Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "Надра", звернувся в суд з позовом до [PERSON], про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 5363,21 дол. США та 6002,56 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 01.10.2004 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", та [PERSON] було укладено договір № 202284-3/02 -ф, згідно умов якого [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в розмірі 8 000,00 дол. США з терміном погашення до 01.10.2009 року, в порядку та на умовах визначених договором, а [PERSON] виступила у якості поручителя за виконання зобов'язань за кредитним договором. Наголошує на тому, що позичальник та поручитель умов кредитного договору не виконали, внаслідок чого у них сформувалася заборгованість в загальному розмірі 5363,21 дол. США., з яких 3 058,87 дол. США заборгованості по кредиту, 2 304,34 дол. США заборгованість по нарахованих відсотках, 6002,56 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2004 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 202284-3/02. У відповідності із п. 1.1., п. 1.2, п. 1.3, 1.4 договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 8000,00 дол.США. Цільове призначення кредиту- придбання транспортного засобу (легкового автомобіля марки «Renault 19 Europa» 1999 року випуску), термін погашення кредиту 60 місяців з 01.10.2004 року по 01.10.2009 року зі сплатою 14,00 % річних. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 202284-3/02 між банком та [PERSON] 01.10.2004 року укладено договір поруки, згідно умов якого п. 1.2, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов»язань повністю чи у будь-якій частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши позичальнику грошові кошти, що підтверджено розрахунком заборгованості по кредитному договору № 202284-3/02 від 07.07.2014 року. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином вимога про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою. Таким чином у правовідносинах, що склалися, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками за кредитним договором № 202284-3/02 від 01.10.2004 року. Відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали, внаслідок чого у них виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 5363,21 дол. США., з яких 3 058,87 дол. США заборгованості по кредиту, 2 304,34 дол. США заборгованість по нарахованих відсотках, 6002,56 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк визначений у договорі, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5.3 договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.12, 4.3.13 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначений у п. 1.1 цього договору за кожен випадок. У відповідності із ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином вимоги про стягнення з відповідачки пені за прострочення виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З наведеного вище випливає висновок про те, що у відповідачів виникла заборгованість перед кредитором в загальному розмірі 5363,21 дол. США., з яких 3 058,87 дол. США заборгованості по кредиту, 2 304,34 дол. США заборгованість по нарахованих відсотках, 6002,56 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Outcome: approved