Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач в липні 2019 року звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.12.2014 року у розмірі 26 320,73 грн., яка складається: 7001,66 грн. - заборгованість за кредитом; 5168,69 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 162,82 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 987,56 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 30.12.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до умов якої банком надано позичальнику [PERSON] кредит у сумі 8523,95 грн. на строк 24 місяці з 30 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року. Процентна ставка за кредитом становила 18,00% на місяць на суму кредиту. Проте позичальник за час дії генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 30.12.2014 року б/н не дотримувався його умов, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 11.06.2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 26 320,73 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 7001,66 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 5168,69 грн, заборгованість за пенею та комісією у сумі 13 162,82 грн, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 987,56 грн. Ухвалою від 29.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (суддя Войтенко Т.В.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 03.12.2019 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй письмовій заяві вимоги позову підтримав в повному обсязі і не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно дост.128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду не надсилала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2011 року відповідачем [PERSON] складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Судом встановлено, що 30.12.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику і кредит у сумі 8523,95 грн на строк 24 місяці з 30 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року. Процентна ставка за кредитом становила 18,00% на місяць на суму кредиту. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 426,54 грн з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 2.5. п. 2 Генеральної угоди, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і Правил. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] не були виконані умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт від 31.12.2014 року в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 11.06.2019 року має заборгованість в розмірі 26 320,73 грн, у тому числі заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 7001,66 грн, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 5168,69 грн, заборгованість за пенею та комісією у сумі 13 162,82 грн, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 987,56 грн. В той же час, суд не може погодитися в повній мірі з проведеним позивачем розрахунком заборгованості відповідача за угодою в частині нарахування пені, комісії та штрафу, з огляду на наступне. Відповідно до п.п. 2.2. п. 2 Генеральної угоди, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1420,45 гривень. Таким чином, в розрізі даного спору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму штрафу у розмірі 1420,45 гривень, згідно умов укладеної між сторонами Генеральної угоди. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки пеня, це вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, а комісія, це плата за надані послуги. Позивачем у розрахунку заборгованості наведена загальна сума нарахувань за різними видами зобов`язань, пенею та комісією, в загальній сумі 13 162,82 грн., що унеможливлює перевірити вірність нарахувань за кожним зобов`язанням, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, у розрахунку заборгованості сума в розмірі 13 162,82 гривень зазначена як комісія, при цьому у позовній заяві позивач просить стягнути дану суму як заборгованість за пенею та комісією. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт від 30.12.2014 року у розмірі 13 590,80 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 7001,66 грн.; заборгованості про процентам за користування кредитом - 5168,69 грн.; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 1420,45 грн.. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду в розмірі 1 921,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: partial