Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

1. 15 лютого 2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. 2. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 20 лютого 2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 3. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року задоволено клопотання позивача, витребувано від відповідача докази : - довідку про розмір заборгованості по заробітній платі ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" перед [PERSON] на час його звільнення, тобто станом на 03 травня 2017 року; - довідку про середньомісячну заробітну плату в ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" позивача, [PERSON] , - водія першого класу транспортних засобів в автоколону для виконання міжміських та міжнароднихперевезень вантажів на умов контракту; - довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] з травня 2017 року по день виконання ухвали суду. Зобов`язано відповідача надати витребувані докази до суду протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали. Позиція позивача, [PERSON] .: 4. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 27 квітня 2015 року працював в Приватному акціонерному товаристві «Автомобільна компанія «Укртранс» водієм першого класу транспортних засобів в автоколону для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів на умовах контракту. 03 травня 2017 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Після звільнення з роботи, відповідачем розрахунок з ним проведений не був. Його звернення до відповідача з приводу виплати боргу по заробітній платі були залишені без належного реагування, через що він змушений був звернутися до суду за захистом порушених прав. 5. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надав суду копії таких доказів: паспорта, картки платника податків, трудової книжки, розрахункового листка з місця роботи, та індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-5) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 26 березня 2019 року; довідку Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» про те, що станом на 01 травня 2019 року перед водієм автотранспортних засобів [PERSON] рахується заборгованість із заробітної плати в сумі 25770,40 грн. 6. Представник позивача, [PERSON] , - адвокат Задорожня Н.С., надала суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує Позиція відповідача, Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс»: 7. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. 8. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. 9. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 10. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 11. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити частково, з таких підстав. Встановлені судом фактичні обставини справи: 12. З трудової книжки позивача, [PERSON] , видно, що він з 27 квітня 2015 року працював в Приватному акціонерному товаристві «Автомобільна компанія «Укртранс» водієм першого класу транспортних засобів в автоколону для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів на умовах контракту. 13. 03 травня 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. 14. З довідки Приватному акціонерному товаристві «Автомобільна компанія «Укртранс» станом на 01 травня 2019 року перед водієм автотранспортних засобів [PERSON] існує борг по заробітній платі в сумі 25770,40 грн. 15. З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-5) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, яке видано 26 березня 2019 року Управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, видно, що Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» (код ЄДРПОУ 22890514), нараховувало [PERSON] заробітну плату в період з травня 2015 року по травень 2017 року. Розмір нарахованої працедавцем заробітної плати працівнику [PERSON] для пенсії до місяця його звільнення, у березні 2017 року становить 9019 грн., у квітні 2017 року становить 8172 грн. 16. 15 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь: заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати. 17. Відповідач не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Джерела права, оцінка суду: 18. Відповідно до статті 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 19. Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. 20. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. 21. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 22. Відповідно до ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. 23. Відповідач не спростував факту не здійснення ним належних звільненому працівнику [PERSON] виплат всіх нарахованих на день звільнення сум. 24. Отже, позивачем доведено, що відповідач не виконував законодавство про працю, протягом травня 2017 року - травня 2019 року затримував проведення виплати заробітної плати, що стало підставою для звернення позивача до суду. 25. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. 26. Ст.116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. 27. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 28. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. 29. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. 30. Вказана позиція щодо відповідальності за затримку розрахунку при звільненні міститься у правовому висновку Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі №6-64цс13. 31. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. 32. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 27 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 33. Згідно з висновку Постанови Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі за №6-144ц13, яка має враховуватись судами загальної юрисдикції відповідно до ст.360-7 ЦПК України, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. 34. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. 35. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. 36. Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, виплата такої компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 37. Відповідно до положень статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 38. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 39. Відповідно до п.п.1-7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. 40. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. 41. Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Висновки суду: 42. Між сторонами виник спір про оплату праці. 43. Судом встановлено, що [PERSON] з 27 квітня 2015 року працював працював в Приватному акціонерному товаристві «Автомобільна компанія «Укртранс» водієм першого класу транспортних засобів в автоколону для виконання міжміських та міжнародних перевезень вантажів на умовах контракту. 44. Наказом Приватному акціонерному товаристві «Автомобільна компанія «Укртранс» №62-з від 03 травня 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. 45. Після звільнення [PERSON] відповідач не провів з ним повний розрахунок, та станом на 01 травня 2019 року має заборгованість на загальну суму 25770,40 грн., що підтверджується довідкою відповідача. 46. Відповідач не заперечував факт не проведення при звільненні [PERSON] виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства. 47. Враховуючи загальну суму заборгованості суд приходить до висновку, що в день звільнення відповідачем позивачеві не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 25770,40 грн., що в судовому засіданні не спростовано. 48. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму боргу по заробітній платі, що належать йому від підприємства. 49. Відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (Форма ОК-5) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, яке видано 26 березня 2019 року Управлінням обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, видно, що Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» (код ЄДРПОУ 22890514), нараховувало [PERSON] заробітну плату в період з травня 2015 року по травень 2017 року. Розмір нарахованої працедавцем заробітної плати працівнику [PERSON] для пенсії до місяця його звільнення, у березні 2017 року становить 9019 грн., у квітні 2017 року становить 8172 грн. 50. Суд визначає середній заробіток позивача відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. 51. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. 52. Суд зазначає, що середньоденна заробітна плата [PERSON] . визначається шляхом ділення сукупного заробітку за березень 2017 року та квітень 2017 року на кількість робочих днів у цьому періоді (9019,01+8172,90= 17191,91 : 41 робочих днів), та становить 419 грн. 31 коп. 53. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. 54. Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача у 2017 роках (з 04 травня 2017 року по день ухвалення судового рішення 08 травня 2019 року) - 502 робочих дня. 55. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 травня 2017 року по 08 травня 2019 року включно у сумі 210496 грн. 06 коп. (502 робочих дня х 419 грн. 31 коп. середньоденної заробітної плати = 210 496,06 грн.). 56. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов належить задовольнити. 57. Суд зазначає, що згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. 58. При цьому, відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, виплата такої компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 59. На підставі викладеного суд зазначає, що позивач має право на одержання від відповідача вказаної компенсації, але визначеної не з всієї суми нарахованої заборгованої заробітної плати, а лише нарахованої з виплаченої суми заборгованої заробітної плати за відповідний місяць. 60. Суд зазначає, що під час виплати залишку заборгованої заробітної плати відповідач зобов`язаний відповідно до положень ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити позивачу вказану компенсацію виходячи з індексу інфляції на час проведення таких виплат. 61. До часу виплати залишку заборгованості із заробітної плати позовні вимоги позивача про стягнення суми компенсації з всієї невиплаченої заборгованої заробітної плати є передчасними, оскільки їх розмір повинен визначатися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а тому в їх задоволенні слід відмовити, як у таких які не ґрунтуються на Законі. 62. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, та стягує їх з відповідача на користь держави. Відповідно до п.п.1, 2, п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01 січня 2019 року становить 1921 грн.; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial