Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Європейський газовий банк" про розірвання договору банківського вкладу та стягнення коштів, в якому вказувала, що 13.06.2014 року уклала з Банком Договір банківського вкладу з фізичною особою № 347944 від 13.06.2014 року, на підставі якого внесла на депозитний рахунок кошти в сумі 26000 грн. на строк 7 днів до 20.06.2014 року. Проте коли по закінченню строку дії договору звернулась до відділення Банку з метою отримання коштів, отримала відмову в цьому. Просить суд розірвати Договір банківського вкладу з фізичною особою № 347944 від 13.06.2014 року, стягнути з ПАТ "Європейський газовий банк" на її вклад в сумі 26000 грн. 00 коп., нараховані відсотки в сумі 86 грн. 00 коп., а всього 26086 (двадцять шість тисяч вісімдесят шість) грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Позивач та представник відповідача ПАТ "Європейський газовий банк", повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 13.06.2014 року між ПАТ "Європейський газовий банк" та [PERSON] укладений Договір банківського вкладу з фізичною особою № 347944 від 13.06.2014 року, згідно п. п. 1.1-1.3 якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок [NUMBER] та приймає від Вкладника грошові кошти в національній валюті України на строк 7 днів до 20 червня 2014 року, Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в Банку власник поточних та/або депозитних рахунків, а банк приймає на відкритий вкладнику Рахунок грошові кошти в сумі 26000 грн. 00 коп., за використання яких сплачує Вкладнику проценти із розрахунку 17 процентів річних. Відповідно до п. 6.2 Договору, якщо Вкладник в день закінчення строку Вкладу не звернувся до Банку для отримання суми Вкладу, дія договору автоматично продовжується на той самий строк, при цьому процентна ставка за договором встановлюється на рівні затвердженої Банко процентної ставки, що діє за даним видом Вкладу на день продовження дії Договору. Зміст вказаного договору свідчить про те, що його строк закінчився 20.06.2014 року, тобто після вказаної дати Банку зобов'язаний на вимогу Вкладника повернути належній їй грошові кошти. 20.06.2014 року [PERSON] звернулася до відділення ПАТ "Європейський газовий банк" з вимогою про повернення вкладу, проте Банк свої зобов'язання не виконав, відмовив у видачі коштів. Проте позивач заперечує проти продовження дії Договору згідно з положеннями п. 6.2 та наполягає на його розірванні і поверненні їй коштів. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно положень ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], необхідність розірвання договору банківського вкладу та стягнення з відповідача на її користь сум, належних до виплати станом на 20.06.2014 року, - вкладу в сумі 26000 грн. 00 коп., нараховані відсотки в сумі 86 грн. 00 коп., а всього 26086 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved