушення сну, посивіння частини волосся, тощо. Дитина повністю перебуває на утриманні бабусі, що підтверджується медичними довідками. З 2015 року [PERSON] фактично виховується виключно бабусею - [PERSON], навчається в Ржищівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Ржищівської міської ради Київської області за інклюзивною формою навчання. Таким чином, [PERSON] належним чином виконує обов'язки по вихованню онука, забезпечує його всім необхідним: одягом, їжею, шкільним приладдям, предметами особистого вжитку та іншим. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в опікуни, крім того за станом здоров'я вона може бути опікуном. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], 1972 року народження, та [PERSON], 1974 року народження, відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стягнути з кожного відповідача [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дітей та призначити опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], його рідну бабусю [PERSON], [INFO]. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом подання оголошення в пресі, як передбачено ч. 9 ст. 74 ЦПК України, яке було розміщено в газеті "Урядовий кур'єр" № 33 від 21 лютого 2017 року. Причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'яилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с. 7). Згідно довідки, виданої Ржищівським будівельним коледжом КНУБіА від 19.09.2016 № 73, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з квітня 2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження виданого Жовтневим відділом РАГС м. Ворошиловград від 02.11.0974, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 16 квітня 2015 року № 155, встановлено, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] та перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції до м. Ржищів (а.с. 8). Малолітній [PERSON] перебуває під постійним наглядом лікарів у зв'язку з отриманим значним стресом та порушенням нервової системи, що підтверджується доказами по справі, а саме: випискою з Ржищівської міської лікарні, протоколом УЗД органів черевної порожнини і позачеревного простору виданого НДСЛ "Охматдит" 2015 року (а.с. 9-10). Згідно висновку про стан здоров'я заявника виданого Ржищівською міської лікарнею від 08.07.2016, встановлено, що [PERSON] , [INFO] здорова (а.с. 11). Згідно довідки МВС України серії ЇИК № 0277767 від 01.08.2016, встановлено, що [PERSON], [INFO], до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 12). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.07.2016 складеного депутатом Ржищівської міської ради Рябоклячем К.О. в присутності свідків, встановлено, що неповнолітній [PERSON] повністю перебуває на утриманні бабусі, житлова кімната облаштована необхідними предметами повсякденного вжитку та цілком придатна для проживання, дитина часто хворіє, постійної матеріальної допомоги на лікування не отримує (а.с. 13). Згідно висновку про можливість виконання обов'язків опікуна, виданого виконавчим комітетом Ржищівської міської ради від 14.09.2015, встановлено, що виконавчий комітет Ржищівської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за можливе виконувати обов'язки опікуна [PERSON] відносно малолітнього внука [PERSON], який залишився без батьківського піклування (а.с. 14). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради від 16.09.2016 № 03/02-01/16, встановлено, що [PERSON] дійсно перебуває на обліку у служби у справах дітей та сім'ї як кандидат в опікуни, піклувальники з 30.08.2016 (а.с. 15). Відповідно до листа директора Ржищівської ЗОШ І-ІІІ ступенів імені О. Кошового від 24.11.2016 № 119, встановлено, що [PERSON] навчається в 1-Б класі з 1 вересня 2016 року, разом з бабусею перебуває на обліку у Ржищівському міському управління соціального захисту населення як вимушено переміщені особи. Вихованням та навчанням хлопчика займається бабуся [PERSON], батьки хлопчика до школи жодного разу не зв'являлись, до класного керівника та адміністрації навчального закладу не звертались, навчанням не цікавились, участі у вихованні не приймають (а.с. 17-18). Згідно акту обстеження умов проживання комісією служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради від 29 листопада 2016 року, встановлено, що по [ADDRESS] мають постійне місце реєстрації [PERSON], [PERSON], санітарні норми дотримані, наявне місце для навчання та відпочинку, у дитини є речі особистого вжитку, одяг, іграшки, шкільне приладдя, стосунки в сім'ї доброзичливі (а.с. 19). За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], виданого виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області 21 листопада 2016 року, встановлено, що громадяни [PERSON], [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], не приймають участі у його вихованні та утриманні, взагалі не спілкуються з дитиною і не цікавляться його життям та здоров'ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своєї дитини, та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків матері, не піклується про духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичного догляду, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], 2009 року народження. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не надають постійної, регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, тому суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 2009 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ч. 3,4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. З наведеного, суд також приходить до висновку про необхідність встановлення опіки та піклування над [PERSON], та призначити [PERSON] опікуном та піклувальником над ним. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно від заявленої чи відхиленої частини позовних вимог. Отже, оскільки виконавчий комітет Ржищівської міської ради як органу опіки та піклування звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок слід стягнути з відповідачів в дохід держави. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, отже фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved