Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

14.10.2013 року позивач звернувся з позовом до суду, який в подальшому було уточнено та згідно останньої редакції від 13.03.2014 року просив ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного Акціонерного товариства з іноземними інвестиціями Страхова компанія "К'ЮБІ І-Україна" (04070, м. Київ, бульвар Праці, буд. 2/27, ідентифікаційний код 25395057) на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 28 000 гривень; пеню за несвоєчасне страхове відшкодування у розмірі 8 500 000 гривень; витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень; судовий збір у розмірі 3 561,70 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що у позивача [PERSON] було тайно викрадено автомобіль марки "БМВ Х-5", який був застрахований у Приватному Акціонерному товариству з іноземними інвестиціями Страхова компанія "К'ЮБІ І-Україна". Позивач стверджує, що у передбачений договором страхування строк він повідомив страховика, однак лише у липні 2013 року він отримав листа страховика щодо затягування розгляду його заяви про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з перевіркою розбіжностей у наданих страхувальником щодо часу і місця настання страхової події. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну шкоду та пеню, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача Приватного Акціонерного товариства з іноземними інвестиціями Страхова компанія "К'ЮБІ І-Україна" у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили в його задоволенні відмовити повністю, вказуючи на його безпідставність. Вислухавши сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Києво-святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській області 31.08.2012 року [PERSON] належить автомобіль марки «BMW X5», державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]. 12.09.2012 року між [PERSON] та Приватним Акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страхова компанія "К'ЮБІ І-Україна" було укладено договір страхування вищевказаного транспортного засобу за № CAS0017282, термін дії якого передбачено до 11.09.2013 року включно, та було видано сертифікат № LIA 01301, згідно якого страхова сума становить 400 000 гривень, з яких франшиза дорівнює 7 %. Відносини у сфері страхування, зокрема, і відносини у сфері укладення договорів добровільного страхування, регулюється Законом України «Про страхування» (далі - Закон). Статтею 1 Закону встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 22 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до Таїровського відділу міліції Київського районного відділення Одеського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення - крадіжки належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «BMW X5», державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]. За результатами розгляду даної заяви слідчим Таїровського ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань під № 1203170480001138, а [PERSON] визнано потерпілим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно пункту 3.1 Договору страхування КЮ БІ І- Україна відшкодовуватиме Страхувальнику у разі настання страхового випадку, якщо в межах Території покриття трапиться знищення, крадіжка або пошкодження внаслідок нещасного випадку щодо: а) транспортного засобу,а також б) інструментів або пристроїв, які є стандартним обладнанням транспортного засобу, або пристосувань, які складають частину транспортного засобу на момент коли інструмент, пристрій або пристосування змонтовано на або всередині транспортного засобу. В розділі 8 п. 8.1 договору передбачено, що після виявлення будь-яких обставин, що призвели чи можливо призведуть до вимоги за цим Полісом, Страхувальник повинен: а) у найкоротший можливий термін сповістити страховика з повним поясненням всіх обставин; б) доставити страховику детальні належним чином засвідчені докази збитку протягом 30 днів після виявлення збитку. Згідно частини 7 п. 6.5 договору страхування передбачено, що у випадку крадіжки застрахованого автомобіля Страховик зобов'язаний сплатити 50% належного страхового відшкодування після надання Страхувальником довідки про порушення відповідної кримінальної справи за фактом такої крадіжки. Залишок страхового відшкодування у розмірі 50% Страховик сплачує після надання Страхувальником довідки про зупинення досудового слідства або закриття відповідної кримінальної справи, але не пізніше 6 місяців після подання довідки про порушення відповідної кримінальної справи за фактом такої крадіжки. У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що у передбачений договором страхування строк, [PERSON] повідомив страховика про страховий випадок, однак довідки про порушення кримінальної справи не надав, у зв'язку з чим вони були вимушені самі робити запити до правоохоронних органів. Разом з тим страховиками порушено кримінальну справу за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, яка перебуває в провадженні слідчого відділу Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві. Згідно ч. 7 п. 1.3.2. страховик зобов'язаний протягом 7 днів після одержання всіх необхідних та належним чином оформлених документів вжити заходи, щодо оформлення страхового акту (Акту-релізу), та не пізніше 7 (семи) днів після підписання страхового акту (Акту -релізу) здійснити виплат страхового відшкодування. Однак, листом від 18.06.2013 року [PERSON] було повідомлено про те, що правоохоронними органами м. Києва проводиться досудова перевірка фактів та розбіжностей у наданій ним інформації про час і місце крадіжки транспортного засобу та їх зв'язок з вищевказаними обставинами, що в свою чергу стало підставою затримки в прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування. Таким чином, зважаючи на наявну кримінальну справу, що була порушена з приводу шахрайських дій, та не отримання страховиком усіх необхідних документів, суд вважає, що вести мову про порушення строків виплати страхового відшкодування взагалі не можливо, так як відповідач не відмовляв позивачеві у сплаті страхового відшкодування, а лише чекав на результати розгляду справи Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві. Однак, не зважаючи на відсутність висновків в зазначеній кримінальній справі, страховою компанією було сплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 372 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 000028342 від 21.01.2014 року. Як вбачається з страхового акту № [NUMBER] від 21.01.2014 року сума заподяних збитків становить 400 000 гривень; франшиза 28 000 гривень; сума страхового відшкодування 372 0000 гривень. Таким чином, не підлягають задоволеню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 28 000 гривень в якості страхового відшкодування так як вказана сума є франшизою, яка передбачено як п. 6.1 а. договору страхування так і страховим сертифікатом. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне страхове відшкодування в розмірі 8 500 000 гривень, вказані вимоги також задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Пунктом 4.1 частини 7 Договору страхування передбачено, що страховик несе майнову відповідальність перед Страхувальником за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний банківський день затримки. Однак позивач не надав розрахунку пені та не вказав період, за який розраховується дана пеня. Більш того, позивач нараховує пеню від повної страхової суми, що суперечить п. 6.5 Страхового договору. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь -які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, з урахуванням вказаного та беручи до уваги той факт, що відповідачем хоча із запізненням, однак в повному обсязі сплачено страхове відшкодування відповідно до договору страхування, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає в повному обсязі, у зв'язку з його безпідставністю. Крім того згідно ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з відмовою в позові судові витрати та витрати на праволву допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed