Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя без реального виділення. Свої вимоги мотивував тим, що 16.10.2004 року відповідачкою було набуто право власності на житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м. з надвірними будівлями, розташовані за адресою м.Ромни, 3-й пров.Калініна, на підставі договору купівлі-продажу. 11.06.2005 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу на протязі 2009 2014 років ними внаслідок спільних трудових та грошових затрат було проведено будівництво житлового будинку з прибудовами загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. будівельні роботи з будівництва житлового будинку з прибудовами загальною площею 99, 6 кв.м., житловою площею 57, 4 кв.м., з знесенням старого будинку здійснювалось особисто ним та його батьком. Кошти на придбання будівельних матеріалів йшли з їх спільного бюджету, зокрема була частково використана державна допомога при народженні дітей, а частково кошти були надані його батьками. Тому житловий будинок площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. розташовані за адресою м.Ромни, 3-й пров. Калініна (Маркевича), 25 в розумінні ст. 60 СК України є їх з відповідачкою спільною сумісною власністю подружжя. 11.08.2014 року взамін договору купівлі-продажу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею99.6 кв.м., житловою площею 57.4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний1 літ. «Б», сарай цегляний літ. «Б2», сарай дощаний літ. «В1», погріб літ. п/г під «В1», вбиральня дощата літ. «У», розташовані за адресою м.Ромни, 3-й пров. Калініна (Маркевича), 25. Даний житловий будинок з належними до нього складовими частинами розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, яка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 379178 від 09.07.2009 року. Тобто під час шлюбу , внаслідок спільних трудових та грошових затрат ними збудовано новий житловий будинок з прибудовами, внаслідок чого вартість домоволодіння вказаного істотно збільшився. Тому просив визнати за ним та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ. "Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У", що знаходяться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25; поділити спільне сумісне майно подружжя без реального виділення; визнати за ним право власності на 1 / 2 частину житлового будинку загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ. "Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У, що знаходяться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25; визнати за відповідачкою право власності на 1 / 2 частину житлового будинку загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ."Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У", що знаходяться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25; визнати за ним право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25 та визнати за відповідачкою право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою: Сумська обл.., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що до шлюбу з [PERSON] вона мала у приватній власності житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул.Чубаря, 1 в м.Ромни. У 2004році вона здійснила продаж даного будинку та 16.10.2004 року придбала у власність житловий будинок жилою площею 23.0 кв.м. з надвірними господарськими будівлями і спорудами по 3-му пров.Калініна, 25 в м.Ромни. 11.06.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської обл. від 25.10.2017 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти живуть разом з нею. 04 грудня 2017 року суд видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей. Під час проживання у шлюбі протягом 2009 2014 років нею та відповідачем спільно проведено будівництво житлового будинку з прибудовами загальною площею 99,6 кв.м., жилою площею 57,4 кв.м. Тобто старий будинок був знесений, а новий побудований за адресою м.Ромни, 3-й пров. Калініна, 25 , який був зареєстрований за нею. Крім того, їй передано у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по 3-му пров. Калініна, 25 в м.Ромни. Оскільки малолітні діти проживають з нею , вважає , що суд має відступити від засад рівності часток подружжя з врахуванням інтересів малолітніх дітей. Тому просить поділити спільне майно подружжя без реального виділення часток наступним чином : визнати за нею право власності на 5/6 частину житлового будинку за адресою м.Ромни, 3-пров. Маркевича, 25 та на 5/6 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою м.Ромни, 3-й пров.Маркевича, 25, а також визнати за нею право власності на господарські будівлі та споруди ; визнати за відповідачем право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Зустрічний позов [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на необґрунтованість даних вимог. Відповідачка та її представник позовні вимоги позивача визнала частково посилаючись на те, що при зверненні з позовом позивач не врахував, що після розірвання шлюбу 4 малолітніх дітей залишилися проживати разом з нею, тому вважає, що суд має відступити від засади рівності часток подружжя з врахуванням інтересів малолітніх дітей та збільшити її частку до 5/6 частини. Зустрічну позовну заяву підтримали та просили її задовільнити . Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню, вимоги позивачки за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року, який 25.10.2017 року було розірвано ( а.с.13). Від шлюбу сторони мають чотирьох малолітніх дітей, а саме : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14-17). Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачкою за первісним позовом. Вказаний факт не оспорюється сторонами у справі. 16.10.2004 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4361, зареєстровано Державним комунальним підприємством «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» 10.11.2004 року, номер запису 3252 в книзі 94, було набуто у власність житловий будинок загальною площею 49, 9 кв. м., житловою площею 23,0 кв.м. з надвірними будівлями, розташований за адресою м.Ромни, 3-й пров.Калініна, 25. (а.с.7-8). Під час шлюбу сторонами спільно, на підставі рішення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 209 «Про розгляд питань будівництва та архітектури» від 19.08.2009 року та Будівельного паспорта на будівництво прибудов до житлового будинку, реконструкція житлового будинку в м.Ромни , 3-й пров.Калініна, 25, погодженого 21.08.2009 року головним архітектором міста Ромни, після знесення старого будинку (а.с.9-12), проведено будівництво нового житлового будинку загальною площею 99, 6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. (а.с.18-28) . Даний факт сторонами не оспорювався в судовому засіданні. 11.08.2014 року реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області проведено державну реєстрацію права власності та видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 807837 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕК № 186926, на підставі яких за [PERSON] було зареєстровано спірний житловий будинок , а також складові частини обєкта нерухомого майна, а саме: сарай очеретяний літ. «Б», сарай цегляний літ. «Б2», сарай дощатий «В1», погріб літ. «п/г», вбиральня дощата літ. «У». (а.с.29-30). В розумінні ст. 60 СК України житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. розташований за адресою м.Ромни 3-й пров.Калініна (Маркевича), 25 є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], що не оспорюється і сторонами по справі, та визнавалося [PERSON] в судовому засіданні. Житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами розташований за адресою м.Ромни 3-й пров. Калініна (Маліновського) , 25 на земельній ділянці площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, яка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 379178 від 09.07.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010962200702 (а.с.31). Заперечень з приводу факту реєстрації спірного житлового будинку з господарськими будівлями та приватизації земельної ділянки за [PERSON] від сторін не надходило та визнавалося [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню , якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності або добровільності визнання вищевказаних обставин , тому відповідно до\~ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнані учасниками справи. Встановлені в суді факти свідчать про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу поділу спільного майна подружжя. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 60, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 179, 186, 190, 368, 370, 372, 377 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 СК України\~\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~\~\~\~Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або рішенням суду. Домовленості щодо поділу будинку добровільно між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 70 СК України , у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. [PERSON] просить відступити від засади рівності часток подружжя і збільшити її частку у спільному сумісному майні в інтересах чотирьох малолітніх дітей, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Тобто, за наявності певних обставин суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в праві на майно. Сімейний Кодекс України передбачає дві можливі підстави для такого відступлення: - наявність обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї (ч.2 ст.70 СК України); - наявність дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст.70 СК України). В коментованій ст.70 СК України, також передбачаються позитивні обставини для зміни одного з подружжя в праві власності на спільне майно. Суд може збільшити частку в праві на майно того з подружжя, із яким проживають діти до 18 років або повнолітні непрацездатні діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З прямої вказівки закону випливає, що частка в праві на майно того з подружжя, з яким залишається дитина, може бути збільшена лише у разі, якщо недостатнім є розмір аліментів, які вони одержують. \~\~\~ \~В судовому засіданні встановлено, що 4 грудня 2017 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей. [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що призначений судом розмір аліментів є достатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку та лікування малолітніх дітей . Представник [PERSON] також в судовому засіданні підтвердив, що розмір аліментів, які отримує [PERSON] від [PERSON] на утримання чотирьох малолітніх дітей є достатнім для забезпечення їх фізичного та духовного розвитку та лікування. [PERSON] в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] не сплачує аліменти та у нього мається заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] та її представник в судовому засіданні не надали доказів на підтвердження того, що розмір аліментів, які вона отримує від [PERSON] на дітей недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Ними також не надано доказів на підтвердження , що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Тому вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 5/ 6 частин спільного сумісного майна подружжя задоволенню не підлягають. В той же час суд прийшов до висновку , що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно поділити спільне сумісне майно подружжя без реального виділення та визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: Сумська обл., м. Ромни, 3-й пров. Маркевича, 25 по 1 / 2 його частині. Згідно положень ст.ст. 179, 186 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Річ призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 190 ЦК України, майном, як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Суд, виходячи з цього вважає, що нерухомим майном за цим позовом є сукупність обєктів (речей), які складаються із головної речі, а саме житлового будинку позначеного в технічному паспорті літ "А" та приналежних речей у вигляді: сараю очеретяного літ. "Б", сараю цегляного літ. "Б2", сараю дощаного літ. "В1", погребу літ. п/г під "В1", вбиральні дощатої літ. "У", які повязані із житловим будинком спільним призначенням, оскільки призначені для обслуговування будинку. Сторонами в судовому засіданні визнавалося, що спірний житловий будинок, є їх спільною сумісною власністю , тому приналежні до будинку речі , а саме : сарай очеретяний літ. "Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У", також є спільною сумісною власністю сторін. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог [PERSON] про визнання лише за нею права власності на вищевказані приналежні до будинку речі задоволенню не підлягають , а за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності за кожним на 1 / 2 частину сараю очеретяного літ. "Б", сараю цегляного літ. "Б2", сараю дощаного літ. "В1", погребу літ. п/г під "В1", вбиральні дощатої літ. "У". Згідно ст. 120 ч.1, ч.4 ЗК України , у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться (правова позиція ВСУ, викладена в постанові від 16.12.2015р. №6-2710цс15). Оскільки житловий будинок в м. Ромни, 3-й пров. Маркевича,25 є об'єктом спільною сумісної власності сторін, а спірна земельна ділянка площею 0,1000 га виділялась [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та була нею приватизована 9 липня 2009 року, то така земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності сторін і підлягає поділу між сторонами по 1 / 2 її частини за кожним.

Outcome: dismissed