Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В огрунтування позову зазначено, що 11 червня 2007 року Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 55_1, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 19\~800 дол. США строком з 11.06.2007 р. по 10.06.2019 р., а позичальник зобовязався повертати заборгованість по сумі кредиту щомісячно до 10-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі відповідно до графіку, визначеного п.3.3.1. кредитного договору. Пунктом 1.1. кредитного договору встановлено обовязок позичальника щомісячно у ті самі строки сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи із 12, 5 % річних, а по простроченій заборгованості згідно п. 3.2.8 виходячи із 13, 5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Пунктом 5.3. кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0, 1 % річних від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. 16 лютого 2009 року між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору від 11.06.2007 р., якою внесено зміни щодо реквізитів рахунків для погашення кредиту та відсотків. 25 жовтня 2011 року між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору від 11.06.2007 р., у звязку із зміною виду кредитування. Пунктом 1.1.3. Додаткової угоди №2 визначено, що кредитна лінія надається на термін з 25.10.2011 р. по 10.06.2019 р. із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи із 14 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється, виходячи із 19 % річних. Умовами Додаткової угоди №2 визначено, що банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобовязань, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій у випадках, визначених п.4.2.4. цієї угоди. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №55_1 від 11.06.2007 р. між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені окремі договори поруки. Відповідно до статей\~553, 554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2013 року по справі за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 150362, 08 грн, а також судові витрати у справі. Загальний розмір невиконаних зобовязань відповідачів перед банком складає 22\~420, 15 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають виконати взяті на себе зобовязання, то позивач просить стягнути із них вказану суму заборгованості, а також судовий збір.\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в суд не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить справу розглянути без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать судові повістки, а також оголошення у пресі, що дає підстави суду для постановлення заочного рішення згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши подані до позову докази, суд встановив такі факти: За умовами кредитного договору №55_1 від 11 червня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк", правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" та [PERSON], банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 19800 дол. США на строк з 11 червня 2007 року по 10 червня 2019 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12, 5 % річних. Пунктом 3.2.8 вказаного договору встановлено, що на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються, виходячи із 13, 5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Додатковою угодою №2 від 25.10.2011 р. до кредитного договору від 11 червня 2007 року №55_1 змінено умови кредитування: пунктом 1.1.3 визначено, що кредитна лінія надається на термін з 25.10.2011 р. по 10.06.2019 р. із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 14 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється, виходячи із 19 % річних. Обов'язок повернення позичальником [PERSON] кредиту та процентів за користування кредитом, інших витрат, передбачений пунктом п.3.3. Кредитного договору №55_1 та п.4.3. Додаткової угоди №2 від 25.10.2011 р. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2013 року, що набрало законної сили, із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором №55_1 від 11 червня 2007 року у розмірі 150362, 08 грн та судові витрати. Станом на 18.04.2016 р. включно загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №55_1 від 11 червня 2007 року по процентах становить 22 420, 15 грн, в тому числі: поточна заборгованість по процентах - 1122, 76 грн, прострочена заборгованість по процентах - 21297, 39 грн, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Наявність даної заборгованості свідчить про невиконання умов кредитного договору позичальником [PERSON] та порушення вимог Цивільного кодексу України. Так, відповідно до\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Таким чином, вищевказана заборгованість по процентах підлягає стягненню із відповідача [PERSON], який являється позичальником за кредитним договором. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] згідно договору №24 від 11.06.2007 р., [PERSON] згідно договору №25 від 11.06.2007 р., [PERSON] згідно договору №12/Ф-251011 від 25.10.2011 р. являються поручителями перед кредитором - Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" по виконанню [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №55_1 від 11 червня 2007 року, несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 04 травня 2016 року на адресу кожного з відповідачів банком були направлені письмові листи-вимоги про необхідність погашення заборгованості по кредиту, по причині невиконання таких вимог представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості. Враховуючи наведене, заборгованість за процентами, що виникла через невиконання умов кредитного договору позичальником [PERSON], підлягає стягненню солідарно із позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При вирішенні позову суд враховує правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від\~\~23.09.2015 р.\~(справа № 6-1206цс15), яка полягає у тому, що виходячи із системного аналізу ст.ст.\~525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини\~\~сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається . Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду України: від 20 грудня 2010 року у справі № 3-57 гс 10, від 4 липня 2011 року у справі № 3-65 гс 11, від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73 гс 11, від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89 гс 11, від 14 листопада 2011 року у справі № 3-116 гс, від 23 січня 2012 року у справі № 3-142 гс 11. У відповідності до ч 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норма права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача при зверненні до суду із позовом була сплачена сума судового збору в розмірі 1378 грн, яка на підставі статті 88 ЦПК підлягає стягненню з відповідачів по 344, 50 грн з кожного, оскільки законом не передбачено солідарного стягнення судових витрат, про що зазначено у абзаці 6 пункту 35 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". На підставі викладеного, ст.ст.\~526, 527, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved