Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] 17.04.2015 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» про стягнення заборгованості в розмірі 41 115,75 грн., пені в сумі 71 514,00 грн. за договором про надання туристичних послуг № 2 від 15.01.2015 та 5 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що 15.01.2015 нею укладено договір про надання туристичних послуг № 2 від 15.01.2015 з туристичним оператором ТОВ «Ньюз Тревел» через турагентство ФОП [PERSON], на підставі якого туроператор зобов'язався надати послуги з подорожі до Обєднаних Арабських Еміратів у період з 27.01.2015 по 04.02.2015. На виконання пунктів 2.2, 3.4.2 договору вона сплатила за туристичний продукт 41\~115,75 грн. Однак, відповідачем туристичні послуги не надано. 16.01.2015 на офіційному інтернет-порталі туроператора з'явилась інформація про те, що туроператор не виконуватиме взятих на себе зобов'язань, оскільки всі тури починаючи із 17.01.2015 анулюються і відправка туристів на відпочинок зупиняється. 19.01.2015 вона направила на адресу відповідача вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 41\~115,75 грн., яка ним отримана, що підтверджується печаткою відповідача та зареєстровано [PERSON] за номером № 95/3 від 20.01.2015. За правилами, передбаченими на офіційному інтернет-порталі відповідача, вимога разом із доданими документами розглядається у строк не пізніше 14 робочих днів з моменту отримання. Проте відповіді не отримала. Позивач вважає, що відповідач повинен їй повернути вказану суму, а також сплатити пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» із розрахунку 3 % за кожний день прострочення: 41\~115 грн. * 3/100 = 1 233 грн. * 57 (кількість днів прострочення) = 71\~514,00 грн. Також вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 5\~000,00 грн. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 16, 23, 610 - 612, 623 ЦК України, ст.ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 20, 24, 25 Закону України «Про туризм», просить позов задовольнити. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] укладено договір із туристичним оператором ТОВ «Ньюз Тревел» про надання туристичних послуг № 2 від 15.01.2015р. Договір укладено через турагента - ФОП [PERSON], який діє на підставі доручення Агентського договору № 1103/29 від 11.03.2011 з ТОВ «Ньюз Тревел» (а.с. 10 13). Предметом договору є надання туроператором послуги з подорожі до Обєднаних Арабських Еміратів у період з 27.01.2015 по 04.02.2015, до яких входить проживання в готелю, харчування, переліт. На виконання пунктів 2.2, 3.4.2 договору позивач сплатила за туристичний продукт на р/р ТОВ «Ньюз Тревел» 41 115,75 грн., що підтверджується рахункомфактурою від 15.01.2015 та квитанцією від 15.01.2015 № ПН30426 (а.с. 7, 8). Однак, відповідачем туристичні послуги не надано. Як вказує позивач, 16.01.2015 на офіційному інтернет-порталі туроператора викладено інформацію про те, що туроператор не виконуватиме взятих на себе зобов'язань, оскільки всі тури починаючи із 17.01.2015 анулюються і відправка туристів на відпочинок зупиняється. 19.01.2015 вона направила на адресу відповідача вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 41 115,75 грн., яка останнім отримана, що підтверджується підписом представника відповідача [PERSON], нанесеним 20.01.2015 та печаткою відповідача на заяві (а.с. 4). Відповіді позивач не отримала. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; у разі порушення зобов'язання винна сторона зобов'язана відшкодувати збитки та моральну шкоду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 9, 13 ст. 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Згідно ст. 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. На підставі ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною другою даної статті визначено, що положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно припису ч. 2 ст. 902 ЦК України у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, обумовлену договором та додатком до договору послуг не надав, грошові кошти не повернув, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 41\~115,75 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Таким чином, відповідач ТОВ "Ньюз Тревел" повинен відшкодувати завдані позивачу збитки. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Суд враховує, що відповідно до п. 6.2 договору, розмір майнової відповідальності туроператора перед туристом не може перевищувати обсяг фактично нанесеного туристу збитку з вини туроператора. У випадку не надання туристу належно оплачених туристичних послуг, туроператор обмежує свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту, за винятком випадків, передбачених цим Договором, і в разі надання Туристом належним чином оформлених підтверджуючих документів на право вимоги по відшкодуванню. Виходячи з викладеного суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди 41\~115,75 грн. та 41\~115,75 грн. подвійний розмір вартості туристичного продукту, який не був наданий позивача, а всього 82\~231,50 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3, 5 постанови N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Однак, позивачем не доведено факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в результаті дій або бездіяльності відповідача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Окрім того, Законом України «Про захист прав споживачів», з яким позивачі пов'язують пред'явлені ними позовні вимоги, а саме його 5-м пунктом статті 4 передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог частково, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 822,31 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial