Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

05 березня 2014 року, [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно в тому числі й на земельні ділянки, які належали останній на праві власності на території Української сільської ради Талалаївського району Чернігівської області. Яку вона отримала згідно Указу Президента України площею 0,2867 га, вартістю 393,00 грн, площею 3,9765 га, та 0,8690га, вартість яких 87362,49грн, відповідно підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №922858, серія ЯБ№925551, ЯБ№925552. Звернувшись в установлений законом строк до нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, за заповітом, оформити спадщину в позасудовому порядку не зміг оскільки оригінали зазначених актів були втрачені. Відділ Держземагенства в Талалаївському районі надав довідку з Державного земельного кадастру про земельні ділянки в якій вказані державні акти ЯБ №922552 та кадастрові номери на землю №010683700626 від 10.04.2006 року, площею 3,9765 га, ріллі та серії Б№9255551 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ЯБ №922856, що відповідають кадастровим номерам які зазначені в державних актах про право власності на земельні ділянки які належали [PERSON], які остання заповіла [PERSON] №7425384500:05:001:1159 №7425384500:05:001:0730. №7425384500:05:001:0729., та рахуються паями за №72-а, №72-б,№72. З зазначених причин звернувся з заявою в відділ Держземагенства в Талалаївському районі з проханням видати нові державні акти на земельні ділянки взамін втрачених на померлу [PERSON], але йому було відмовлено, оскільки відповідно до Законів України «Про Державний Кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету міністрів України №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 1 січня 2013 року відділом не видаються правовстановлюючі документів (державні акти та їх дублікати), в зв'язку з чим виникла необхідність звернення до суду. Вказує на ті обставини, що право власності на земельну частку (пай) стверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки за законом, довідками сільської ради, Держкомзему. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представники відповідачів та зацікавлених осіб в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Повідомили суд про розгляд справи без їх участі проти позову не заперечують. За таких обставин, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином і є підстави розглянути справу у відсутності відповідача та зацікавлених осіб. Суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає доцільним проводити слухання справи за їх відсутності та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа підлягає розгляду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Які регулюються нормами земельного та спадкового права. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що мешканка [ADDRESS] [PERSON], яка проживала одиноко за життя працювала в сільському господарстві де відповідно до Указу президента України №720/95 від 08.08.1995 року отримала у власність земельні ділянки (рілля) площею 4,8455 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та сіножаті 0,2867 га, що підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №922356 від 10 квітня 2006 року, кадастровий №7425384500:05:001:1159 пай №72. Серія ЯБ№92551 від 10 квітня 2006 року, кадастровий №7425384500:05:001:0730 пай №72-б, Серія ЯБ№925552 виданий 10 квітня 2006 року, кадастровий №7425384500:05:001:0729 пай №72-а, яка знаходиться на території Української сільської ради. 19 жовтня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, яке на день її смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що вона за законом мала право заповіла [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.. 1234 ЦК України п.3 Право на заповіт здійснюється особисто. На спадкове майно за заповітом претендує [PERSON], оскільки відповідно до ст.1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Матеріалами справи підтверджено , що покійна отримала земельні ділянки, на законних підставах. Зазначені обставини підтверджені належними доказами. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець помилково не був включений до списку, доданого до Державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", та відповідні норми ЦК України. Виходячи із змісту ст.ст. 22, 23 ЗК України (1990 року) та ст. 2 Указу Президента від 08.08.1995 року №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП, 2) включення до списку осіб, долученого до Державного акта на право колективної власності на землю, та 3) одержання КСП цього акта. Зазначені обставини також підтверджені. Крім того, згідно Указу Президента України від 10.11.1994 р. №666/84 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) набувають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа, що його засвідчує, а саме земельного сертифіката. Відповідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень. [PERSON], довів, що заповідач [PERSON], на законних підставах отримала та володіла земельними ділянками. Відповідно до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно ст..392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також відповідно ст..81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що виникли та виходячи з обставин, встановлених судом, наявні підстави для висновку, про те, що позов [PERSON], підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельні ділянки позивачеві необхідно, оскільки після смерті [PERSON], він є єдиним спадкоємцем за заповітом і від цього залежить виникнення його майнових прав оскільки оригінали державних актів втрачені. Інших осіб які б претендували на спадкове майно [PERSON],судом не встановлено і суду таких доказів або повідомлень не надано. На підставі ст.ст. 10,11, 209, 212, 241-215.224-226 ЦПК України, с у д -

Outcome: approved