Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив визнати себе, [PERSON], батьком [PERSON], [INFO], актовий запис №1042, вчинений 09 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис №1042, вчинений 09 квітня 2008 року в Книгу реєстрації народжень про народження [PERSON], [INFO], вказавши батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Києва, змінивши прізвище дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]", що є предметом позовних вимог. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що з 2000 року по січень 2009 року позивача та відповідач проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та підтримували шлюбні стосунки. Під час їх спільного сумісного проживання народилась донька - [PERSON], [INFO]. Однак, при реєстрації народження дитини відповідач з власної ініціативи внесла відомості в актовий запис про народження дитини в порядку ст.135 Сімейного кодексу України, як пізніше пояснила свою позицію відповідач, вона мала за мету поліпшити своє матеріальне становище отримавши статус "матері одиначки". Після народження дитини відносини між позивачем та відповідачем погіршились, відповідач почала нехтувати обов'язками матері, зловживала спритними напоями та зникала з дому, така поведінка відповідача призвела до того, що з січня 2009 року та до цього часу дитина постійно проживає з позивачем та його батьками, які самостійно опікуються дитиною, займаються її вихованням та розвитком, в свою чергу відповідач життям та здоров'ям дитини не цікавиться, до дитини не навідується. Незважаючи на те, що відповідач визначає позивача біологічним батьком своєї малолітньої дитини, однак відмовляється підтвердити цей юридичний факт шляхом внесення відомостей про батька дитини в актовий запис про народження дитини, що змусило позивача звернутись з цим позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визначала частково, пояснила, що дійсно з 2000 року по січень 2009 року проживала з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час їх спільного сумісного проживання народилась донька - [PERSON], [INFO]. Оскільки після народження дитини відносини з позивачем погіршились, відповідач, достовірно знаючи, що позивач є біологічним батьком дитини, припускала можливість виникнення між ними конфліктів з приводу виховання дитини та визначення місця проживання дитини, тому при реєстрації народження дитини свідомо не вказала позивача батьком дитини в свідоцтві про народження дитини. Відповідач визнає позов в частині визнання позивача батьком її дитини, однак просить суд не змінювати прізвища дитини, залишити дитині її прізвище, яке дитина носить з моменту народження. Представник третьої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява від третьої особи про розгляд справи у відсутність їх уповноваженого представника. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду надійшла заява від третьої особи про розгляд справи у відсутність їх уповноваженого представника. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду. При народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. (ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 09 квітня 2008 року (актовий запис №1042). (а.с.7) В порядку визначеному ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в свідоцтві про народження дитини батьком записано - [PERSON]. Відповідно до положень ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлено матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про оспорювання батьківства може бути пред'явлено особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статі 135 цього Кодексу. Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Як зазначається у статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). В межах розгляду даної цивільної справи, за клопотання позивача, судом призначено експертизу судово-медичної генетичної ідентифікації, проведення експертизи доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, на вирішення експертів поставлені питання: чи являється [PERSON] біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON]. Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. (ст.66 Цивільного процесуального кодексу України). Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Згідно Висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №336 від 17 липня 2014 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше 99,9%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіумі з Ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним. (а.с.57-60) Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 2000 року по січень 2009 року позивач та відповідач проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, малолітня дитина [PERSON] народилась [INFO] року, запис про батька дитини здійснено за заявою матері [PERSON] в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, звертаючись з позовом до суду позивач визнає батьківство відносно малолітньої дитини - [PERSON], наявність кровного споріднення між позивачем та малолітньою дитиною доведено Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №336 від 17 липня 2014 року, яким встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON], ці обставини визнані відповідачем [PERSON], яка в межах розгляду даної справи визнала той факт, що позивач [PERSON] є біологічним батьком її малолітньої дитини, тому у відповідності до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно частини 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Згідно положень ч. 5 ст. 148 Сімейного кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Виходячи з предмету позову, позивач [PERSON] одночасно з вимогами визнати його батьком відносно малолітньої дитини просив зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис №1042, вчинений 09 квітня 2008 року в Книгу реєстрації народжень про народження [PERSON], [INFO], змінивши прізвище дитини з "[PERSON]" на "[PERSON]". При вирішенні питання про зміну прізвища дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни прізвища малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], оскільки при реєстрації народження дитини за заявою матері дитині визначено прізвище "[PERSON]", в той же час встановлення судом факту батьківства позивача відносно його малолітньої дитини не є безумовною підставою для зміни прізвища дитини, при цьому суд враховує позицію відповідача, матері дитини, яка заперечує щодо зміни прізвища дитини, в свою чергу позивачем не наведено об'єктивних обставин щодо доцільності зміни прізвища дитини, тому в цій частині позовні вимог задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис про народження дитини та зміну прізвища підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визнає [PERSON], [INFO], уродженця міста Києва, громадянина України, батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], уродженки міста Києва, громадянки України, та зобов'язує Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни в актовий запис про народження №1042 від 09 квітня 2008 року дитини - [PERSON], [INFO], уродженки міста Києва, громадянки України, вказавши в графі "Батько" - [PERSON], [INFO], уродженця міста Києва, громадянина України, в іншій частині позові вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: partial