Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] в особі уповноваженого педставника звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ужгородського району,\~ [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] Мотивуючи\~ позовні вимоги вказує на те, що після смерті\~ чоловіка позивачки [PERSON], який помер\~ 16.07.2007 року, відкрилась спадщина \~ за законом\~\~\~ на належне йому\~нерухоме майно, зокрема \~на житловий \~будинок, з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), сарай (літера В), гараж (літера Г), вбиральня (літера Д)) та спорудами (№1-3), що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Антонівка (Анталовці), вул. Миру, 55, та земельну ділянку загальною площею 0, 15 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Антонівка (Анталовці), вул. Миру, 55, які належали йому, однак право власності на даний житловий будинок\~ та земельну ділянку за життя не оформив. За життя\~ чоловік позивачки [PERSON] не\~ залишив\~ заповіт. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємицею\~ майна померлого чоловіка, спадщину за яким вона прийняла, так як була зареєстрована, постійно проживає\~ та проживала на день смерті чоловіка у цьому будинку, на який\~ відсутні\~ правовстановлюючі\~ документи, у звязку\~ з чим\~ нотаріус\~ їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, а оформлення та реєстрація права власності на будинок не можливі, а тому просить суд\~ ухвалити\~ рішення, яким\~ визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка- \~Повхан В.І., померлого 16.07.2007 року на житловий будинок загальною площею 158,80 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Антонівка (Анталовці), вул. Миру, 55 та земельну ділянку загальною площею 0, 15 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Антонівка (Анталовці), вул. Миру, 55. Дана справа перебувала на розгляді судді Івашковича І.І. В ході судового розгляду справи ухвалою суду від 18.11.2014 року за клопотанням представника позивача проведено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного та притягнуто в якості належного відповідача [PERSON] Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2015 року залучено до участі у справі в якості позивача правонаступника ( спадкоємця) [PERSON] [PERSON] Відповідно\~до\~Розпорядження\~керівника\~апарату\~Ужгородського\~міськрайонного\~ суду Закарпатської області\~№534 \~від\~02.12.2015\~року\~щодо\~ призначення\~повторного\~ автоматичного\~ розподілу\~ справ,\~матеріали\~справи\~підлягають\~повторному \~автоматизованому\~ перерозподілу\~ у\~звязку\~з\~тим,\~що\~суддя\~ Івашкович І.І. звільнений\~з\~посади\~ судді\~Ужгородського\~ міськрайонного\~ суду.\~Згідно\~з\~ Протоколом\~ повторного\~ автоматизованого\~розподілу\~ судової\~справи\~ між\~суддями\~,\~ головуючим\~суддею\~визначено\~[PERSON] Ухвалою судді Бенца К.К. від 08.12.2015 року справу прийнято до свого провадження. В ході судового розгляду справи представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог згідно якої просив суд визнати за позивачем [PERSON], яка є правонаступником за померлою [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: житловий \~будинок з належними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Анталовці, вул. Миру, 55 «а» в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON], яка померла 02 грудня 2014 року. В судовому засіданні \~ представник позивача змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та заяві про зміну позовних вимог. В судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не зявився , надіслав на адресу суду заяву у якій просить розглянути справу без його участі. Змінений позов підтримує\~ в повному обсязі \~та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ужгородського району в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, згідно якої\~ не заперечують\~ проти задоволення змінених позовних вимог [PERSON]\~ та просять\~ розглянути справу без їх участі. /а.с. 103,115/ Відповідач\~ [PERSON] та представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області у судове засідання повторно не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~ \~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, \~\~які беруть участь у справі. Кожна сторона \~\~зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, \~що 16.07.2007 року в с. Анталовці, Ужгородського р-ну, Закарпатської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №044437 від 18.07.2007 року виданим \~виконкомом [PERSON] сільської ради Ужгородського р-ну, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.5/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом до складу якої в тому числі входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., с. Анталовці, вул. Миру буд. 55 колишня адреса ( с. Антонівка, вул. Леніна буд. 75) , так як за життя [PERSON] заповіт не залишив, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 04.09.2014 року № 1546. /а.с. 15/ Враховуючи, що спадщина за померлим [PERSON] відкрилася у 2007 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5) Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Як встановлено судом, [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу \~серії\~ І-ФМ №307451 укладеним\~ 29.10.1976 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.6/ Спадщину за померлим чоловіком [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, так як вона на день смерті спадкодавця була зареєстрована і постійно проживала із [PERSON] на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 27.08.2014 № 1519 /а.с. 16/ та довідкою [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 03.09.2014 № 1538 /а.с. 14/ Згідно\~ довідки [PERSON] сільської ради від 27.08.2014 року\~ за № 1519, на день смерті [PERSON],\~ який помер\~ 16.07.2007 року в с. Анталовці, Ужгородського р-ну, вул. Миру, 55,\~ проживали і були зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] /а.с.16/ Як встановлено судом , інший спадкоємець за померлим [PERSON] - його син [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований разом з батьком в будинку на день його смерті, 22.01.2008 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини за померлим батьком, яка посвідчена секретарем Худлівської сільської ради 22.01.2008 року , зареєстрована в реєстрі за № 86. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте, [PERSON] заявив про відмову від прийняття спадщини за померлим батьком [PERSON] після спливу строку встановленого статтею 1270 ЦК України , а отже така заява подана після спливу строку жодного правового значення не має, а відтак [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за померлим батьком. Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, спадщину за померлим [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках , кожний по ? частці. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради від 14.11.2014 року\~ № 1991 гр. [PERSON], [INFO], по паспорту жителька с. Анталовці, вул. Миру, 55 Ужгородського району і [PERSON] по інших документах одна й та сама особа./а.с. 38/ Судом встановлено , що житловий будинок в с. Антонівка 54 Ужгородського району , належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою матірю [PERSON] ( а.с. 13) Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради від 03.09.2014 року\~ № 1537 виданої гр. [PERSON], [INFO], жительці с. Анталовці, вул. Миру буд. 55 Ужгородського району Закарпатської області в тім, що у звязку зі зміною нумерації будинків, назв вулиць та сіл, село Антонівка було змінено на село Анталовці, вулицю Леніна на вулицю Миру, буд. 54 на буд. 55 (будинок один і той же). Повна адреса: с. Анталовці, вул. Миру, буд. № 55. /а.с. 17/ Судом встановлено, \~що відповідно\~\~ до рішення Ужгородського райвиконкому № 165 від 27.11.1989 року «Про оформлення\~права власності на житлові будинки» вирішено: \~\~ оформити право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами, в с. Анталовці, вул. Миру, 55 Ужгородського району за [PERSON] /а.с. 7/ Відповідно до рішення 7 сесії 22 скликання [PERSON] сільської ради від 20.02.1997 р. «Про надання у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства» надано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га. в с. Анталовці, вул. Миру, 55, що стверджується архівним витягом рішення № 431 від 13.11.2014 року ./а.с.39/ Судом встановлено, \~що відповідно\~\~ до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 4 від 25.02.2016 року «Про присвоєння поштової адреси» вирішено: присвоїти № 55 «а» житловому будинку по вул. Миру в с. Анталовці Ужгородського району. /а.с. 107/ Як встановлено судом, 01.12.2014 року в м. Ужгород померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №177297 від 02.12.2014 року виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Ужгородського р-ну, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.28/ Таким\~ чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина\~ за законом до складу якої в тому числі входить ? частина житлового будинку, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., с. Анталовці, вул. Миру, 55 «а», так як\~ за\~ життя\~ остання заповіт не залишила. Судом встановлено, що правонаступником позивача є \~ [PERSON]\~ - донька померлої [PERSON] що стверджується свідоцтвом про народження\~ серії\~ VII-УР №0460017 від 03.03.1967 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.29/ Після одруження [PERSON]\~ змінила прізвище з Глюдзик на [PERSON]. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] позивач [PERSON] спадщину відповідно до ст. ст. 1268 -1270 ЦК України прийняла , подавши 15.12.2014 року заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом ( а.с. 30) Як встановлено судом, , інший спадкоємець за померлою [PERSON] - її син [PERSON] , 09.12.2014 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матірю на користь доньки померлої [PERSON], яка посвідчена сільським головою [PERSON] сільської ради 09.12.2014 року , зареєстрована в реєстрі за № 258. (а.с.31) Листом приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу від 02 червня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало спадкодавцю [PERSON] померлої 01.12.2014 року , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок №55 в с. Анталовці, вул. Миру, Ужгородського р-ну./а.с.49/ Враховуючи, що спадщина за померлою [PERSON]\~ відкрилася у 2014 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як встановлено судом, після смерті [PERSON] правонаступник позивача спадщину відповідно до ст. ст. 1268 -1270 ЦК України прийняла, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом, однак приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу 02.06.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало спадкодавцю [PERSON] Франтішківній померлої 01.12.2014 року, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Анталовці, вул. Миру, 55 «а», Ужгородського району./а.с.49/ Також з матеріалів справи слідує, що вказаний житловий будинок був збудований у 1945 році, що стверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовлений 15.09.2014 року ТОВ «УЖ-Інвентаризатор» на замовлення [PERSON] /а.с.8-13/ Однак на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, право власності на нього не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення , або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обовязковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Крім того, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Вищевикладене зазначене у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, зважаючи на те, що житловий будинок було збудовано у 1945 році, житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщину за [PERSON] за законом прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках по ? частці, наявний технічний паспорт на вказаний будинок складений 15.09.2014 року, земельна ділянка на який знаходиться будинок була передана у власність спадкодавця [PERSON], а відтак такий житловий будинок в ? частці після смерті [PERSON] входить до складу спадкового майна. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна відмова приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу від 02.06.2015 року за № __/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ст.19 Закону України Про реєстрацію речових прав державна реєстрація прав може проводитися на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом після смерті матері має право на майно померлої матері [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині не має, оскільки син померлої [PERSON] у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини за матір'ю, приймаючи до уваги, що відповідно до діючого законодавства позивач має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, через відсутність правовстановлюючих документів правонаступник позивача позбавлений можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку, іншого порядку визнати за нею право власності на спадкове майно законодавством не передбачено, суд дійшов висновку, що за правонаступником позивача слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з належними будівлями і спорудами , що розташований за адресою: Ужгородський р-н , с. Анталовці, вул. Миру, буд. 55 «а». На підставі викладеного,

Outcome: partial