Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до приватного підприємства «Агрофірма «Вікторія» в особі власника [PERSON] про відшкодування збитків. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві спільної власності належать по 12 частині кожному земельні ділянки площею 10,6060 га та 0,6221 га, що розташовані за межами населеного пункту Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №940355, виданого Братською райдержадміністрацією 06 вересня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2012 року, реєстровий №439 та №440, і згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №940356, виданого Братською райдержадміністрацією 06 вересня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 травня 2012 року, реєстровий №452 та №453. Земельні ділянки перебували у користуванні ППАФ "Вікторія" на підставі договорів оренди землі від 01 грудня 2007 року, які за рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2013 року були визнанні недійсними. Після винесення судом рішення ППАФ "Вікторія" надалі незаконно використовувало земельні ділянки. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача з проханням відшкодувати збитки, які вони зазнали через незаконне використання останнім земельних ділянок, але добровільно це питання так і не вирішено. Оскільки, договори оренди земельних ділянок визнані недійсними (з моменту їх вчинення), відповідач, не маючи документів, що посвідчує його право на користування земельними ділянками позивачів, фактично незаконно, самовільно користувався цими земельними ділянками. Вказаними незаконними діями ППАФ "Вікторія" позивачам було завдано матеріальної шкоди в сумі 56413,72 грн., яка складається з збитків, які вони зазнали через те, що протягом року не могли користуватися земельною ділянкою, а тому втратили прибуток, який би отримали вирощуючи сільськогосподарські культури на даній площі земельної ділянки. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, надавши заперечення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснивши, що договори оренди земельних ділянок були укладені між власниками вказаних земельних ділянок і ПП "Агрофірма "Вікторія" 01.12.2007 року строком на 10 років та 08.10.2008р. були зареєстровані відділом Держземагентства у Братському районі Миколаївської області. Після оформлення спадщини, а відтак - зміни власників земельної ділянки, за позовом останніх, за рішенням Братського райсуду Миколаївської області від 15.05.2013 року договір оренди був визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 20.06.2013 р. вирішено: в частині задоволення позовних вимог позивачів до Агрофірми "Вікторія" про скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Часткове скасування рішення місцевого суду було обгрунтоване тим, що задовольняючи позов про скасування державної реєстрації договору оренди, не було залучено належного відповідача - Відділ Держземагентства у Братському районі Миколаївської області, а покладення на Агрофірму "Вікторія" обов"язку про скасування державної реєстрації не відповідало вимогам чинного законодавства, а також порушувало права приватного підприємства. Тому позивачі повинні були звернутися з позовом до Агрофірми "Вікторія" та Відділу Держземагентства у Братському районі Миколаївської області про зняття з реєстрації договору оренди землі, визнаного недійсним рішенням місцевого суду, яким до того ж не зобов'язував Агрофірму передавати земельну ділянку власникам. Власники земельних ділянок згідно чинного законодавства, особисто повинні зняти з реєстрації оскаржений договір оренди земельної ділянки, після чого прийняти орендовану земельну ділянку по акту прийому-передачі, яку розділити в натурі згідно спадкових правовстановлюючих документів. Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки, укладений 01.12.2007р. та зареєстрований у Братському секторі Миколаївської філії ДЗК 08Л 0.2008р. до даного часу не знятий з державної реєстрації, а спірна земельна ділянка числиться в оренді Агрофірми "Вікторія", на землю нараховується земельний податок та орендна плата, тому вимоги позивачів є необгрунтованими і безпідставними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належать по 12 частині кожному земельні ділянки площею 10,6060 га та 0,6221 га, що розташовані за межами населеного пункту Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №940355, виданого Братською райдержадміністрацією 06 вересня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2012 року, реєстровий №439 та №440, і згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №940356, виданого Братською райдержадміністрацією 06 вересня 2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 травня 2012 року, реєстровий №452 та №453. Договори оренди земельних ділянок були укладені між власниками вказаних земельних ділянок і ПП "Агрофірма "Вікторія" 01.12.2007 року строком на 10 років та 08.10.2008р. зареєстровані відділом Держземагентства у Братському районі Миколаївської області. Після оформлення спадщини, а відтак - зміни власників земельної ділянки, за позовом останніх, рішенням Братського райсуду Миколаївської області від 15.05.2013 року договір оренди був визнаний недійсним та скасована його державна реєстрація. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 20.06.2013 р. вирішено: в частині задоволення позовних вимог позивачів до Агрофірми "Вікторія" про скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог. Часткове скасування рішення місцевого суду було обгрунтоване тим, що задовольняючи позов про скасування державної реєстрації договору оренди, не було залучено належного відповідача - Відділ Держземагентства у Братському районі Миколаївської області, а покладення на Агрофірму "Вікторія" обов"язку про скасування державної реєстрації не відповідало вимогам чинного законодавства, а також порушувало права приватного підприємства. Тому позивачі повинні були звернутися з позовом до Агрофірми "Вікторія" та Відділу Держземагентства у Братському районі Миколаївської області про зняття з реєстрації договору оренди землі, визнаного недійсним рішенням місцевого суду. Власники земельних ділянок згідно чинного законодавства, особисто повинні зняти з реєстрації оскаржений договір оренди земельної ділянки, після чого прийняти орендовану земельну ділянку по акту прийому-передачі, яку розділити в натурі згідно спадкових правовстановлюючих документів. Враховуючи, що договори оренди земельних ділянок, укладені 01.12.2007р. та зареєстровані у Братському секторі Миколаївської філії ДЗК 08Л 0.2008р. до даного часу не зняті з державної реєстрації, а спірні земельні ділянки числиться в оренді Агрофірми "Вікторія", на землі нараховується земельний податок та орендна плата, тому вимоги позивачів є необгрунтованими та безпідставними. У випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується особам, що її заподіяли, відповідно до статей 211, 212 Земельного кодексу України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 Цивільного кодексу України. На цьому зокрема наголошено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельног законодавства при розгляді цивільних справ" (п.12). Ст. 22 Цивільного кодексу України визначає загальну норму щодо відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків та причинний зв'язок між порушенням права та збитками, а також вина особи, яка завдала збитків. Відсутність будь-якого з цих елементів включає відповідальність у вигляді стягнення збитків, якщо іншене передбачено законом. Також у цій статті визначено поняття збитків, якими є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Outcome: dismissed