Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 жовтня 2017 року звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права, включення до переліку вкладників. В своїй позовній заяві посилалася на те, що між нею та відповідачем 21 квітня 2016 року було укладено договір, за умовами якого позивачем надавалися кошти в тимчасове користування позичальнику, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобовязаний повернути позивачеві отримані кошти на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», та сплатити відповідні проценти. Також позивач вказувала, що на виконання умов цього договору на її поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» було перераховано грошові кошти, всього на поточному рахунку позивача знаходилася сума коштів в розмірі 217380,13 грн., з яких позивач частково отримала відшкодування в розмірі 52153,44 грн. Позивач вказувала, що відповідачем не визнається її право на отримання гарантованих законом виплат відшкодування за вкладом в розмірі 147846,56 грн. (200000 грн. 52153,44 грн.). В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком на суму 147846,56 грн. та зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення її до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № 26205518711801 на суму 147846,56 грн. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] в поданій до суду заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 квітня 2016 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-024-000225366, за умовами якого позивач надає товариству грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ зобовязується повернути кошти та виплатити проценти. Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 162000 грн., які передаються на строк не більше 181 дня по 19 жовтня 2016 року зі сплатою процентів в розмірі 33,54 % річних. Окрім того, згідно з п. 1.2. зазначеного вище договору від 21 квітня 2016 року, його сторони передбачили, що сплата коштів позивачу здійснюється шляхом зарахування на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» № 26205518711801. Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивачем [PERSON] на виконання умов зазначеного договору від 21 квітня 2016 року на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були внесені грошові кошти в розмірі 162 000 грн. Окрім того, на виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача [PERSON], відкритий в ПАТ «Банк «Михайлівський» № 26205518711801, здійснено перекази коштів 19 травня 2016 року в сумі 162000 грн., 3226,69 грн., 153,44 грн., 52000 грн. Факт перерахування зазначених сум грошових коштів на рахунок позивача в ПАТ «Банк «Михайлівський» підтверджено випискою по рахунку (а.с. 14-16), та визнається відповідачем в повідомленнях, направлених позивачу (а.с. 12, 13). Також, як встановлено судом, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено [PERSON] Судом також встановлено, що позивач [PERSON] від ПАТ «Банк «Михайлівський» отримала повідомлення від 01 вересня 2016 року про те, що вона не включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування (а.с. 11) з отриманням повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність транзакції про переказ коштів, що здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на її рахунок з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором та оплата процентів (а.с. 12). Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Оскільки на час вирішення даної справи судом у банку ПАТ «Банк Михайлівський» вже розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі N 6-2001цс15, у справі за N 6-1123цс16). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач саме зазначає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порушення вимог зазначеного Закону їй не було сплачено усього розміру грошових коштів в межах гарантованої суми 200 000 грн. Згідно зі статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. При цьому порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Таким чином, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позивач не включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з посиланням на ті обставини, що переказ грошових коштів на рахунок позивача (транзакції) є нікчемними. Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності зазначених переказів грошових коштів не надано. Більш того, як встановлено судом, частина грошових коштів, які знаходилися на рахунку позивача в ПАТ «Банк «Михайлівський», відповідачем була включена до коштів, які підлягають виплаті, на суму 52153,44 грн., а не 200000 грн. Хоча за нормами Закону відповідач не наділений повноваженнями щодо зменшення розміру гарантованої суми. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. З метою захисту прав позивача необхідно визнати за [PERSON] право у спосіб, передбачений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 147846 грн. 56 коп., а також зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення [PERSON] до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком № 26205518711801 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Outcome: approved