Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач у серпні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість на свою користь за кредитним договором № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року у розмірі 110305,00 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з [PERSON], [PERSON] на свою користь стягнути судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 85500,63 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2014 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 19 липня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. При новому розгляді справи представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Надалі, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог, у зв'язку з тим, що заборгованість за кредитним договором відсутня: так, суду надав копії квитанцій, які підтверджують внесення на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів на загальну суму 40500,61 грн., а решту суми боргу в розмірі 45000 грн. він погасив шляхом передачі позивачу предмету застави - автомобіля DAEWOO Nexia д/н [NUMBER]- та подальшої реалізації Банком цього автомобіля. В наступні судові засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 85500,63 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2014 року. Договором передбачено, що позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1397,40 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п.п.7.1., 7.3,7.4 Кредитного договору, кредит надавався на придбання автомобілю DAEWOO Nexia, який було передану Банку у заклад. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом та пеню в розмірі 1% від суми непогашеного платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року заборгованість за ним станом на 22.06.2012 року склала 120305,00 грн., в тому числі 53085,92 грн. - заборгованість за кредитом; 40158,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2464,29 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 24596,46 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Не погоджуючись з наявністю такої заборгованості за кредитним договором, відповідач вказує на те, що ним внесено на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів на загальну суму 40500,61 грн. (а.с.40-45). Крім того, у зв'язку з неможливістю виплачувати кредит, [PERSON] передав позивачу предмету застави - автомобіль DAEWOO Nexia д/н [NUMBER], про що свідчить відповідний акт передачі автомобіля (а.с.47), який позивач реалізував, отримав грошові кошти у сумі 45000,00 грн. та зарахував ці кошти в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується також листом, підписаний заступником директора Харківського ГРУ «ПриватБанк» Колтюкова Д.А. (а.с.46). Суд не може погодитися з твердженням відповідача про відсутність заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем не враховано умови кредитного договору, щодо сплати відсотків та штрафних санкцій, а саме пені, які нараховані Банком у зв'язку з порушенням строків та умов повернення кредитних коштів позичальником. Так, згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2010 року, направленого [PERSON], зазначено, що автомобіль DAEWOO Nexia д/н [NUMBER], був реалізований за ціною 45000,00 грн., визначеної згідно експертної оцінки. Ці грошові кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також, відповідачу [PERSON] було повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 13.04.2010 року у розмірі 59046,08 грн., яка була розрахована після реалізації автомобіля. (а.с.46), що також підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5) та випискою по рахунку (а.с.83-87), в яких простежується зарахування коштів, сплачених [PERSON] готівкою та отриманих від реалізації предмета застави, в рахунок погашення штрафних санкцій та відсотків за користування кредитом. Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно статей 598,599 ЦК України договірні зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобов'язання, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Відповідно до ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи принципи розумності і справедливості, суд вважає за можливим зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню до розміру 10 000,00 грн. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору поруки від 01.06.2007 року. Відповідно до п. 2 даного договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктом 12 договору поруки 01.06.2007 року передбачено, що порука за договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Вимоги до відповідача [PERSON], були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк", договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ « Акцент-банк» зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року, розмір відповідальності 10000 грн. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з тим, що відповідачі належним чином не виконали умови кредитної угоди, допустили прострочення платежів, тому суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню частково. Враховуючи, що згідно до Договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ "Акцент-Банк" поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № HAEEAW55720004 від 01.06.2007 року, які останній не виконав, солідарному стягненню з відповідачів ПАТ " Акцент-Банк" та [PERSON] підлягає заборгованість відповідно до договору поруки у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачені позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] відповідно до розмірі задоволених позовних вимог, а саме: по 528,54 грн. з кожного Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial