Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Окрім позивача, спадкоємцями на майно [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] При зверненні до нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: на житловий будинок, було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Внаслідок зазначеного позивач не може прийняти спадщину, а тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Михайлівської об'єднаної територіальної громади і відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи при їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 11 червня 2002 року (а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом на забудову садиби, рішенням Михайлівської селищної ради від 7 липня 1997 року № 133 [PERSON] було надано дозвіл на забудову садиби по [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до довідки, виданої Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області 25 січня 2019 року, останнім постійним місцем реєстрації та проживання [PERSON], який помер [INFO], була адреса: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно довідки Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 08 квітня 2019 року № 427, [PERSON], який помер [INFO], згідно погосподарської книги за 1977 рік дійсно проживав і був власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Правовстановлюючих документів на будинок не має (а.с.81). Постановою приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянової А.А. від 08 лютого 2019 року №49/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутність державної реєстрації спадкового майна за спадкодавцем (а.с. 14). Крім позивача спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], якій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянової А.А. від 08 лютого 2019 року № 50/02-14, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутність державної реєстрації спадкового майна за спадкодавцем (а.с.69), та дочка [PERSON], яка згідно заяви від 06 лютого 2019 року фактично спадщину не прийняла та за продовженням пропущеного строку для прийняття спадщини не зверталась і звертатись не буде (а.с.57). При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК У PCP 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", Постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5- 24-26, інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від М січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державшим нотаріальними конторами Української PCP», підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до інструкції, були затверджені зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди - не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цін будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснюється Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудуванню зазначався рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутата ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність ні підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 5, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межа\\ міст і селищ), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгаг (п. 20 інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право власності. Отже, право власності на будинки у порядку спадкування виникало за наявності таких документів: виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві, технічного паспорту на будинок, висновку спеціалістів що де технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог, рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку, відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності, постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з листа державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23 березня 1999 року, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, при оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан буди (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають держав реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно що виникли до набрання чинні цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діюче законодавство, не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарчі (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим. Згідно ч. 1 ст. 18 зазначеного вище Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до п. 43 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 Постанови (порядку), можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. З положень ст.ст. 2, 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникав порядку, який існував на час його будівництва. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Міністерства юстиції від 21.02.2005 року за № 19-32/319 «Щодо до порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Так, відповідно до технічної документації, будівництво житлового будинку [ADDRESS], який перебував у фактичному володінні [PERSON] було розпочато до 1977 року. Правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні. За життя, [PERSON] право власності на житловий будинок не оформив та помер [INFO]. Факт володіння вказаним житловим будинком [PERSON] підтверджується довідкою - витягом з погосподарської книги за 1977 рік, виданою Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно, у вигляді житлового будинку дійсно належало спадкодавцю [PERSON], право власності на який останнім не було оформлено. Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved