Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

У жовтні 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" (далі - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва"), Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яке було перейменоване в Оболонський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Оболонський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одинадцята київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що у ході виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 09 лютого 2001 року у справі №2-834/2001 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Державного комунального управління житлового господарства Мінського району м. Києва заборгованості за житлово-комунальні послуги постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №145/10, №146/10, №147/10 державним виконавцем накладено арешт на все майно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачі стверджували, що у 2011 році вони сплатили заборгованість, яка була стягнута з них рішенням Мінського районного суду м. Києва від 09 лютого 2001 року у справі №2-834/2001, проте арешт, накладений на їхнє майно та майно [PERSON] , знятий не був. [INFO] [PERSON] померла, а позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Наявність арешту, накладеного на майно, яке належало спадкодавцеві, зокрема на її частку у квартирі [ADDRESS] , унеможливлює оформлення позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно. Ураховуючи наведене, позивачі просили суд: зняти арешт з усього майна, належного на праві власності [PERSON] , який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №145/10, та скасувати записи про обтяження (арешт) в частині майна [PERSON] з відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вид обтяження: арешт визначеного майна, все майно, підстава: постанова, №145/10, Районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, вх. 580; зняти арешт з усього майна, належного на праві власності [PERSON] , який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №146/10, та скасувати записи про обтяження (арешт) в частині майна [PERSON] з відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вид обтяження: арешт визначеного майна, все майно, підстава: постанова, №146/10, Районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, вх. 584; зняти арешт з усього майна, належного на праві власності [PERSON] , який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №147/10, та скасувати записи про обтяження (арешт) в частині майна [PERSON] з відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вид обтяження: арешт визначеного майна, все майно, підстава: постанова, №147/10, Районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, вх. 595. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" подало до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , в якому зазначило, що це підприємство не є належним відповідачем у справі. Відповідач Оболонський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відзив на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до суду не подав. Третя особа Одинадцята київська державна нотаріальна контора пояснення щодо позову [PERSON] , [PERSON] чи відзиву КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" до суду не подала. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Представник відповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" в судове засідання не з`явився, відповідач дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Представник відповідача Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, відповідач дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяви про розгляд справи відсутності свого представника до суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності її представника. Заслухавши вступне слово позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 09 лютого 2001 року у справі №2-834/2001 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Державного комунального управління житлового господарства Мінського району м. Києва заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 5130,27 грн та державне мито у сумі 51,00 грн (а. с. 9). У ході виконання вказаного судового рішення постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №145/10, №146/10, №147/10 накладено арешт на все майно боржників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11-14). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 грудня 2017 року (а. с. 65). Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є донькою [PERSON] , а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері (а. с. 70-71). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 65). Інших спадкоємців за законом першої черги, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає (а. с. 64-75). Однак [PERSON] позбавлена можливості отримати у власність спадкове майно, зокрема частину квартири [ADDRESS] , яка за життя належала спадкодавцеві, позаяк постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №147/10 накладено арешт на все майно [PERSON] (а. с. 10, 14). Ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однією з підстав позову [PERSON] визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця [PERSON] , що перешкоджає їй в оформленні її спадкових прав, зокрема і на нерухоме майно. За таких умов позов у цій частині спрямовано на захист цивільних прав позивача [PERSON] , пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно, та фактично є різновидом негаторного позову. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на те, що заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка була стягнута з [PERSON] за рішенням Мінського районного суду м. Києва від 09 лютого 2001 року у справі №2-834/2001, сплачена (а. с. 22), ураховуючи те, що на сьогодні наявність арешту, накладеного на все майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , унеможливлює оформлення спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] у частині зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №147/10 на все майно, що належало на праві власності [PERSON] . Щодо вимог [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту, накладеного постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №145/10, №146/10 на майно, що належить на праві власності позивачам, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення позивачів до суду з цим позовом) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. За положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Отже, особа, яка є чи була боржником у виконавчому провадженні управі оскаржити бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з її майна, який був накладений у ході здійснення виконавчого провадження, шляхом звернення до суду зі скаргою в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України (таке роз`яснення надано пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна"). Натомість з позовом про зняття арешту з майна, який був накладений у рамках виконавчого провадження, може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, тобто не сторона виконавчого провадження (ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження"). Зважаючи на те, що [PERSON] і [PERSON] були боржниками у виконавчому провадженні з виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 09 лютого 2001 року у справі №2-834/2001, у рамках якого і було накладено державним виконавцем арешт на майно [PERSON] , [PERSON] , арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а тому належним механізмом захисту їх порушеного права є звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відповідно до положень розділу VII ЦПК України (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою Верховним судом у постановах від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17, від 03 лютого 2020 року у справі №910/16236/18). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про зняття арешту з їх майна, накладеного постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 27 лютого 2001 року №145/10, №146/10, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial