Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

14 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Марфін Банк" до [PERSON] в якій позивач просить суд: 1. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,3000 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування придорожнього сервісу, яка знаходиться за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, територія Жовтанецької сільської ради та земельну ділянку площею 0,3000 га., цільове призначення для будівництва автозаправної станції та торгівельного обєкту, яка знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, смт. Жвирка, вул. Львівська, шляхом набуття права власності ПАТ "Марфін Банк" в рахунок часткового погашення заборгованості по кредитному договору №28800/OF від 24.05.2011р. з додатковими угодами до нього в сумі 5 651 675, 85 грн., яка складається з 3894466,48 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, а 1757209,37 грн. заборгованість за пенею. 2. Припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3000 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування придорожнього сервісу, яка знаходиться за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, територія Жовтанецької сільської ради та земельну ділянку площею 0,3000 га., цільове призначення для будівництва автозаправної станції та торгівельного обєкту, яка знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, смт. Жвирка, вул. Львівська. 3. Визнати за ПАТ "Марфін Банк" право власності на земельну ділянку площею 0,3000 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування придорожнього сервісу, яка знаходиться за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, територія Жовтанецької сільської ради та земельну ділянку площею 0,3000 га., цільове призначення для будівництва автозаправної станції та торгівельного обєкту, яка знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, смт. Жвирка, вул. Львівська. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 24.05.2011р. між банком та [PERSON] "Земкомерц" був укладений кредитний договір №28800/OF з додатковими угодами №1 від 04.07.2011р. та №2 від 18.08.2011р. про надання позичальнику на поновлення обігових коштів, придбання земельних ділянок та фінансування заходів, повязаних із веденням статутної діяльності грошових коштів у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 22000000,00 грн. на строк з 24.05.2011р. по 23.05.2012р. включно, із сплатою 17,5% річних, комісії, пені і штрафів. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязання, між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 26.05.2011р. за яким відповідач надав в іпотеку спірні земельні ділянки. У звязку з наявною заборгованістю за кредитним договором банк звернувся до суду із позовом про стягнення з позичальника коштів і рішенням Господарського суду м. Києва від 14.05.2015р. провадження у справі припинено у звязку із ліквідацією [PERSON] "Земкомерц". Зазначає, що сума боргу на даний час становить 5651675, 85 грн., яка складається із заборгованості за відсотками та пенею, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності банком. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях. В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позову повністю з підстав наведених у запереченні на позовну заяву, зокрема вказала про необхідність застосування строку позовної давності. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 24 травня 2011 року між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] "Земкомерц" було укладено кредитний договір №28800/OF відповідно до п. 1.1. якого, на умовах цього договору банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 12000000,00 грн., а позичальник зобовязується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, сплатити за користування кредитом 17,5% річних, комісію, пеню і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.3. цього договору визначено, що банк відкриває позичальнику кредитну лінію на строк з 24.05.2011р. по 23.05.2012р. включно. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого у п. 2.5. Також, згідно з п. 4.1. цього договору, сторони визначили перелік майна, яким забезпечується виконання зобовязання за цим договором, серед якого є земельна ділянка площею 0,3000 га., яка знаходиться за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, територія Жовтанецької сільської ради та земельна ділянка площею 0,3000 га., яка знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, смт. Жвирка, вул. Львівська (Том 1, а.с. 4-12). Додатковою угодою №2 від 18 серпня 2011 року до кредитного договору №28800/OF від 24.05.2011р., яка підписана між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] "Земкомерц" внесено зміни до п. 1.1., п. 2.5. та п. 4.1. кредитного договору, зокрема визначено, що сума кредитної лінії з лімітом заборгованості становить 22000000,00 грн., а кінцевий строк погашення 23.05.2012р. (Том 1, а.с. 16-19). 26 травня 2011 року між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Іллічівського МНО Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №31428. Відповідно до п. 1.1. цього договору, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань [PERSON] "Земкомерц" за укладеним договором кредиту №28800/OF від 24.05.2011р. по поверненню наданого позичальнику кредиту у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 12000000,00 грн., терміном погашення по 23.05.2012р. Згідно з п. 1.2. цього договору іпотеки, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,3000 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування придорожнього сервісу, яка знаходиться за адресою Львівська область, Камянка-Бузький район, територія Жовтанецької сільської ради та земельну ділянку площею 0,3000 га., цільове призначення для будівництва автозаправної станції та торгівельного обєкту, яка знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, смт. Жвирка, вул. Львівська (Том 1, а.с. 20-29). 18 серпня 2011 року між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до договору іпотеки від 26.05.2011р., яким п. 1.1. викладено у новій редакції та встановлено що сума кредитної лінії з лімітом заборгованості становить 22000000,00 грн. (Том 1, а.с. 30-33). 30 серпня 2012 року від ПАТ "Марфін Банк" до [PERSON] "Земкомерц" та [PERSON] було надіслано вимогу, згідно якої зазначено про наявну заборгованість по кредитному договору №28800/OF від 24.05.2011р. у сумі 26105523,50 грн., і у звязку із чим, банк вимагав погашення заборгованості по кредиту, відсотках і неустойці протягом 30 днів, з моменту отримання такого повідомлення (Том 1, а.с. 34-35). Відповідно до Звітів з експертної грошової оцінки земельної ділянки, які здійснені [PERSON] "Консалтингова компанія "Увекон" від 16.11.2015р. ринкова вартість земельної ділянки, що розташована на території Жовтанецької сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області становить 435 800, 00 грн., а земельної ділянки, що розташована за адресою вул. Львівська, смт. Жвирка, Сокальського району Львівської області 504 200,00 грн. (Том 1, а.с. 42, 98). Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості, який здійснено станом на 11.06.2013р. (Том 1, а.с. 159) сума заборгованості по кредитному договору №28800/OF від 24.05.2011р. становила 23 117 895,85 грн., з яких заборгованість по кредиту 14 666 220,00 грн., заборгованість за відсотками 5 616 112, 43 грн., заборгованість по сплаті пені 2 835 563, 42 грн. Така сама загальна сума заборгованості визначена в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 03.12.2013р., якою затверджено реєстр вимог кредиторів відносно [PERSON] "Земкомерц" (Том 1, а.с. 36-38). В подальшому відбулось погашення заборгованості за кредитним договором №28800/OF від 24.05.2011р., зокрема відповідно до платіжного доручення №259 від 23.01.2014р. (Том 1, а.с. 231) було повністю сплачено суму заборгованості за кредитом у розмірі 14 666 220,00 грн. Також, з матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2014р. відбулось погашення заборгованості за відсотками у сумі 1 625 555,55 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №01 та №02 від 24.01.2014р. (Том 1, а.с. 233,234), і 14.09.2015р. відбулось погашення заборгованості за відсотками у сумі 96 090,40 грн. згідно меморіального ордеру №05 від 14.09.2015р. (Том 1, а.с. 229). Таким чином, сума непогашеної заборгованості по відсотках за кредитним договором на момент розгляду справи становить 3894466,48 грн. Окрім того, 24.01.2014р. відбулось погашення пені за кредитним договором у сумі 1078354,05 грн., що підтверджується меморіальним ордером №03 від 24.01.2014р. (Том 1, а.с. 235), а відтак сума заборгованості за пенею становить 1 757 209, 37 грн. Отже, суд вважає обґрунтованими твердження позивача по справі про наявність на даний час заборгованості по кредитному договору №28800/OF від 24.05.2011р. у сумі 5 651 675, 85 грн., з яких 3 894 466, 48 грн. заборгованість за відсотками, а 1 757 209, 37 грн. заборгованість за пенею. Такий розрахунок узгоджується із наданими розрахунками позивача, який наведено у позовній заяві та письмових поясненнях щодо нарахування заборгованості (Том 1, а.с. 248) і такий не спростовано відповідачем по справі. Тому, судом встановлено наявність порушеного права позивача за зобовязаннями які виникли із кредитного договору №28800/OF від 24.05.2011р. Суд також відзначає, що застосований позивачем спосіб захисту порушеного права - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки хоч і не містить прямого застереження у п. 4 договору іпотеки від 26.05.2011р. і такий договір окремо не підписано між сторонами, однак Верховний Суд України у Постанові від 14.09.2016р. №6-1219цс16, залишаючи без змін рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, зазначив, що " … умови договору відповідач не виконував, кредит не погасив, в звязку з чим утворилася заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки, або на укладення від імені банку договору купівлі-продажу іпотечного майна." Крім того, вирішуючи питання про обраний позивачем спосіб захисту суд відзначає, що системний аналіз ст. 16 ЦК України, ст. ст. 33, 37 Закону України "Про іпотеку" дає підстави для висновку, що способом захисту цивільного права іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки, а не шлях такого звернення стягнення, зокрема - визнання права власності. А тому, у випадку якщо підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки існують у звязку із порушенням зобовязання, однак немає підстав для визнання права власності, то суд може задовольнити такий позов частково. Такий спосіб захисту, на думку суду, відповідає ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тому, суд дійшов до висновку, що позивач підставно заявив свої вимоги до відповідача у спосіб, який визначений законом. Разом з тим, представником відповідача по справі було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача (Том 2, а.с. 11-14). Розглядаючи дану заяву суд виходив із наступного. Як визначено у п. 1.3 кредитного договору №28800/OF від 24.05.2011р. банк відкриває кредитну лінію з 24.05.2011р. по 23.05.2012р. У п. 2.5. цього договору, з врахуванням підписаних сторонами змін до договору визначено, що позичальник зобовязується повернути банку кредит не пізніше кінцевої дати, зазначеної в п. 1.3. договору (23.05.2012р.). У випадку непогашення заборгованості за кредитом у передбачені у графіку терміни, така заборгованість вважається простроченою. У п. 1.1. договору іпотеки від 26.05.2011р. зазначено термін погашення кредиту до 23.05.2012р. включно. Відтак, судом встановлено, що кінцевим строком погашення кредиту за кредитним договором №28800/OF від 24.05.2011р. є 23.05.2012р. і саме з цього часу слід вважати право позивача порушеним у звязку із несплатою позичальником кредиту. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що кінцевим строком для погашення кредиту було 23.05.2012р. і станом на цей час така заборгованість не була погашена, то сама із цієї дати у позивача виникло право для предявлення своїх вимог як до позичальника, так і до майнового поручителя а тому 23.05.2012р. є датою початку перебігу позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності визначений у ст. 257 ЦК України і становить три роки, а спеціальний, зокрема щодо неустойки (пені) у ст. 258 ЦК України і становить один рік. Відтак, оскільки кінцевий строк погашення кредиту визначений 23.05.2012р., то загальний строк позовної давності за такими вимогами спливає 23.05.2015р., а спеціальний 23.05.2013р. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом лише14.03.2016р., а отже такий пропустив строк позовної давності. Щодо доводів представника позивача про переривання строку позовної давності суд відзначає наступне. Так, у своїх додаткових поясненнях та поясненнях в судовому засіданні, представник відповідача посилається на те, що строк позовної давності переривався у звязку із предявленням ПАТ "Марфін Банк" позову до поручителя [PERSON] "Земельно-консалтинговий центр", провадження по справі відкрито 30.11.2012р., після цього поручителі частково проводили оплати заборгованості, а також ПАТ "Марфін Банк" звернувся з кредиторською вимогою до позичальника [PERSON] "Земкомерц", і ухвалою суду від 03.12.2013р. такі вимоги були визнані. Тому, вважає, що строк позовної давності перервався і почав обчислюватись заново. Однак, на думку суду, такі посилання представника позивача є безпідставні. Так у ст. 264 ЦК України визначено випадки, коли строк позовної давності переривається, такими випадками зокрема є: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Аналізуючи підстави переривання позовної давності суд враховує, що іпотекодавець є самостійним субєктом правовідносин відносно кредитора, а його правовий статус, права та обовязки визначені спеціальним законом Законом України "Про іпотеку". Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Як розяснено у п. 23 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Таким чином, оскільки за приписами ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, а майновий поручитель не є солідарним боржником відносно інших поручителів чи самого боржника, то суд дійшов до висновку, що зобовязання між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] є самостійним зобовязанням, і такі не залежать від виконання чи невиконання іншого зобовязання, в т.ч. зобовязань інших поручителів та самого позичальника. У звязку із цим, положення статті 264 ЦК України щодо переривання позовної давності слід застосовувати виключно в розрізі правовідносин між ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON], які виникли на підставі договору іпотеки, а оскільки судом не встановлено, що [PERSON] вчинив дії, що свідчить про визнання ним свого боргу і банком не пред'явлено позову до нього протягом трьох річного строку позовної давності, то суд дійшов до висновку, що такий строк позовної давності не переривався. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, як строк позовної давності сплив, а сторона відповідача заявила про його застосування, то у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності. Застосовуючи строк позовної давності суд також враховує Рішення Європейського суду з прав людини від 22.10.2014р. по справі "Grafescolo S.R.L. проти Молдови", де вказано, що строк позовної давності є важливим аргументом, а його неврахування призвело до порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed