Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

23.01.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, ( а.с., 1 - 3), в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - прийняти до свого провадження дану позовну заяву та відкрити по ній цивільне провадження; - стягнути з відповідача, [PERSON], на її, [PERSON], користь неустойку від суми несплачених аліментів за кожен день, загальною сумою 17695,73 гривень; - від сплати судового збору її звільнити на підставі п.З та 7 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", поклавши судові витрати на відповідача. - стягнути з відповідача на її користь витрати понесені мною на юридичну допомогу по підготовці даного позову. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовувала наступним. Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року по цивільній справі № 2-513/12 відповідач зобов'язаний до щомісячної сплати аліментів на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року і до досягнення дочкою повноліття. На виконання рішення суду, Кагарлицьким районним судом Київської області 21 листопада 2012 року був виданий виконавчий лист № 014/513/12-ц, який нею пред'явлений для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва, постановою державного виконавця якого було відкрито виконавче провадження, та де він , виконавчий лист, і знаходиться на виконанні до даного часу на протязі з дня його пред'явлення для примусового виконання. Про наявність у відповідача обов'язку утримання неповнолітньої дитини та сплачувати на його утримання аліменти згідно рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог частини 1 ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, було відомо з дня його постановлення судом. За період, з дня присудження судом стягнення аліментів до даного часу, відповідач не сплатив аліменти за жодний місяць, тобто рішення суду ним не виконувалося і в результаті чого в нього виникла заборгованість по аліментних платежах з дня звернення з позовною заявою до суду по даний час. Згідно частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, в порядку визначеному ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення забщргованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. У відповідності до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За час, коли відповідач ухилявся від сплати аліментів виходячи з рішення суду в законодавчо встановленому розмірі, державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195 СК України, визначена загальна сума заборгованості, яка становить 6243,46 гривень. Державним виконавцем поштовою кореспонденцією за вих. № 60115 від 24 грудня 2013 року довідка - розрахунок заборгованості по аліментах направлена сторонам виконавчого провадження та отримана відповідачем і з сумою заборгованості він погодився, так як у відповідності до встановленого законом порядку розмір заборгованості не оскаржував. Загальна заборгованість відповідача по аліментним зобов'язанням визначена державним виконавцем та підтверджується доданими до заяви доказами - довідкою -розрахункам про стан заборгованості по аліментах, мені не сплачена до даного часу. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до частини 2 ст. 268 ЦК України, частина 1 якої визначає вимоги, на які позовна давність не поширюється, зазначено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Сімейний кодекс України статтею 20 передбачив, що до вимог , що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків передбачених ч.2 ст. 72 ( вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя), ч.2 ст. 129 (до вимог особи, яка вважає себе батьком дитини, про визнання батьківства), ч. 3 ст. 138 ( вимог матері про внесення змін до актового запису про народження дитини), ч. 3 ст. 139 ( вимог матері про визнання материнства). Постановою Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Згідно розрахунку, що додається, розмір неустойки, станом на день звернення до суду, складає 17695,73 гривень. Відповідно до ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, ... можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а враховуючи що неустойка є наслідком стягнення аліментів та враховуючи моє місце проживання в м. Кагарлик, яке територіально віднесене до Кагарлицького району, на який поширюється територіальна підсудність Кагарлицького районного суду та враховуючи моє право на вибір суду у відповідності до ч. 14 вказаної статті, бажаю подати позов за місцем свого проживання. Даний позов пред'явлений нею, законним представником неповнолітньої дитини, в її інтересах, з правовідносин, що випливають із сплати аліментів на її утримання, а тому Закон України "Про судовий збір" ( п.п.З та 7 частини 1 ст. 5) звільняє позивача від його сплати. 28.02.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості, ( а.с., 28 - 29), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO], присуджених за рішенням Кагарлицького районного суду №014/513/12-ц від 06.11.2012 р. - звільнити [PERSON] від сплати наявної заборгованості по аліментах, сплачуваних на користь [PERSON], присуджених за рішенням Кагарлицького районного суду №014/513/12-ц від 06.11.2012 р., в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом від 21.11.2012 р. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині своєї позовної заяви мотивував наступним. 25.12.2009 р. між ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося. Враховуючи такі обставини спільне проживання Позивача та Відповідача стало неможливим, тому рішенням Кагарлицького районного суду від 30.03.2012 р. шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають дитину, а саме: - [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа від 21.11.2012 р., виданого Кагарлицьким районним судом на підставі рішення суду прийнятого у справі №014/513/12-ц за позовом Відповідача до Позивача про стягнення аліментів, Позивач сплачує аліменти на користь Відповідача на утримання дочки [PERSON] 400 гривень щомісячно. Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні у Відділі ДВС Дарницького РУЮ м. Києва. Після звернення Відповідача до примусового виконання Позивач не мав можливості сплачувати аліменти згідно рішення суду, оскільки матеріальне становище Позивача погіршилось, що позбавляє останнього можливості сплачувати аліменти на користь Відповідача, у зв'язку з чим Позивач вважає, що суд має достатні законні підстави для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров 'я когось із них та в інших випадках передбачених таким кодексом. Виходячи з положень ст. 192 Сімейного кодексу України суд за своїм рішенням може зменшити розмір аліментів, в тому числі і заборгованості по аліментах у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника, одержувача аліментів або дитини. З моменту винесення рішення, яким Позивача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини, матеріальний та сімейний стан Позивача змінився, що полягає у наступному. Змінився матеріальний стан, оскільки на даний час Позивач ніде не працює, не може знайти роботу через вік та стан здоров'я Позивача, та немає доходу, з якого міг би сплачувати аліменти. Також, 28.08.2012 р. Позивачем було укладено шлюб з іншою жінкою, а [INFO]. у Позивача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. Отже, у Позивача з'явилась нова сім'я, у зв'язку з чим в останнього виник додатковий обов'язок по утриманню дружини та дитини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Необхідно також зазначити, що відповідно до виписки з історії хвороби дитини син Позивача [PERSON] має ряд захворювань, які потребували та потребують лікування, на що Позивачем витрачаються значні кошти. Таким чином, на момент подання даного позову, у Позивача існує обов'язок по утриманню двох малолітніх дітей та дружини, на фоні чого сплата аліментів на утримання Відповідача виглядає практично нереальною. Все вище викладене у сукупності свідчить, що матеріальне становище Позивача, з моменту винесення рішення про стягнення з останнього аліментів, суттєво погіршилось. Крім того, зазнав змін і сімейний стан Позивача, що полягає у появі дитини та нової дружини, яка на сьогоднішній день перебуває у декретній відпустці. Таким чином, Позивач позбавлений об'єктивної можливості й надалі сплачувати на користь Відповідача аліменти, у сумі 400 гривень на місяць. 26.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі ч. 1 ст. 126 ЦПК України була об»єднана з позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви, та повністю заперечувала проти позову [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки, - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви [PERSON], та повністю заперечувала проти позову [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову [PERSON] заперечував, та підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, які зазначені в мотивувальній частині його позовної заяви. В судовому засіданні представник відповідача, - [PERSON] проти позову [PERSON] заперечував, підтримав позовні вимоги [PERSON], які викладені в мотивувальній частині позовної заяви [PERSON] Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, та відмови в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Обґрунтування судом часткового задоволення позову [PERSON] Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року по цивільній справі № 2-513/12, ( а.с., 7), відповідач зобов'язаний до щомісячної сплати аліментів на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 14 серпня 2012 року і до досягнення дочкою повноліття. На виконання рішення суду, Кагарлицьким районним судом Київської області 21 листопада 2012 року був виданий виконавчий лист № 014/513/12-ц, який нею пред'явлений для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м. Києва, постановою державного виконавця якого було відкрито виконавче провадження, та де він , виконавчий лист, і знаходиться на виконанні до даного часу на протязі з дня його пред'явлення для примусового виконання. Про наявність у відповідача обов'язку утримання неповнолітньої дитини та сплачувати на його утримання аліменти згідно рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог частини 1 ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, було відомо з дня його постановлення судом. За період, з дня присудження судом стягнення аліментів до даного часу, відповідач не сплатив аліменти за жодний місяць, тобто рішення суду ним не виконувалося і в результаті чого в нього виникла заборгованість по аліментних платежах з дня звернення з позовною заявою до суду по даний час. Про те, що відповідачем [PERSON] ні разу не сплатив аліменти, свідчить довідка про неотримання аліментів від 23 грудня 2013 року за № 10717, ( а.с., 8), яка видана Начальником ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, згідно з якою [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 14.08.2012 року по 17.12.2013 року згідно з виконавчим листом № 01451312 - ц від 21.11.2012 року, який видано Кагарлицьким рс про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 14.08.2012 р. та до її повноліття. В результаті не сплати аліментних зобов»язань, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 7043 грн. 46 коп., про що свідчить довідка - розрахунок заборгованості по аліментам № 6647 від 03.02.2014 року, ( а.с., 25). Згідно частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, в порядку визначеному ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення забщргованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. У відповідності до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За час, коли відповідач ухилявся від сплати аліментів, виходячи з рішення суду в законодавчо встановленому розмірі, державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195 СК України, визначена загальна сума заборгованості, розмір якої судом вказано вище. Державним виконавцем поштовою кореспонденцією за вих. № 60115 від 24 грудня 2013 року довідка - розрахунок заборгованості по аліментах направлена сторонам виконавчого провадження та отримана відповідачем і з сумою заборгованості він погодився, так як у відповідності до встановленого законом порядку розмір заборгованості не оскаржував. Загальна заборгованість відповідача по аліментним зобов'язанням визначена державним виконавцем та підтверджується доданими до заяви доказами - довідкою -розрахункам про стан заборгованості по аліментах, позивачці не сплачена до даного часу. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до частини 2 ст. 268 ЦК України, частина 1 якої визначає вимоги, на які позовна давність не поширюється, зазначено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Згідно ст. 20 СК України до вимог , що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків передбачених ч.2 ст. 72 ( вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя), ч.2 ст. 129 (до вимог особи, яка вважає себе батьком дитини, про визнання батьківства), ч. 3 ст. 138 ( вимог матері про внесення змін до актового запису про народження дитини), ч. 3 ст. 139 ( вимог матері про визнання материнства). Постановою Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Згідно розрахунку, що додається, розмір неустойки, станом на день звернення до суду, складає: Р О З Р А Х У Н О К неустойки у відповідності до вимог ст. 196 Сімейного кодексу України в зв'язку з аліментною заборгованістю [PERSON] Місяць, рікСума заборгованостіКількість днів прострочення%Сума неустойки14.08-31.08. 2012 року400171 %68 Вересень400,00311%124Жовтень400,00311%124Листопад 400,00311%124Грудень400,00311%124за 2013 рік Січень- 2013400,00311%124Лютий400,00291%116Березень400,00311%124К вітень400,00301%120Травень400,00311%124Червень400,00 301%124Липень400,00311%124Серпень400,00311%124Вересе нь400,00301%120Жовтень400,00311%120Листопад400,00301%12 0Грудень400,00311%120за 2014 рік січень400311%124лютий400 281%112березень400311%124 Відповідно сума неустойки становить 1820 грн. Відповідно до ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а враховуючи що неустойка є наслідком стягнення аліментів та враховуючи місце проживання позивачки в м. Кагарлик, яке територіально віднесене до Кагарлицького району, на який поширюється територіальна підсудність Кагарлицького районного суду та враховуючи право позивачки на вибір суду у відповідності до ч. 14 вказаної статті, позивачка правомірно подала позов до Кагарлицького районного суду Київської області. Даний позов пред'явлений позивачкою, законним представником неповнолітньої дитини, в її інтересах, з правовідносин, що випливають із сплати аліментів на її утримання, а тому Закон України "Про судовий збір" ( п.п.З та 7 частини 1 ст. 5) звільняє позивача від його сплати. Обгрунтування відмови в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості. Так, як вказувалося вище, 25.12.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося. Враховуючи такі обставини спільне проживання Позивача та Відповідача стало неможливим, тому рішенням Кагарлицького районного суду від 30.03.2012 р. шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають дитину, а саме: - [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа від 21.11.2012 р., виданого Кагарлицьким районним судом на підставі рішення суду прийнятого у справі №014/513/12-ц за позовом Відповідача до Позивача про стягнення аліментів, [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] 400 гривень щомісячно. Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні у Відділі ДВС Дарницького РУЮ м. Києва. Суд критично відноситься до твердження [PERSON] про те, що після звернення [PERSON] до примусового виконання [PERSON] не мав можливості сплачувати аліменти згідно рішення суду, оскільки матеріальне становище Позивача погіршилось, що позбавляє останнього можливості сплачувати аліменти на користь Відповідача, у зв'язку з чим Позивач вважає, що суд має достатні законні підстави для зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Свою критичність суд обґрунтовує тим, що як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, [PERSON] є особою працездатного віку, працездатний. В судовому засіданні [PERSON] не надав суду доказів того, що він намагався влаштуватися на офіційну роботу, за яку отримував би заробітну плату, та з якої проводилося б відрахування на погашення аліментних обов»язків. Так, дійсно, згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров 'я когось із них та в інших випадках передбачених таким кодексом. Виходячи з положень ст. 192 Сімейного кодексу України суд за своїм рішенням може зменшити розмір аліментів, в тому числі і заборгованості по аліментах у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника, одержувача аліментів або дитини. Суд відноситься критично до твердження [PERSON] про те, що з моменту винесення рішення, яким Позивача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини, матеріальний та сімейний стан Позивача змінився, що полягає у наступному. Змінився матеріальний стан, оскільки на даний час Позивач ніде не працює, не може знайти роботу через вік та стан здоров'я Позивача, та немає доходу, з якого міг би сплачувати аліменти. Свою критичність суд обґрунтовує тим, що [PERSON] не надав суду докази того, що він взагалі намагався влаштуватися на офіційну роботу, крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що з моменту винесення рішення по даний час відповідач не проводив жодного платежу в рахунок погашення аліментних заборгованостей. Що стосується стану здоров»я [PERSON], зокрема, твердження, що в нього поганий стан здоров»я, в зв»язку з чим він не може влаштуватися на роботу, то до даного твердження суд також відноситься критично, так як наголошує на тому положенні цивільного процесуального законодавства, що певні обставини повинні підтверджуватися певними доказами. Значне погіршення здоров»я повинно підтверджуватися відповідними медичними зхаключеннями, встановленням інвалідності, то що. Що стосується тієї обставини, що 28.08.2012 р. Позивачем було укладено шлюб з іншою жінкою, а [INFO]. у Позивача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження, та те, що у Позивача з'явилась нова сім'я, у зв'язку з чим в останнього виник додатковий обов'язок по утриманню дружини та дитини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, то дана обставина також не береться судом до уваги при вирішенні даного питання, так як це ніяким чином не впливає на Конституційний обов»язок відповідача щодо необхідності утримання своєї дитини, хоча б на мінімальному рівні, встановленому законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до твердження відповідача про те, що на момент подання даного позову, у нього існує обов'язок по утриманню двох малолітніх дітей та дружини, на фоні чого сплата аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини виглядає практично нереальною. Що ж стосується зменшення розміру аліментів, то в даному випадку суд позбавлений такої можливості, так як законодавством, зокрема, нормами СК України, встановлено, що розмір аліментів на неповнолітню дитину не може становити менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено, щол прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: Для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Відповідно, 30 % від суми, які встановлені законодавцем для сплати аліментів на дитину відповідного віку, 1286 грн., становить 385 грн. 80 коп. Отже, вимога [PERSON] про зменшення йому розмірів аліментів не підлягає до задоволення, так як це прямо порушить норми СК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial