Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

03 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] року в м. Миколаєві померла її бабуся [PERSON], смерть якої було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 555. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП "Янтарне", посвідчене сертифікатом серії МК № [NUMBER] від 29.10.1997 року, зареєстрованим за № [NUMBER] на ім'я її матері [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON], як дочка померлої, прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає онучці, тобто позивачу [PERSON] Провівши поховання [PERSON], позивач звернулася до другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона прийняла спадщину згідно з п.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Оглянувши надані нею документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не було надано жодного документу, який підтверджував факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] її донькою [PERSON]. Тому позивач звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали, просять визнати за позивачем у порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарів в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі сертифікату на ім'я [PERSON], що посвідчував право на земельну частку (пай) серії МК № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Представник відповідача Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що не заперечує щодо задоволення даного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в м. Миколаєві померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 05 лютого 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с. - 7). За життя прабабуся позивачки та мати [PERSON] - [PERSON] була прийнята в члени колгоспу "Янтарне" і на підставі переданої Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області у колективну власність колгоспу земельної ділянки було проведено подальше її паювання. Оскільки [PERSON] була членом колгоспу, то 29 жовтня 1997 року вона отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25 лютого 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції (а.с. 6). Після смерті [PERSON], [PERSON], як дочка померлої, фактично розпорядилася майном своєї матері, а саме: взяла на зберігання сертифікат серії МК № [NUMBER]. З метою реалізації та оформлення свого права на спадкове майно померлої [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) в 2010 році [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай), але їй було відмовлено в зв'язку з розбіжністю написання імені її матері в особистих документах та у свідоцтві про народження [PERSON] 21 січня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення та було встановлено, що померла [INFO] року [PERSON] є матір'ю [PERSON] В подальшому [PERSON] намагалася оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, але за життя так і не встигла отримати Державний акт. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП "Янтарне", посвідчене сертифікатом серії МК № [NUMBER] від 29.10.1997 року - (а.с. 10). За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає онучці, тобто позивачу [PERSON] - (а.с. 8) Провівши поховання [PERSON], позивач звернулася до другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом 24 вересня 2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що позивачем не було надано жодного документу, який підтверджував факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] її донькою [PERSON]. - (а.с. - 5). Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Статтею 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачалося, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застерженнячм. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 вищевказаного Кодексу визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якшо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: наявністю у спадкодавця [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК № [NUMBER], який вона прийняла на зберігання; даними довідки СФГ "Надія" від 19 січня 2015 року про те, що у 2003 році [PERSON] передала в оренду цьому господарству земельну ділянку (пай) та упродовж 2003 - 2008 років отримувала орендну плату. - (а.с.15) В подальшому [PERSON] намагалася оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку шляхом виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Для цього 19.09.2102 р. СФГ "Надія", яке діяло від імені та в інтересах [PERSON], та юрист Рудницька Н.В. уклали договір про надання юридичної допомоги, в тому числі щодо підготовки документів по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки, що підтверджується даними Договору про надання юридичної допомоги від 19.09.2012 р. Однак, за життя [PERSON] так і не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори "Південь" № 863 від 24.02.2014 р. спадкодавець [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] з 09.12.1960 р. по день смерті [INFO] р. За цією ж адресою на момент смерті [PERSON] проживали позивач [PERSON] та син спадкодаваця [PERSON]. Оскільки позивачка проживала постійно разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України. За матеріалами спадкової справи № 455 /2014 р., заведеної післі смерті [PERSON], позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved