Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11390413000 від 03.09.2008 року, підписаний нею із установою АКІБ «УкрСиббанк», таким, що є недійсним з моменту укладання; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що ПАТ "Укрсиббанк" не виконав умови Закону України "Про захист прав споживачів", свідомо не надав йому перед укладенням кредитного договору та після його укладення, інформації, що передбачена нормами п.2 ст.11 Закону, для того, щоб вплинути на здійснення його вибору щодо отримання кредиту саме у відповідача, так як побачивши детальний розпис загальної вартості кредиту, вона могла відмовитись від отримання кредиту у відповідача та своїми діями відповідач ввів її в оману. Позивач та представник позивача, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання\~\~не зявилися. При цьому представник позивача надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на свою хворобу, однак доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду не надав. Враховуючи, що справа неодноразово відкладалася за клопотанням представника позивача, при цьому ст. 157 ЦПК України передбачений двох місячний строк розгляду справи, суд вважає клопотання про відкладення судового засідання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки воно спрямоване на штучне затягування судового розгляду і є зловживанням процесуальним правом. Дослідивши вимоги позовної заяви та надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. \~Судом встановлено, що 03.09.2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк" з одного боку та [PERSON]. з іншого боку, було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11390413000 на суму 34 000 доларів США, що дорівнює в еквіваленті 164903,40 грн., виходячи з 15% річних (а.с. 11-12). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~\~вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України ч.1-3, 5, 6. За змістом ст. 215\~\~ЦК\~\~України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вбачається з наданих суду матеріалів, договір про надання споживчого кредиту та графік, який є додатком до договору [PERSON] підписала та була ознайомлена з їх змістом (а.с.11-15) Таким чином, доводи позивача про порушення його права як споживача по отриманню інформації для здійснення свідомого вибору, не знайшли свого підтвердження. Сукупна вартість кредиту передбачена умовами кредитного договору, та графіком погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. Підставами виникнення\~\~цивільних\~\~прав\~\~та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, що передбачено ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~\~вимог, які встановлені ст. 203 ЦК ч.1-3, 5, 6. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.\~\~ Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.\~\~ Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем так і не було доведено, що вона помилилася щодо істотних умов укладеного договору. Судом встановлено, що [PERSON] мала юридичне право укладати спірний договір та скористалася ним, позивачка погодилася саме з такими умовами кредитування, що зазначені в договорі.\~\~Доводи позивача щодо наявності підстав для визнання недійсним кредитного договору не знайшли свого підтвердження. Інші доводи позивача, викладені в позовній заяві, таких висновків суду не спростовують. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача.

Outcome: dismissed