Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] належить ? частка будинковолодіння з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Вінниці по вул. 1905 року під № 48. [PERSON] належить 37/100 частки вищевказаного будинку з відповідною часткою господарських будівель. Інші 7/20 часток даного будинковолодіння належить відповідачу [PERSON] За всім будинковолодінням під №48 закріплена земельна ділянка площею 0,1818га. Позивачі зазначають, що між співвласниками будинковолодіння постійно виникають суперечки щодо користування земельною ділянкою, тому у позасудовому порядку встановити порядок користування земельною ділянкою з відповідачем є неможливим. Оскільки позивачі мають намір здійснити приватизацію земельної ділянки, тому вони змушені були звернутися до суду з даним позовом та просять встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,1818 га, яка розташована за адресою: вул. 1905 року, будинковолодіння під № 48, м. Вінниця, співвласниками якого є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи (як невід'ємної частини судового рішення), виділивши в користування [PERSON] та [PERSON] ділянки, розмір яких відповідатиме їх часткам у будинковолодінні. Згодом представником позивачів було подано суду письмову заяву зі змісту якої вбачається, що у зв'язку з допущеною опискою в прохальній частині позову, просить вважати правильним вимогу в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, загальною площею «0,10га», замість помилково зазначених «0,1818га» (а.с. 88 Т 1). В судове засідання позивачі не зявилися, від їх представника надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі та участі позивачів. Позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити з врахуванням результатів висновку судової земельно-технічної експертизи. У разі неявки відповідача в судове засідання, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивачів не заперечила проти такого порядку вирішення спору. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницької міської ради не з'явилася, надавши суд заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2012 року №3-1729, [PERSON] та [PERSON] отримали в спадщину (по ? частці кожний) ? частку домоволодіння з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами №48 в м. Вінниці по вул. 1905 року (а.с. 5 Т.1). Згідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 11.02.2016 року № 165, [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/8 частку домоволодіння з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в м. Вінниці по вул. 1905 року, 48 (а.с. 6-7 Т.1). Право власності на дану частку нерухомого майна було зареєстровано в реєстрі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… (а.с. 75-76 Т.1). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року, за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на 3/100 частки (по 3/200 частки кожному) житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами по вул. 1905 року, 48 в м. Вінниці (а.с. 177-178 Т.1). Дане рішення суду набрало законної сили 13.06.2017 року. Право власності на дану частку було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 179-180 Т.1). Згідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння від 24.07.2017 року № 1490 [PERSON] продав, а [PERSON] купила 3/200 частки домоволодіння з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. 1905 року, 48 в м. Вінниці (а.с. 181-182 Т.1). Факт реєстрації права вланості на дану частку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 183-185 Т.1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] в домоволодінні №48 по вул. 1905 року в м. Вінниці становить 56/200 або 7/25 часток. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 126 від 24.03.1986 року, [PERSON] належить 30% (або 30/100 часток) домоволодіння в м. Вінниці по вул. 1905 року № 46 (наразі 48), на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №50 від 12.12.1986 року (а.с. 9 Т. 1). Разом з тим, як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2012р., справа № 221/4858/12, за [PERSON] за набувальною давністю було визнано право власності на 7/100 частки будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по вул. 1905 року під № 46 (48) (а.с. 8 Т. 1). Дане рішення суду набрало законної сили 27.11.2012 року. Слід відзначити, що [PERSON] було оформлено право власності на дану частку будинковолодіння, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… (а.с. 75-76 Т.1). Таким чином, частка [PERSON] в спірному домоволодінні становить 37/100. Також матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору від 29.04.1977 року № 1-701, [PERSON] купив 21% (21/100 частку) домоволодіння по вул. 1905 року № 46 (наразі № 48) в м. Вінниці. Згідно з Заключенням по розрахунку ідеальних часток від 09.01.1986р., яке знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи, частка [PERSON] становить 7/20 часток вказаного домоволодіння. Згідно свідоцтва № 4138 від 2 грудня 2009 року про право власності на частину домоволодіння [PERSON] в домоволодінні №48 по вул. 1905 року в м. Вінниця належить 7/20 часток. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 48 по вул. 1905 року у м. Вінниці, виготовленого 01.07.2015 року КП "ВМБТІ", судом встановлено, що його співвласниками є [PERSON] 37/100 частки, [PERSON] 1/8 частки, [PERSON] 7/20 часток та [PERSON] 1/8 частки (а.с. 81-84 Т.1). Щодо земельною ділянки, на якій розміщено спірний житловий будинок, то суд зазначає наступне. Рішенням Вінницької міської ради № 2096 від 27.03.2015 року 62 сесії 6 скликання, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000,0 кв.м. на вул. 1905 року, 48 в м. Вінниці (а.с. 17 Т.1). З Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.02.2013 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала 1/8 частку земельної ділянки розташованої в м. Вінниці по вул. 1905 року, буд. 48/36, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-1727, виданого 12.12.2012 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 72-74 Т1). Дана земельна ділянка перебуває в спільній частковій власності. Ідеальні частки співвласників у земельній ділянці домоволодіння №48 по вул.. 1905 року в м. Вінниці загальною площею 1000,0 кв.м. становить: -співвласник 7/25 часток домоволодіння [PERSON] 280,0 кв.м.; -співвласник 37/100 часток домоволодіння [PERSON] 370,0 кв.м.; -співвласник 7/20 часток домоволодіння [PERSON] 350,0 кв.м. Слід зазначити, що ухвалою суду від 05 липня 2016 року було задоволено клопотання представників позивачів та призначено у справі судову земельно-технічну експертизу (а.с. 93 Т.1). На вирішення експертизи поставлено наступне питання: - які можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,10 га, розташованою по вул. 1905 року, 48 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:03:029:0360 (дозвіл на виготовлення технічної документації на яку наданий рішенням 62 сесії Вінницької міської ради 6 скликання від 27.03.2015 року № 2096), відповідно до часток співвласників будинковолодіння, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Проведення експертизи доручено судовим експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Відповідно до висновку № 312 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, складеного 23 грудня 2016 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз», згідно п. 3.2 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5; тощо). При цьому, вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Розміри часток усіх співвласників домоволодіння № 48 по вул. 1905 року в м. Вінниці станом на час проведення дослідження становлять 97/100, що в сумі не становить одиницю. В зв'язку з тим, що станом на час проведення дослідження частки співвласників домоволодіння №48 по вул. 1905 року в м. Вінниці не становлять одиницю, визначити варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,10 га., розташованою по вул. 1905 року, 48 у м. Вінниці відповідно до часток співвласників, не можливо (а.с. 110-113 Т.1). В результаті надходження висновку експерта, ухвалою суду від 27 грудня 2016 року відновлено провадження в даній цивільній справі (а.с. 114 Т.1). Згодом, ухвалою суду від 9 березня 2017 року заяву представника позивача [PERSON] було задоволено та провадження в даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 127/27235/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Вінницької міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частки нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом (а.с. 163 Т.1). 21 серпня 2017 року ухвалою суду провадження в даній справі було відновлено, з огляду на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року (яке набрало законної сили) у цивільній справі № 127/27235/16-ц позов [PERSON], [PERSON] до Вінницької міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частки нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом був задоволений (а.с. 177-178, 187 Т.1). Крім того, ухвалою суду від 3 жовтня 2017 року заяву представника позивачів - [PERSON] про призначення експертизи задоволено та було призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз» (а.с. 225 Т.1). На вирішення експертів поставлено питання: - які можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,10 га, розташованою по вул. 1905 року, 48 у м. Вінниці, кадастровий номер 0510100000:03:029:0360 (дозвіл на виготовлення технічної документації, на яку наданий рішенням 62 сесії Вінницької міської ради 6 скликання від 27.03.2015 року № 2096), відповідно до часток співвласників будинковолодіння, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]? До отримання висновку експертизи провадження по справі зупинено. Згідно висновку експерта № 380 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с. 11-26 Т.2), складеного 8 грудня 2017 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз», враховуючи фактичне розташування забудови на земельній ділянці домоволодіння №48 по вул. 1905 року в м. Вінниці, рельєф земельної ділянки та фактичний порядок користування, що склався станом на час проходження дослідження, необхідність проходу по земельній ділянці до частин житлового будинку, господарських будівель та здійснення їх обслуговування, не дає можливості встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників, тому на розсуд суду надається варіант з відхиленням від ідеальних часток. На розсуд суду пропонується варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 1000,0 кв.м. домоволодіння № 48 по вул. 1905 року в м. Вінниці між співвласниками з частковим урахуванням фактичного користування. У наданому варіанті враховано можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Необхідність здійснення обслуговування житлового будинку літ. «А» з прибудовами та гаражу літ. «Ж», що розташовані на земельній ділянці домоволодіння № 48 по вул. 1905 року в м. Вінниці, необхідність проходу до частини земельної ділянки, що використовується [PERSON] для вирощування городницьких культур, не дає можливості надати варіант поділу без земельної ділянки спільного користування. Наявність земельної ділянки спільного користування обумовлена необхідністю обслуговування та користування своєю частиною домоволодіння кожного із співвласників. Отже, відповідно до варіанту 1, ідеальна частка співвласників в земельній ділянці площею 1000,0 кв.м. становитиме: [PERSON] 280,0 кв.м.; [PERSON] 370,0 кв.м.; [PERSON] 350,0 кв.м. Земельна ділянка спільного користування площею 16,0 кв.м. розподілена наступним чином: [PERSON] 8,0 кв.м.; [PERSON] 8,0 кв.м.; [PERSON] 0 кв.м. Земельна ділянка спільного користування площею 22,0 кв.м. розподілена наступним чином: [PERSON] 11,0 кв.м.; [PERSON] 0 кв.м.; [PERSON] 11,0 кв.м. Земельна ділянка, яку пропонується виділити у індивідуальне користування площею 962,0 кв.м. розподілена наступним чином: [PERSON] 261,0 кв.м.; [PERSON] 426,0 кв.м.; [PERSON] 275,0 кв.м. Відхилення від ідеального значення у [PERSON] відсутнє, у [PERSON] на 64,0 кв.м. більше та в [PERSON] на 64,0 кв.м. менше. Варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 1000,0 кв.м. домоволодіння №48 по вул. 1905 року в м. Вінниці між співвласниками з частковим урахуванням фактичного користування, наведений в таблиці №1 дослідницької частини та графічно зображений на схемі в Додатку 2 до даного висновку (а.с.19, 20). Таким чином, відповідно до Варіанту № 1 (додаток 2) висновку судової земельно-технічної експертизи, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0256 та 0,0005 кв.м.,\~позначених на додатку рожевим кольором; [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0426 кв.м., позначеною на додатку зеленим кольором; [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0197 та 0,0078 кв.м., позначених на додатку голубим кольором; земельною ділянкою площею 0,0022 кв.м., позначеною на додатку жовтим кольором, [PERSON] та [PERSON] користуються спільно; земельною ділянкою площею 0,0008 та 0,0008 кв.м., позначених на додатку фіолетовим кольором, [PERSON] та [PERSON] користуються спільно. В результаті надходження даного висновку експерта були усунуті обставини, які викликали зупинення провадження в справі, тому воно було відновлено ухвалою суду від 12 грудня 2017 року (а.с. 27 Т.2). Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. \~Згідно ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку (ч.1 ст. 88 Земельного кодексу України). Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Крім того, під час вирішення даної справи судом враховано Постанову Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Так, в п. 19 постанови розяснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Статтею 377 ЦК України визначено, що\~на час виникнення спірних правовідносин до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст. 152 ЗК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З врахуванням вимог законодавства та часток співвласників у спірній земельній ділянці, суд приходить до переконання про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до Додатку №2 (Варіант 1) висновку експерта № 380, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 08.12.2017 року. Слід зазначити, що даний варіант є єдиним варіантом встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, про що вказано у висновку експерта. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо відшкодування судових витрат, то слід зазначити наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати повязані із проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. З рахунків № 90 та № 91, наданих ТОВ «Подільський центр судових експертиз» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] виставлено рахунки за проведення експертизи призначеної ухвалою суду від 05.07.2016 року в розмірі 2\~400,00 грн., кожен (а.с. 104, 105 Т.1). Факт оплати послуг експерта підтверджується квитанціями (а.с. 51, 52 Т.2). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що позивачами було сплачено судовий збір по 551,20 грн, що підтверджується квитанціями (а.с. 1, 2 Т.1). Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати за проведення експертизи в розмірі 2\~400 грн. 00 коп., кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved