Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], 06 червня 2014 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповлолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі - 1500 грн. за місяць. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 року по 27 грудня 2010 року, рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 27 грудня 2010 року вказаний шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON], [INFO], залишилась проживати з позивачем і перебуває її утриманні, відповідач залишив помешкання і сім'ю, забрав усі свої речі та предмети домашнього вжитку і переїхав проживати за невідомою адресою, місце його проживання та перебування позивачеві не відоме, зв'язки та спілкування з ним відсутнє. В даний час [PERSON] відвідує загальноосвітню школу № 13 ім. І.Хитренка Святошинського району м.Києва, за період навчання дитини у школі відповідач жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її розвитком, жодного разу не приймав участі у її вихованні. Позивачка уклала інший шлюб та проживає в упорядкованій двохкімнатній квартирі, має постійну роботу та постійний заробіток, відповідач по справі не може дати дитині належного виховання та матеріально забезпечити. Враховуючи наведене, та те, що відповідач - як батько дитини повністю самоухилився від виконання своїх батьківських прав [PERSON] просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74 ЦПК України, письмових заяв, в т.ч. і письмових заперечень, до суду не направив. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надавши висновок від 09 грудня 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, досліджуючи матеріали справи, враховуючи обставини викладені в позові, бере до уваги наступне. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно до вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі -Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Як зазначено у ст. 13 Сімейного кодексу України (далі СК України) частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, епрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], відповідно до свідоцтва про народження виданного Віділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, серія [NUMBER] (а.с. 7 - копія свідоцтва). 27 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 квітня 2006 року відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 404 - розірвано. Рішення станом на 08 квітня 2011 року набрало законної сили (а.с. 8 - копія рішення). [PERSON] навчається в СЗШ № 13 імені І.Хитриченка Святошинського району м.Києва у 2-Б класі, згідно довідки № 123 від 29 жовтня 2014 року виданою Управлінням освіти середня загальноосвітня школа № 13 ім. І.Хитриченка (а.с. 19 - довідка). Довідкою-характеристикою № 123/1 від 29 жовтня 2014 року виданою Управлінням освіти середньої загальноосвітньої школи № 13 ім.І. Хитриченка підтверджено той факт, що за весь період навчання дитини - [PERSON], [INFO], її батько [PERSON], [INFO], жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її успішністю, не приймав участі у її вихованні (а.с. 20 - довідка-характеристика). Листом з Державної міграційної служби України № 238/18/-1Ф від 01 жовтня 2014 року вбачається, що розшукова справа про зникнення [PERSON] - закрита, у листопаді 2013 року [PERSON] отримав закордонний паспорт та оформив в'їздну візу до країни Португалії (а.с. 21 - лист). Відповідно до довідки форми № 3 виданою ЄРРЦ Філією № 803-804 від 20 травня 2014 року, [PERSON], [INFO] проживає в квартирі [ADDRESS] разом з позивачем по справі (а.с. 11 - довідка). 03 серпня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 серпня 2012 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, серія [NUMBER] (а.с. 10 - копія свідоцтва). Як вбачається з витягу з наказу від 05 березня 2014 року № 92-0 Міністерства доходів і зборів України ГУ Міндоходів у м.Києві По особовому складу податкової міліції, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 17 березня 2014 року по 01 лютого 2017 року (а.с. 9 - витяг). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві № 107-7825/40 від 09 грудня 2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], вирішено що є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з'ясувавши та надавши оцінку повному, всебічному, об'єктивному з'ясуванню обставин справи, судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманні доньки, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з останнього аліментів, оскільки є такими, що базуються на законі, а тому підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище малолітньої доньки сторін, яка знаходиться на утриманні позивачки, а також відповідача, який добровільно грошові кошти не надає, і вважає доцільним стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття дитиною, з індексацією цього розміру аліментів, відповідно до закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved