Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства в Гусятинському районі Тернопільської області про визнання частково незаконним і скасування рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області №223 від 31 жовтня 1994 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться [ADDRESS], визнання незаконним і скасування рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області №157 від 28 березня 2010 року, визнання недійсним державного акта серії ЯЛ №255707 про право власності на земельну ділянку яка розташована [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON]. В обґрунтування вимог позивач вказав, що він та відповідачка [PERSON] є співвласниками в рівних частках по ? частини житлового будинку, що по вул. Шевченка в с. Яблунів Гусятинського району Тернопільської області. Вони є власниками суміжних земельних ділянок, відповідно 0,25 га та 0,25 га, які знаходяться в с. Яблунів по вул. Шевченка відповідно [ADDRESS],[ADDRESS] 24 травня 2011 року на підставі рішення сесії Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області за №223 від31.10.1994 року, відповідачці [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в [ADDRESS] Вважає, що дане рішення ради та Державний акт є незаконними, оскільки відповідачка приватизувала земельну ділянку, включаючи заїзд до будинковолодіння, яким вони користувалися спільно постійно, без погодження меж земельної ділянки з ним як суміжним землекористувачем. Крім того вказав що, оскаржуваним рішенням ради від 28.03.2010 року затверджено акт комісії від 11.12.2010 року, яким було встановлено межі між земельними ділянками позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] і який в свою чергу затверджений сільським головою ще до прийняття рішення сесії від 28.03.2010 року №157. Посилаючись на наведене просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні та його представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просили позов задовольнити. Також позивач вказав, що заїздом вони користуються з відповідачкою спільно з часу придбання житлового будинку. Даний заїзд є єдиним до його частини житлового будинку. Спір виник щодо користування ним з часу приватизації земельної ділянки [PERSON]. Будь-яких схем розподілу щодо користування вказаними земельними ділянками не було. Крім тог вказали, що у відповідачки ще є один заїзд до їхнього будинковолодіння. Представник відповідача Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що при складанні акту погодження меж земельної ділянки від 11.12.2009 року необхідно було погодити із позивачем [PERSON], як суміжним землекористувачем, проте цього не зроблено. Зазначений в комісійному акті від 11 грудня рік « 2010» помилково, який слід виправити на « 2009». Хоча в рішенні сільської ради від 28.03.2010 року № 157 зазначено, що схема додається, проте її немає. Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідачка законно приватизувала земельну ділянку. Спірний заїзд є єдиний до житлового будинку позивача. Ним вони спільно користувалися 20 років. Спір щодо користування ним з боку [PERSON] виник при приватизації нею земельної ділянки. Підтвердили, що в них ще є один заїзд до їхнього будинковолодіння, крім спірного. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що позов безпідставний, в задоволенні якого слід відмовити, посилаючись на те, що права позивача як землекористувача не порушені, оскільки документів, що підтверджують, що він є землекористувачем виділеної йому 0,25 га земельної ділянки немає. Підтвердженням землекористування є запис в земельно-кодастровій книзі і правовстановлюючий документ на підтвердження права власності на земельну ділянку та на житловий будинок. Оскаржуваний Державний акт видавався на підставі виготовленої технічної документації на земельну ділянку з дотриманням процедури приватизації земельної ділянки. Свідок [PERSON], який був виконавцем з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянкуї [PERSON] в суді зазначив, що при будь-якої ситуаційної схеми виділених сторонам земельних ділянок не було. Як йому вказано [PERSON] робити схему так і він зробив .Чому саме така конфігурація земельної ділянки згідно технічної документації йому не відомо. Підпис [PERSON]. в акті встановлення та погодження меж відсутній, оскільки він його не бажав підписати з особистих причин. Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення представника третьої особи, свідка, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1,2 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим Кодексом та іншими Законами України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ст. ст. 90, 91 Земельного кодексу України, ч.4 ст. 373 ЦК України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, їх порушені права підлягають відновленню в порядку встановленому законом та власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, (далі - Інструкція) межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON]та відповідачка [PERSON] є співвласниками житлового будинку по вул. Шевченка в с. Яблунів Гусятинського району Тернопільської області. Позивачу [PERSON] належить ? частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що [ADDRESS]. що стверджується актом передачі у власне користування від 16 квітня 1946 року,(а.с 89), витягами з погосподарських книг Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. (а.с. 132,,201, 202 ) Відповідачці [PERSON] належить ? частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що [ADDRESS], що стверджується актом передачі у власне користування від 16 квітня 1946 року,(а.с 90), витягом з погосподарської книги Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. (а.с. 204) Як вбачається із вищевказаних витягів з погосподарських книг за 1947 - 1949 р.р. та за 1950-1952 р.р.( а.с.201,202) позивач [PERSON] прийняв ? частину вищевказаного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель як спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Відповідачка [PERSON] ? частину даного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель прийняла як спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджено позивачем та відповідачкою в судовому звсіданні. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 лютого 1966 року, дівоче прізвище відповідачки [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON], (а.с. 115). що і підтверджено в суді відповідачкою [PERSON] З довідки Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 22.01.2014 року №12 та витягу з по господарської книги Яблунівської сільської ради (а.с. 130, 134) видно, що в травні 1989 року погосподарський номер [PERSON] - матері відповідачки [PERSON] (1/2 частка вищевказаного житлового будинку) закрито в зв'язку з вибуттям [PERSON] як останнього члена двору і пропискою останньої до погосподарського двору [PERSON] - відповідачки по справі, тобто проведено об'єднання вищевказаних дворів. Як видно з довідки Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 15.10.2013 року за №248 згідно рішення вказаної ради від 28.12.1990 року вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Шевченка» та змінено нумерацію, зокрема господарство [PERSON] значиться [ADDRESS]. Позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] передано безоплатно у власність земельні діянки,кожному по 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області за №223 від 31 жовтня 1994 року. 11 грудня 2010 року комісією Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області у зв'язку з приватизацією земельної ділянки [PERSON] складено акт встановлення та погодження меж земельних ділянок, згідно якого [PERSON] як суміжний землекористувач відмовився підписати зазначений акт, тобто відмовився погодити межі спірної земельної ділянки. Рішенням Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області №157 від 28 березня 2010 року затверджено вказаний акт земельної комісії від 11 грудня 2010 року. На підставі даного рішення сільської ради відповідачкою [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. 24 травня 2011 року Яблунівська сільська рада Гусятинського району Тернопільської області на підставі рішення сесії Яблунівської сільської ради№223 від 31 жовтня 1994 року [PERSON] - відповідачці по справі видала оскаржуваний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №255707. Як вбачається із кадастрової зйомки 2014 року, виготовленої приватним підприємством «Геодезія і землевпорядкування» (а.с.206),відповідачка [PERSON] приватизувала спірну земельну ділянку, яка включає єдиний заїзд до ? частини житлового будинку [PERSON] і є спільним заїздом до садиб сторін по справі,що іне заперечено відповідачами по справі в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що межі земельної ділянки, що [ADDRESS] не погоджені із [PERSON] - позивачем по справі, як суміжним землекористувачем, що підтверджується актом про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі, закріплення їх межовими знаками та переданими на зберігання від 11.12.2009 року, який виготовлений ПП «ЮКО». При видачі рішення про приватизацію земельних ділянок сторонам по справі та Державного акту [PERSON] - відповідачці по справі Яблунівською сільською радою схем земельних ділянок не складалося,не з'ясовувалися обриси, конфігурація земельних ділянок сторін по справі. Крім того, прийняттю оскаржуваного рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 28.03.2010 року №157 передувало складення акту комісії Яблунівської сільської ради від 11.12.2010 року, тому суд не приймає до уваги вищевказане рішення Яблунівської сільської ради №157 від 28.03.2010 року як суперечливе та таке, що не відповідає дійсним обставинам справи. Доводи представника відповідача Яблунівської сільської ради про те, що в акті,складеному комісією Яблунівської сільської ради від 11.12.2010 року помилково вказана дата, місяць і рік - « 11.12.2010 року» затвердження цього акту замість правильної « 11.12.2009 року», суд не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними. Суд також не приймає до уваги посилання представника третьої особи та відповідача по справі [PERSON] на те, що позивач не мав права звертатися до суду з даним позовом, оскільки відсутній Державний акт на право приватної власності на землю, та правовстановлюючий документ на житловий будинок, оскільки виходячи із змісту статтей 13, 14, 15 Конституції України, яким гарантовано державний захист майнових прав громадян і не обмежено можливість такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства, сама по собі відсутність у особи документа, що посвідчує право на земельну ділянку, не може бути підставою для відмови їй у судовому захисті таких прав. Правовстановлюючим документом на житловий будинок вважається і запис в погосподарських книгах сільської ради, відносно тих будинків, які збудовані до 1989 року. Що стосується вимоги позивача в частині позовних вимог про визнання частково недійсним і скасування рішення Яблунівської сільської ради №223 від 31 жовтня 1994 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться [ADDRESS], суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки вказане рішення прийняте правомірно в межах компетенції, виходячи з норм безоплатної передачі земельних ділянок. Реалізація Яблунівською сільською радою гарантованого законодавством права відповідачки [PERSON] на приватизацію земельної ділянки 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не порушує права позивача [PERSON]. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЛ №255707 від 24 травня 2011 року, виданий [PERSON] та прийняте рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області №157 від 28 березня 2010 року "Про затвердження акту на предмет погодження межових знаків між [PERSON] та [PERSON] в с. Яблунів" порушують права та інтереси позивача у сфері земельних відносин, а саме, право на заїзд на належну йому земельну ділянку де розташований його житловий будинок, а тому слід визнати недійсним державний акт, виданий на ім»я [PERSON] та визнати незаконним і скасувати рішення Яблунівської сільської ради Гусятинського району №157 від 28 березня 2010 року. На підставі наведеного, ст. 143 Конституції України, ст. ст. 12, 89, 116, 118, 120, 121, 125, 152, 158 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 року №13 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ",

Outcome: partial