Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

27.03.2019 позивач звернулася до суду з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т. Г. Шевченка» про стягнення з відповідача надбавки за особливі умови роботи, за період з серпня 2014 року по січень 2017 року включно в сумі 30341 грн, а також 934 грн 74 коп. в якості компенсації у зв`язку з інфляцією, середній заробіток за час затримки виплати надбавки за особливі умови роботи в сумі 69515,82 грн у та 7000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначила, що у відповідача не було правових підстав для не виплати надбавки за особливі умови роботи, що потягнуло до виникнення заборгованості по оплаті праці та порушення трудових прав. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнають. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; представники відповідача позов не визнали вказуючи на те, що чинне законодавство України надає відповідачу право самостійно визначати розмір надбавки за особливі умови роботи, тому її скасування, на думку представників відповідача, не порушує трудові права позивача. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді бібліотекаря ІІ категорії та була звільнена з роботи 26.01.2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.3009 № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» в редакції від 25.03.2014 (далі Постанова), працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 № 84, встановлено надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу; конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці. Таким чином, позивач має право на отримання надбавки за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків, при цьому визначення конкретного розміру цієї надбавки Постановою віднесено до компетенції ректора Національного університету «Чернігівський колегіум імені Т. Г. Шевченка». Наказом відповідача від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі й позивачеві, знято 50% надбавки за особливі умови роботи, починаючи з 01.08.2014. Наказом відповідача від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі й позивачеві, на період з 01.08.2014 по 31.10.2018 встановлено надбавку за особливі умови роботи в розмірі 5% і фактично виплачено за вказаний вище період 2598 грн. 91 коп.. Позивач з такими діями відповідача не погоджується і вважає, що у відповідача не було правових підстав для зняття надбавки за особливі умов роботи, а в подальшому для її відновлення в розмірі меншому 50% посадового окладу. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 2 ЗУ "Про оплату праці" основна заробітна плата. це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Частиною 4 ст. 97 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про колективні договори та угоди" положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Надбавка є складовою фонду оплати праці (пп. 2.2.1 Інструкції зі статистики заробітної плати розробленої відповідно до Законів України "Про державну статистику" (261412) та "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ) з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (СНР 93). Постановою від 22.01.2005 № 84 здійснено підвищення заробітної плати за особливі умови роботи у граничному розмірі 50% посадового окладу виключно працівникам бібліотек. Отже, встановивши Постановою надбавку, Кабінет Міністрів України визначив цільове використання державних коштів підвищення заробітної плати бібліотекарів, що виключає можливість використання цих коштів на інші потреби, зокрема, на виплату підвищення до заробітної плати іншим категоріям працівників; наділення Постановою керівника закладу вищої освіти правом визначати граничний розмір надбавки означає, що останній має право самостійно визначати розмір надбавки працівникам наукової бібліотеки виходячи з фактичного її фінансування державою, а також трудових досягнень конкретного працівника бібліотеки. Як випливає з матеріалів справи, в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2018 року Міністерство освіти України в повному обсязі профінансувало відповідачу виплату надбавки, передбаченої Постановою, в розмірі 50% посадового окладу. За таких обставин, відповідач мав фінансову можливість виплачувати позивачеві надбавку за особливі умови роботи в розмірі 50% посадового окладу, при цьому суд констатує, що в справі відсутні докази того, що фактичний стан виконання позивачем своїх трудових обов`язків надавав відповідачу обґрунтоване право зменшувати розмір цієї надбавки або позбавляти права її отримання в якості заходу дисциплінарного впливу. Виходячи з цього, у відповідача не було правових підстав для зняття виплати позивачеві надбавки згідно з Постановою, починаючи з 01.08.2014, а також для відновлення її виплати в розмірі 5% посадового окладу наказом від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ починаючи з 01.08.2014. Водночас, суд вважає, що у відповідача не було підстав для фактичної реалізації наказу від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ про зняття надбавки за особливі умови роботи, тому як вказаний наказ прив`язує виплату надбавки до штатного розпису, а в самому штатному розписі змін не вносилося і розмір надбавки не зменшувався. Тому, вказаний наказ не впливає на вирішення спору. Зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати надбавки за особливі умови роботи за період з 01.08.2014 по 26.01.2017 року включно, за відрахуванням фактично отриманої позивачем суми надбавки (2598,91 грн.) в розмірі (30341 2598,91) 27742 грн. 09 коп.. Крім того, з відповідача підлягає стягненню 934 грн 74 коп. у відшкодування компенсації, виплата якої передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а розмір підтверджено розрахунком відповідача, правильність якого позивачем не спростовано. Вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( період з січня 2017 року по лютий 2019 року) ґрунтується на приписах статей 116, 117 КЗпП України. Водночас, статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі частково задоволення спору на користь працівника, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За таких обставин, суд вважає необхідним визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягенню з відповідача, в розмірі 30000 грн. Позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача витрати з оплати послуг адвоката в сумі 7000 грн. В силу положень частин четвертої, п`ятої статті 137 цього Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Враховуючи викладене, незначну складність справи, наявність ідентичних позовів, суд вважає доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, до 2000 грн. Отже, суд приходить до висновку про часткове задволення позову.

Outcome: partial