Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач у березні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування, в якому зазначив, що 13.03.2018 між позивачем та ТОВ "Віло Україна" було укладено Договір страхування наземного транспорту №63936ак8юб, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] . У подальшому, 29.08.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2018 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу «Ford» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача, внаслідок чого ПАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 81 035,45 грн. на користь ТОВ "Віло Україна". Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ НАСК "Оранта", позивач звернувся із заявою до відповідної юридичної особи. ПАТ НАСК "Оранта" відшкодувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 67462,40 грн. Суму збитків, які не відшкодовані на дату подання позову у сумі 13 573,05 грн позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, у відповідності до ст. 274 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 13.03.2018 між позивачем та ТОВ "Віло Україна" було укладено Договір страхування наземного транспорту №63936ак8юб, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] . У ст. 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У подальшому, 29.08.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2018 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки«Ford» д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ "Віло Україна". Власник пошкодженого транспортного засобу ТОВ "Віло Україна" звернулось до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно Розрахунку страхового відшкодування вартість страхового відшкодування склала 81035,45 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. На підставі страхових актів від 13.09.2018 позивач на виконання умов договору виплатив на користь ТОВ "Віло Україна" суму страхового відшкодування у розмірі 67 462,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням №495799 від 17.09.2018 у сумі 64 446,79 грн., платіжним дорученням №495395 від 14.09.2018 у сумі 12 293,43 грн. та платіжним дорученням №505076 від 11.10.2018 у сумі 1279,62 грн. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ НАСК "Оранта", позивач звернувся із заявою до відповідної юридичної особи. ПАТ НАСК "Оранта" відшкодувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 67462,40 грн. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач обгрунтовуючи суму страхового відшкодування у розмірі 13 573,05 грн., яка є різницею між сплаченою сумою позивачем потерпілій особі внаслідок ДТП з вини відповідача і сумою, сплаченою страховиком відповідача вважає її збитками, які повинен відшкодувати позивачу відповідач. Як вбачається з довідки МТСБУ ліміт відповідальності за шкоду, спричинену відповідачем майну, становить 100 000,00 грн., тобто розмір страхового відшкодування потерпілій стороні в сумі 81 035,45 грн., не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача. Суд звертає увагу, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, на які посилається позивач, як на підставу позову регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавана шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована задоговором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договоромабо Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкодиперевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальностістрахувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодуванняна страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі,суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності(стаття 3 Закону України 'Прообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 за №755/18006/15-ц. Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК "Оранта", а розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності за дійсним полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, враховуючи наявність у ПАТ НАСК "Оранта" обов`язку відшкодувати позивачу збитки, які були завдані відповідачем у зв`язку із ДТП, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed