Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 27 серпня 2005 року було укладено шлюб, який зареєстровано у ЦВДРШ Головного управління юстиції у м.Києві, про що було зроблено актовий запис №2163. Від спільного проживання у них дітей немає. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що вони з відповідачем вже давно не проживають разом, подружніх стосунків не підтримують. Після від'їзду відповідача в іншу державу, вона через вісім місяців знову почала проживати з [PERSON], з яким 23.11.1978 року був укладений перший шлюб і від якого вона народила двоє дітей - дочку [PERSON] та [PERSON], які є повнолітніми. Вона бажає знову укласти шлюб з [PERSON], але вони не мають такої можливості, так як шлюб з відповідачем не розірвано, хоча він і носить формальний характер. Відповідач не виявив бажання приїхати та оформити розірвання шлюбу, хоча вона його просила про це ще в 2006 році, перестав відповідати на дзвінки, а тому вона не знає фактичного місця перебування відповідача і просить повідомити його про розгляд справи через засоби масової інформації. Спірних майнових питань між ними немає, оскільки вони під час спільного проживання протягом трьох місяців нічого не придбали та спільного господарства не вели. Просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій заявлений позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про розгляд справи був повідомлений через засоби масової інформації, а саме друковане видання "Урядовий кур'єр" від 14 січня 2015 р. №5 (5379), заперечень на позов від нього не надходило, а тому справу слід розглядати без участі відповідача на підставі наявних доказів в матеріалах справи, так як суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 63 ЗУ "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально протягом останніх дев'яти років, та позивачка проживає в незареєстрованому шлюбі із іншим чоловіком та бажає такий шлюб зареєструвати. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем який носить формальний характер. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 24, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. 51 Конституції України,

Outcome: approved