Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Сатанівської селищної ради Хмельницької області, про визнання права власності на садибу, що залишилась після смерті їх чоловіка та батька - [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачі зазначили, що вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом і відповідним чином прийняли спадщину. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на садибу. Однак їм було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцем. В судове засідання позивачі не з`явилися, проте їх представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за ними право власності на садибу, у рівних частинах за кожним, що знаходиться по [ADDRESS] та складається з: 1) глиновалькованого житлового будинку "А" загальною площею 58.0 м.кв., житловою площею 35.7 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні зблокованої з хлівом "Б" площею 73.4 м.кв.; 3) камінного погребу "В" площею 16.4 м.кв. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за її відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З врахуванням того, що представник відповідача подав письмову заяву, у якій вказав про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні було встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька, що підтверджується копією спадкової справи №63/2018 від 14.03.2018 року, заведеної до майна померлого [PERSON] , яка була витребувана судом із нотаріальної контори (а.с. 74-108). З матеріалів спадкової справи, витребуваної судом з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №794/2007, заведеної 13.11.2007 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що спадщину після неї прийняв її син [PERSON] , на його частину отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 66-73). Однак, за життя спадковий будинок [PERSON] належним чином не оформив, не отримав на нього правовстановлюючих документів. В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП "Городоцьке БТІ" від 16.10.2020 р. №550 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.36). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №96 від 02.12.2020 року про оцінку садиби по [ADDRESS] , у відповідності до якого її вартість складає 66700 грн. (а.с.52-73). Позивачі у встановленому порядку не можуть оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.10.2021 р., що міститься в матеріалах справи (а.с.34-40). Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 01.10.2020 р. вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.41-51). Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачам з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved