Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідачки на їхню користь заборгованість за опалення місць загального користування в сумі 3380,41 грн., зазначивши, що відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства 31.10.2006 затверджено методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Споживач відключив свою квартиру [ADDRESS] , від системи централізованого опалення. Позивачем було зафіксовано та складено акт перевірки системи теплопостачання. Система опалення та гарячого водопостачання квартири підключена до двоконтурного котла на газовому паливі. Взаємовідносини між сторонами врегульовані договором №715 від 28.02.2008, предметом якого є надання послуг теплопостачання для опалення місць загального користування. Пунктом 2.1 договору передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідач порушила умови укладеного договору, обов`язок по оплаті спожити послуг теплопостачання для опалення місць загального користування виконувався не належним чином. За період з 01.05.2012 по 01.05.2017 утворилася заборгованість в сумі 3380,41 грн. Крім того, позивач звернувся з позовом про відновлення становища, що існувало до порушеного права, у якому просить суд зобов`язати відповідача відновити становище, що існувало до порушення права, а саме, відновити централізоване опалення приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом приєднання радіаторів опалення до стояків централізованої системи опалення житлового будинку за вказаною адресою. У позові посилаються на те, що основним напрямком діяльності позивача є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду , комунально-побутових та інших об`єктів на території м.Полтави та Полтавської області. 12.10.2016 відповідачем придбано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 14.12.2009, вказане приміщення розташоване у житловому будинку [ADDRESS] та має централізоване опалення. Опалення вказаного приміщення, яке використовується як магазин «[INFO]», здійснювалося позивачем з 01.05.2011 на підставі договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, укладеного між позивачем та [PERSON] №3161 від 01.05.2011. Згідно договору, позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення магазину «[INFO]» площею 41,7 кв.м. Проте, 29.09.2015, споживачем теплової енергії подано заяву про фіксування факту відключення приміщення магазину від централізованої системи опалення, у зв`язку з встановленням автономного опалення. 06.11.2015 було проведено перевірку системи теплопостачання приміщення споживача та встановлено, що вказане приміщення відключено від центрального опалення, відключення проведено шляхом від`єднання приладів опалення приміщень від внутрішньобудинкової централізованої системи опалення. Транзитні трубопроводи ізольовані та опломбовані. Дозвільна та проектна документація на відключення приміщення від мереж централізованої системи опалення відсутня. На сьогодні підприємство позбавлене права виконувати свої зобов`язання за договором на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3161 від 01.05.2011, оскільки опалювальні прилади в приміщенні від`єднанні від стояків централізованої системи опалення житлового будинку. Ухвалою суду від 24.01.2018, було задоволено заяву позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , який є власником квартир [ADDRESS] , а тому повинен відповідати за вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги за опалення місць загального користування. 19.07.2018 позивачем надано клопотання про уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01.05.2012 по 29.01.2015 у розмірі 590,71 грн., та стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 30.01.2015 по 01.05.2017 в розмірі 2789,71 грн., та просить пропорційно стягнути судовий збір, з [PERSON] - 279,52 грн., з [PERSON] - 1320,48 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Зазначив, що на момент відключення позивач не був і не є власником будинку та інженерних мереж, балансовим розмежування являється межа будинку, вважає, що відключення впливає на зобов`язання перед іншими мешканцями, але доказів на підтвердження цього немає, послуги надавалися за адресою: [ADDRESS] . Чи виставляються рахунки за послуги теплопостачання за вказаною адресою, представник не може відповісти. По квартирі [ADDRESS] з [PERSON] укладався договір, з [PERSON] договір не укладався. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві , зазначив, що на момент відключення, балансоутримувачем була організація, правонаступником якої є «Карлівка Новатор». Додав, що договір на відключення не укладався. По стягненню заборгованості за опалення місць загального користування також не визнає позов, вважає, що договір закінчився, просить застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] зазначила, що оплачувала відключення, укладала договір, також про відключення складався акт виконаних робіт. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, пояснивши, що послуги з опалення місць загального користування йому не надавалися, між ним та позивачем відсутні будь-які договірні відносини. Представник третьої особи при вирішення справи поклався на розсуд суду, зазначив, що «Карлівка Новартор» була балансоутримувачем будинку до квітня 2015. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 28.02.2008 між позивачем та [PERSON] укладено договір №715 на опалення місць загального користування за адресою: [ADDRESS] . Термін дії договору зазначено до 28.02.2010 (т.1 а.с.7). Позивачем надано розрахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирного будинку по [ADDRESS] за опалювальний період, що припадає на відключену від системи централізованого опалення квартиру [ADDRESS] ( т.1 а.с.8). Одноосібним власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.60). Згідно Розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , (за період з 01.05.2012 по 29.01.2015), сума боргу склала 590,71 грн. ( т.1 а.с.81-82). Згідно Розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] , адреса : [ADDRESS] , (за період з 30.01.2015 по 10.04.2017), сума боргу склала 2789,71 грн. ( т.1 а.с.65-66). 22.11.2007 було складено Акт про відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання в зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення (т.1 а.с.53) Відповідно до п. 28 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку у відповідності до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства 31.10.2006 року, затверджено "Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення". Таким чином, розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключені від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово- комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Враховуючи ту обставину, що дана квартира відключена від централізованого опалення, інші квартири не обладнані приладами виміру витрати теплоносія на опалення, не підключені такі прилади також і в нежитлових приміщеннях та приміщеннях МЗК, плата за опалення місць загального користування має розраховуватись з урахуванням п. 2.1.4 (формула 2.5, 2.6) та п. 2.2.1 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Відповідно дост. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності дост. 160 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтями 525-527, 610 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перелік випадків переривання строку позовної давності наведено і в ст. 264 ЦК. Так, з вимогою до [PERSON] позивач звернувся 06.06.2017 (відмітка на поштовому конверті); ухвалою від 17.10.2012 було скасовано судовий наказ від 02.10.2012 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з [PERSON] ; за розрахунком заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , (за період з 01.05.2012 по 29.01.2015), остання оплата була зроблена у 2015 році. З вимогою до [PERSON] позивач звернувся 23.01.2018, остання оплата Згідно розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання по споживачу [PERSON] , адреса : [ADDRESS] , (за період з 30.01.2015 по 10.04.2017), зроблена ним у четвертому кварталі 2016 року. Враховуючи зазначене, суд вбачає переривання строку позовної давності, тому відсутні підстави вважати його пропущеним. Вищевикладене дає підстави вважати, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, зокрема, про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.05.2012 по 29.01.2015 у розмірі 590,71 грн., та стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 30.01.2015 по 01.05.2017 в розмірі 2789,71 грн., підлягають задоволенню. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі продажу (т.2 а.с.10), також даний факт підтверджено Витягом з Державного реєстру правочинів, про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( т.2 а.с. 11,12). Частиною 2 ст.383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці міни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушують санітарно-технічних умов і правил експлуатації будинку. Дана квартира використовується як магазин, що вбачається з копії технічного паспорту (т.2 а.с.13-14). 01.05.2011 між позивачем та [PERSON] будо укладено договір про відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води з метою опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі по [ADDRESS] (т.2 а.с.6-7). 29.09.2015 [PERSON] звернулася до позивача з заявою про ненарахування їй за послуги по наданню теплової енергії в зв`язку з встановленням альтернативного джерела опалення, зазначає, що не користується послугами централізованого опалення (т.2 а.с.17). 06.11.2015 було проведено перевірку системи теплопостачання приміщення споживача та встановлено, що вказане приміщення відключено від центрального опалення, відключення проведено шляхом від`єднання приладів опалення приміщень від внутрішньобудинкової централізованої системи опалення. Транзитні трубопроводи ізольовані та опломбовані. Дозвільна та проектна документація на відключення приміщення від мереж централізованої системи опалення відсутня. Про що було складено відповідний Акт (т.2 а.с.18). Згідно з ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно п.1 укладеного Договору від 01.05.2011, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень «Споживача» до межі розподілу будівлі по [ADDRESS] . Пунктом 2 визначено, що відповідальність «Теплопостачальної організації» і «Споживача» за стан і обслуговування теплових установок і мереж визначається їх балансовою належністю. Межею розподілу є спільна система опалення з житловим будинком по [ADDRESS] . Згідно ч.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно п. 36 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року теплопостачальна організація має забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором. Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року , теплопостачальна організація укладає договори з власниками (балансоутримувачами) теплових мереж на транспортування теплової енергії за тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Судом, не встановлено, яка організація (установа) являється власником (балансоутримувачем) будинку по [ADDRESS] . Крім того, встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є постачальником теплової енергії у вигляді гарячої води до межі розподілу будинку [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що право позивача на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води до межі розподілу будинку [ADDRESS] , що визначене договором, не порушено, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. В порядку вимог ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір: з [PERSON] - 279,52 грн., з [PERSON] - 1320,48 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. 14, 257, 526, 610 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 про затвердження "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1198 від 03.10.2007, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial