Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа СГІРФО Кам'янського РВ УМВС України в Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який перейшов їй у власність від її матері на підставі договору дарування. В будинку до цього часу зареєстрований рідний брат дарувальника, що заважає їй повноцінно користуватися та розпоряджатися будинком, та є ймовірність, що він повернеться до будинку з вимогою надати йому місце проживання. Прохання позивача добровільно виписатись з її будинку відповідач ігнорує, хоча з 2005 року не проживає у вищезазначеному будинку, та має житло в якому проживає. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зобов'язти СГІРФО Кам'янського РВ УМВС України в Черкаській області зняти його з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач з'явилася, позов підтримала, з підстав наведених в позовній заяві та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Від представника третьої особи надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який перейшов їй у власність від її матері на підставі договору дарування (а.с.5-7). Відповідач по справі [PERSON] рідний брат дарувальника, тобто попереднього власника, значиться зареєстрованим в будинку, хоч з 2005 року там не проживає (а.с.3-4). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу положень ст.ст. 71, 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Непроживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житлом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання третьої особи зняти з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права"(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 107,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання СГІРФО Кам'янського РВ УМВС України в Черкаській області зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають.

Outcome: partial