Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за АТ «Дельта банк», посилаючись на те, що 18 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 49.4/70/08-НВз , згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 175 824 00 євро з розрахунку 13,7 % річних на строк з 18 березня 2008 року по 17 березня 2033 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним Договором Іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 49.12/70/І235/08 від 18 березня 2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,2055 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 751 та земельну ділянку площею 0,1855 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 750. 27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі і на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного і реального виконання обов'язків за кредитними і забезпечувальними договорами. На підставі даного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до відповідача у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору у нього утворилася заборгованість у розмірі 304 051,55 євро, що згідно курсу НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 5 194 496,65 грн., і включає заборгованість по тілу кредиту - 172 235, 76 євро, що в еквіваленті складає 2 942 521,02 грн., та заборгованість по відсотках- 131 815, 79 євро що в еквіваленті складає 2 251 975,62 грн. Враховуючи невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. 16.01.2015 року в судовому засіданні представником позивача подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за АТ «Дельта банк», а саме на земельну ділянку площею 0,2055 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 751, ринкова вартість якої станом на 22 вересня 2014 року відповідно до висновку про вартість майна становить 203 198 грн та земельну ділянку площею 0,1855 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 750, ринкова вартість якої станом на 22 вересня 2014 року відповідно до висновку про вартість майна становить 185 166 грн У судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи представник позивача повідомлявся належним чином, суду надана заява, у якій представник позивача позов підтримав в повному обсязі і просив розглянути справу у його відсутності, і в разі неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір № 49.4/70/08-НВнз (а.с. 8-20) Відповідно до умов вказаного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 175 824,00 євро під 13,7% річних зі строком з 18 березня 2008 року по 17 березня 2033 року. За умовами договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати проценти кожного календарного місяця, до 10 числа включно згідно з графіком погашення кредиту. Згідно п.п 2.1-2.5 кредитного договору кредит надавався позичальнику для купівлі нерухомості земельної ділянки, будівництво приватного домоволодіння, благоустрій приватного домоволодіння шляхом зарахування банком коштів на позичковий рахунок позичальника для подальшого використання за цільовим призначенням. Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості станом на 02.09.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 49.4/70/08-НВз від 18 березня 2008 року складає 304 051,55 євро, що згідно курсу НБУ станом на 02 вересня 2014 року становить 5 194 496,65 грн., і включає заборгованість по тілу кредиту - 172 235, 76 євро, що в еквіваленті складає 2 942 521,02 грн., та заборгованість по відсотках- 131 815, 79 євро що в еквіваленті складає 2 251 975,62 грн., У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18 березня 2008 р. між ВАТ "Кредитпромбанк" (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки № 49.12/70/І235/08, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно а саме: земельну ділянку площею 0,2055 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 751 та земельну ділянку площею 0,1855 га, цільове призначення - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], що є власністю Іпотекодавця і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року Панкевич О.С., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 750. Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27 вересня 2013 р. Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" продало (відступило) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 33-38). Отже на підставі вищевказаного договору у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України ПАТ "Дельта Банк" набуло прав кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі кредитного договору, укладеного між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір було у встановленому законом порядку змінено, розірвано чи визнано судом недійсним. 03 вересня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу [PERSON] повідомлення від 02 вересня 2014 року про зміну кредитора Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», на ПАТ «Дельта Банк» згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 року та зазначило про невиконання відповідачем умов договору, наявність у нього заборгованості за кредитним договором, яку просить сплатити, оскільки в іншому випадку Банком з метою захисту своїх майнових прав буде звернено стягнення на предмет іпотеки. Вимога про виконання грошових зобов'язань у термін передбачений законодавством та про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту (а.с. 30-31). Відповідачем була проігнорована, заборгованість за кредитом сплачена не була. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 6 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Крім того, відповідно до статей 33 та 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до роз'яснень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень статей 33,36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду. Отже, з урахуванням вказаних норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-124цс 13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. У розділі 5 договору іпотеки міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а п.5.1. вказаного договору передбачає, передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин відповідно до положень закону та умов укладених між сторонами кредитного і іпотечного договорів, вимоги банку про дострокове повернення всього кредиту, в тому числі частини кредиту, строк сплати якої ще не настав, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності банком на предмет іпотеки обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1) підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved