Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено наступне. 05.09.2007р. між позивачем по справі та відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", правонаступником за всіма правами і обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", було укладено кредитний договір №014/79790/74/81193, предметом якого було надання споживчого кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 105154,00 доларів США з терміном його повернення, згідно встановленого графіку погашення кредиту, але не пізніше 05.09.2027р., та зі сплатою 13% річних за використання кредитних коштів (п.1.4 договору). В забезпечення зазначеного договору, 10.09.2007 року між позивачем по справі та відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", правонаступником за всіма правами і обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", був укладений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №У-348, предметом якого виступило нерухоме майно у вигляді квартири, яка належить поручителю [PERSON] на праві приватної власності. 14.04.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/79790/74/81193 від 05.09.2007 року. Відповідно до умов зазначеної додаткової угоди, банк здійснив реструктуризацію кредитного зобов'язання, а саме: з 15 квітня 2009 року по 15 березня 2010 року було встановлено кредитні канікули, шляхом сплати щомісячно 700 доларів США, а з 15 травня 2010 року було встановлено щомісячний платіж у розмірі 1328,12 доларів США. На день укладання кредитного договору і по день звернення позивача до суду, курс долара мінявся в сторону збільшення, що, на думку позивача, є істотною зміною становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто, як вважає позивач, з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, у зв'язку із чим значно погіршився його фінансовий стан. Проте, позивач вказує, що вона, як і зобов'язалась, не зважаючи на вказане, згідно з зазначеним Кредитним договором, у встановлені Кредитним договором та графіком погашення кредиту, кожного місяця сплачувала встановлені за вказаним графіком суми та щомісячно сплачувала декілька більші суми, чим встановлено графіком, для погашення тіла кредиту. Як вказує позивач, у день здійснення чергового платежу за Кредитним договором, згідно графіку погашення кредиту, а саме 15 жовтня 2013 року вона прибула до відділення банку, з метою сплати чергової суми заборгованості за кредитом. Проте, в касі банку їй було повідомлено про те, що до сплати їй нараховано банком суму сплати за кредитом, виходячи з 18% річних за використання кредитних коштів, та крім того, тоді ж позивачу стало відомо, що банком також їй нарахована пеня. Тобто, відповідач, крім штрафу, нарахував пеню та змінив розмір процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку та підвищив її з 13% річних до 18% річних. Позивач вважає вищезазначені дії відповідача незаконними. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив: визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", в частині нарахування пені в сумі 2017,95грн., збільшення в односторонньому порядку процентної ставки з 13% до 18% річних за користування кредитом по кредитному договору №014/79790/74/81193, укладеному 05.09.2007р. між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" та [PERSON]; зобов'язати публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль": здійснити перерахунок за кредитним договором №014/79790/74/81193, укладеним 05.09.2007р., між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" та [PERSON], усіх внесених [PERSON] за період з 05.09.2007 року, платежів на виконання умов кредитного договору, виходячи з розміру процентної ставки 13% річних та зарахувати всі надмірно сплачені кошти [PERSON] у зазначений період, в рахунок погашення отриманого кредиту, процентів за користування кредитом, згідно умов укладеного кредитного договору за процентною ставкою, що становить 13% річних; стягнути з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" на користь [PERSON], (ідентифікаційний код - [NUMBER]) витрати на сплату судового збору у сумі 229 грн. 40 копійок. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши до суду письмові заперечення, у яких зазначено, що при підписанні договору №014/79790/74/81193 від 05.09.2007р., між АТ "Райффайзен банк Аваль" в особі ООД АТ "Райффайзен банк Аваль" та [PERSON], сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та, на думку відповідача, не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом договору. Посилаючись на п.5.6. кредитного договору, згідно якого позичальник зобов'язаний здійснювати страхування майна, яке надається в забезпечення (іпотеку) та свого життя на користь Кредитора, відповідачем вказано, що, позичальником порушувались умови п.5.6. кредитного договору. При цьому, відповідач вказав, що про зміну процентної ставки за кредитним договором на 5 відсотків річних, у разі несплати страхових платежів, він попередив позивача повідомленнями від 22.08.2011р. та 14.11.2011 року. Посилаючись на п.10.2 Кредитного договору, відповідач вказав, що в ньому зазначено, що Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом, в разі невиконання умов договору, в тому числі, неналежного виконання умов договорів, які є забезпеченням цього договору, - процентна ставка збільшується Кредитором на 5 відсотків річних з наступного дня, слідуючого за днем виявлення порушення, з подальшим письмовим повідомленням позичальника. На думку відповідача, Він, в силу умов кредитного договору, наділений цивільним правом щодо зміни умов цього кредитного договору, а саме підвищення відсоткової ставки, як штрафної санкції, на підставі п. 10.2 Кредитного договору. Відповідачем зазначено, що підвищення ним процентної ставки позивачу за кредитним договором на 5 відсотків, він не вважає одностороннім підвищенням процентної ставки. У даному випадку, вказане підвищення процентної ставки, на думку відповідача, відбулось за згодою сторін, а тому, просив у задоволенні позовних вимог, відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані суду сторонами докази, суд приходить до наступного. Ст. 11 ЦК України визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 05.09.2007р. позивач по справі [PERSON] та відкрите акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" уклали кредитний договір №014/79790/74/81193, предметом якого було надання споживчого кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в розмірі 105154,00 доларів США з терміном його повернення, згідно встановленого графіку погашення кредиту, але не пізніше 05.09.2027р., та зі сплатою 13% річних за використання кредитних коштів. Отже, між позивачем та відповідачем існували правовідносини, що випливають з умов кредитного договору про надання споживчого кредиту. В забезпечення зазначеного договору, 10.09.2007 року позивач по справі [PERSON] та відкрите акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", уклали іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №У-348, предметом якого виступило нерухоме майно у вигляді квартири, яка належить поручителю [PERSON] на праві приватної власності. 14.04.2009 року позивач та відповідач уклали додаткову угоду до кредитного договору №014/79790/74/81193 від 05.09.2007 року, згідно до якої, банк здійснив реструктуризацію кредитного зобов'язання, а саме: з 15 квітня 2009 року по 15 березня 2010 року позивачу було встановлено кредитні канікули шляхом сплати щомісячно 700 доларів США, а з 15 травня 2010 року було встановлено щомісячний платіж у розмірі 1328,12 доларів США. На час розгляду справи, правонаступником за всіма правами і обов'язками відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", що сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України, необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки. 31.09.2013 року відповідач, вніс зміни до Кредитного договору №014/79790/74/81193 щодо розміру процентної ставки в сторону збільшення, та до сплати позивачу було банком нараховано суму сплати за кредитом, виходячи з 18% річних за використання кредитних коштів. Крім того, банком також позивачу була нарахована пеня у сумі 2017,95 грн. В судовому засіданні встановлено, що про вказані дії банку позивач дізналася від касира банку при сплаті чергового платежу за кредитом 15.10.2013року. Посилання відповідача на п.10.2 Кредитного договору, що Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом, в разі невиконання умов договору, в тому числі, неналежного виконання умов договорів, які є забезпеченням цього договору, - процентна ставка збільшується Кредитором на 5 відсотків річних з наступного дня, слідуючого за днем виявлення порушення, з подальшим письмовим повідомленням позичальника, в судовому засіданні, при дослідженні матеріалів справи, не знайшли свого підтвердження, оскільки, вказаним п.10.2 Кредитного договору, на який посилається відповідач, зазначено інше. Проте, відповідно до п.5.6. кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати страхування майна, яке надається в забезпечення (іпотеку) та свого життя на користь Кредитора. Згідно п.3.7 Кредитного договору, страхування, передбачене п.4.1. Кредитного договору, здійснюється позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно зі страхових компаній, які співпрацюють з Кредитором, з переліком на розміром тарифів яких, позичальник ознайомлений до укладення Договору. Проте, на час укладення Кредитного договору №014/79790/74/81193 від 05.09.2007 року, такою страховою компанією, яка співпрацює з Кредитором, та запропонована позивачеві відповідачем, була ЗАТ «СК «Каштан», з якою і було позивачем при укладенні Кредитного договору, підписано договори страхування. Однак, всупереч зазначеному, відповідачем до суду надано дві ксерокопії листів відповідача від 22.08.2011р. та від 14.11.2011року позивачу?? згідно яких, відповідачу необхідно здійснити страхування заставного майна та життя в перерахованих банком страхових компаніях, що знаходяться в м.Києві, а саме: ПРАТ «Страхова компанія Уніка», ПАТ «Страхова компанія Універсальна», АТ «Українська пожежно-страхова компанія», НАСК «Оранта» та застережено, що коли позивач забажає здійснити страхування в інших компаніях, то йому необхідно надати банку ряд документів тієї страхової компанії для її перевірки банком. Із переліком вимог, документів, що необхідно надати для перевірки банку, та порядком проведення перевірки страхових компаній, що не погоджені банком, позивач може ознайомитись в відділеннях банку. ЗАТ «СК «Каштан», в цьому листі, не зазначено. Тобто, позивачу банком, всупереч п. 3.7 Кредитного договору, було запропоновано інші страхові компанії, які не мають в регіоні проживання позивача, навіть свого офісу. Крім того, суд не може прийняти до уваги ствердження відповідача, що про зміну процентної ставки за кредитним договором на 5 відсотків річних, у разі несплати страхових платежів, він попередив позивача повідомленнями від 22.08.2011р. та 14.11.2011року, оскільки відповідачем до суду не надано доказів вручення позивачу зазначених повідомлень. Окрім того, згідно п.6.2 Кредитного договору №014/79790/74/81193, банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення, про що протягом 7 календарних днів повинен повідомити про зміни розміру процентної ставки позичальника із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки. Проте, порядок визначення кредитором процентної ставки, що наведений у п.6.2 кредитного договору №014/79790/74/81193, не відповідає п. 12.2 цього ж Кредитного договору, згідного якого: зміни в договорі оформлюються додатковими угодами, які стають невід'ємною частиною цього договору. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів вручення протягом 7 календарних днів позивачу зазначеного повідомлення. Також, дії відповідача щодо зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення, в односторонньому порядку, не відповідають діючим нормам Закону. Так, згідно ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів. Зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу. Крім того, за правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Окрім того, 9 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що: фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Крім того, статтею 1056-1 ЦК України зазначено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку, є нікчемною. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи, судом встановлено, що Позивачем щомісячно сплачувались нарахування за тілом кредиту та відсотками за користування кредитних коштів, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Отже, позивачем не допускалось істотного порушення при виконанні умов кредитного договору, Таким чином, рішення відповідача щодо збільшення процентної ставки в односторонньому порядку за кредитним договором, порушило вимоги вказаного кредитного договору, діючих норм Закону, зокрема, ч.3 ст.1056-1 ЦК України, згідно якої, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, є нікчемною. Крім того, відповідно до п.12.2 Кредитного договору, всі зміни і доповнення до даного договору оформлюються додатковим договором сторін, що є невід'ємною частиною кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що позивач не укладала із банком жодного додаткового договору, який би вносив відповідні зміни до кредитного договору відносно підвищення процентної ставки. Враховуючи викладене, умова договору, щодо права банку змінювати процентну ставку в односторонньому порядку, є нікчемною та не відповідає визначеним Цивільним кодексом України, критеріям до змінної процентної ставки. Що стосується нарахування пені банком позивачу за кредитним договором, то судом надавався відповідачу достатній час, з 03.12.2013 року, тобто з часу отримання ухвали суду, копій позовної заяви, уточненого позову та додатків до позову, до часу розгляду справи - 20.01.2014 року, але, відповідач своїм правом не скористався та, відносно нарахування банком пені позивачу, не надав до суду ні заперечень, ні розрахунків нарахування пені. Статтею 550 ЦК України зазначено, що проценти на неустойку не нараховуються. З огляду на положення ст.60 ЦПК України, згідно з якими, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо правомірності своїх дій відносно нарахування пені у розмірі 2017,95грн. та збільшення процентної ставки в односторонньому порядку за кредитним договором №014/79790/74/81193 від 05.09.2007 року. А тому позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дій відповідача в частині нарахування пені у розмірі 2017,95грн., збільшення процентної ставки за кредитним договором та зобов'язання зробити перерахунок процентної ставки за цим кредитним договором, застосувавши процентну ставку в розмірі 13% з моменту збільшення її розміру, підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, що складають суму сплаченого державного мита у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved