Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення та збільшення позовних вимог, просив стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "РЕГІОН" (далі - ТОВ "ТД "РЕГІОН", Позичальник) на його користь суму позики в розмірі 52099 грн. 79 коп., штрафні санкції за порушення умов договору в розмірі 12000 грн. та судові витрати в розмірі 4641 грн., з яких: судовий збір у розмірі 641 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 26 липня 2014 року між ним і ТОВ "ТД "РЕГІОН" був укладений договір позики, за умовами якого він передав відповідачу на безоплатній основі грошові кошти в сумі 24000 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США на день позики, строком повернення протягом трьох місяців у період з 01 вересня по 01 грудня 2014 року. Відповідно до п. 4.2 цього договору ТОВ "ТД "РЕГІОН" зобов'язувалося повертати йому позику частинами, щомісячно до 01 числа кожного місяця в сумі не меншій 5000 грн., починаючи з 01 вересня 2014 року. Позичальник зобов'язувався повернути йому суму позики, еквівалентну грошовій сумі в доларах США за курсом Національного банку України. Згідно із умовами п. 8.2.1 договору позики у разі порушення терміну повернення частини позики, зазначеної у п. 4.2 договору, Позичальник сплачує на його користь штрафні санкції в розмірі 2000 грн. Він, [PERSON], свої зобов'язання за договором позики виконав повністю, передавши ТОВ "ТД "РЕГІОН" у день укладення договору позики грошові кошти в сумі 24000 грн., що підтверджується актом до цього договору про передачу грошей від 26 липня 2014 року. Проте, відповідач ТОВ "ТД "РЕГІОН" своїх зобов'язань за договором позики належним чином не виконало, у визначений договором строк суму позики йому не повернуло, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 16 лютого 2015 року, ТОВ "ТД "РЕГІОН" повинно сплатити йому грошову суму в розмірі 52099 грн. 79 коп., що еквівалентно 2000 доларів США на вказану дату. Також за умовами п. 8.2.1 договору позики за порушення строку повернення частини позики із ТОВ "ТД "РЕГІОН" на його користь за 6 випадків порушення умов договору щодо несплати частини позики за період з 01 вересня 2014 року по 01 лютого 2015 року підлягають стягненню штрафні санкції в розмірі 12000 грн. У зв'язку із зверненням до суду ним додатково понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 4000 грн. та сплату судового збору в розмірі 641 грн., які відповідно до вимог закону теж підлягають стягненню на його користь із відповідача (а. с. 2-3, 28-29). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд задовольнити вимоги [PERSON] повністю. Представник відповідача - директор ТОВ "ТД "РЕГІОН" Базурін В.К. повторно в суд не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності через неможливість явки до суду. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 52099 грн. 79 коп. визнає, проте сплатити позивачу дану суму підприємство не має можливості через відсутність коштів. Що стосується вимог про сплату штрафних санкцій в розмірі 12000 грн., то вважає, що вони стягненню із ТОВ "ТД "РЕГІОН" не підлягають, оскільки відповідач став власником частини нерухомого майна, для придбання якого позичалися кошти у позивача [PERSON], що згідно із умовами п. 8.5.1 договору позики є підставою для звільнення від відповідальності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд встановив, що 26 липня 2014 року між [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "РЕГІОН" був укладений договір позики, за умовами п. п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1 якого позивач надав відповідачу у тимчасове поворотне користування на безоплатній основі грошові кошти (позику) в розмірі 24000 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США за курсом 1 долар США = 12 грн., строком на чотири місяці з моменту передачі грошей. Сума позики за даним договором повинна бути повернути протягом трьох місяців, починаючи з 01 вересня 2014 року. Кінцевий строк повернення позики до 01 грудня 2014 року. Згідно із п. 4.2 договору позики Позичальник повертає позику частинами щомісячно не пізніше першого числа кожного місяця з часу настання строку повернення позики в розмірі не меншій 5000 грн. ТОВ "ТД "РЕГІОН" зобов'язалося повернути позику в сумі еквівалентній 2000 доларів США за курсом Національного банку України на день повернення. У п. 8.2.1 договору позики передбачено, що у разі порушення терміну повернення частини позики, зазначеної у п. 4.2 договору, тобто до 01 числа кожного місяця, починаючи із 01 вересня 2014 року, Позичальник сплачує штрафні санкції в розмірі 2000 грн. За змістом п. 8.3 договору позики Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 8.5.1 договору позики Позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої п. 8.2.1 договору, за умови набуття права власності на нерухоме майно, яке було предметом цільової позики за цим договором. Згідно із ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 16 лютого 2015 року, 1 долар США = 26,049893. Виходячи з наведеного, суд вважає, що із ТОВ "ТД "РЕГІОН" на користь [PERSON] підлягає стягненню сума позики в межах заявлених вимог у розмірі 52099 грн. 79 коп.,що еквівалентно 2000 доларів США станом на 16 лютого 2015 року (2000 х 26,049893). За змістом норми ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до умов п. 8.2.1 договору позики за порушення терміну повернення частини позики, тобто сплати частини позики в сумі не меншій 5000 грн. до 01 числа кожного місяця, починаючи з 01 вересня 2014 року, Позичальник сплачує штрафні санкції в розмірі 2000 грн. Вирішуючи вимоги [PERSON] про стягнення на його користь із ТОВ "ТД "РЕГІОН" штрафних санкцій в розмірі 12000 грн. за невиконання умов договору позики щодо сплати суми боргу, суд дійшов висновку, що дані вимоги теж є обґрунтованими, оскільки на день ухвалення судом рішення ТОВ "ТД "РЕГІОН" за період з 01 вересня 2014 року по 01 лютого 2015 року було допущено 6 випадків несплати частини позики до 01 числа кожного місяця, тому відповідач за умовами договору позики повинен сплатити на користь позивача штрафні санкції в сумі по 2000 грн. за кожен випадок, всього - 12000 грн. (6 х 2000 = 12000). Доказів набуття ТОВ "ТД "РЕГІОН" права власності на нерухоме майно, яке було предметом цільової позики за укладеним сторонами 26 липня 2014 року договором позики, що згідно із умовами п. 8.5.1 цього договору є підставою для звільнення Позичальника від відповідальності, відповідачем суду не надано і судом не здобуто, тому підстав для звільнення відповідача ТОВ "ТД "РЕГІОН" від сплати штрафних санкцій суд не вбачає. У ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать також витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3). Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальну заробітну плату з 01 січня 2015 року в місячному розмірі визначено в сумі 1218 грн. Виходячи з норм наведених законів, година роботи особи, яка надавала правову допомогу, підлягає оплаті в розмірі 487 грн. 20 коп. (1218 х 0,40). Із договору № 131 про правову допомогу та представницькі послуги, укладеного 12 грудня 2014 року між [PERSON] та Адвокатським об'єднанням "Дніпровська колегія адвокатів м. Києва", вбачається, що правову допомогу позивачу у зв'язку із зверненням до суду з цим позовом до ТОВ "ТД "РЕГІОН" надавав адвокат [PERSON], він же представляв інтереси [PERSON] за цим договором у суді під час розгляду даної справи. Згідно із розрахунком проведеної адвокатом роботи за договором № 131 від 12 грудня 2014 року на надання правової допомоги позивачу, враховуючи участь в судових засіданнях, адвокатом [PERSON] витрачено 9 год., які відповідно до встановлених законом норм підлягають оплаті в розмірі 4384 грн. 80 коп. (9 х 487,2). За надання правової допомоги позивач [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] кошти в загальному розмірі 4000 грн., що підтверджується квитанцією № 885 (а. с. 33). За подання до суду даного позову, враховуючи збільшення позовних вимог, позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у загальному розмірі 641 грн. (а. с. 1, 27). Всього судові витрати у справі складають 4641 грн. (641 грн. - судовий збір у розмірі 1 % від пред'явленої та задоволеної частини вимог майнового характеру та 4000 грн. - витрати на правову допомогу). Зазначена сума судових витрат згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України теж підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved