Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] міської Ради , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення міської Ради № 1798 від 17.08.2015 року « Про розгляд заяви від 23.07.2015 року № 278 жит. [INFO] В.К.» та зобов»язати передати йому у приватну власність жиле приміщення в гуртожитку по вул. І.Франка , 1А м. Шумськ: кімнати 2-3, площею 16,56 кв.м., 2-4, площею 17.04 кв.м., 2-5, площею 17,71 кв.м., розташовані на 2 поверсі будівлі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги позивача підтримали повністю, уточнили їх таким чином, що просять визнати незаконним та скасувати рішення № 1708 від 17.08.2015 року 61 сесії 6 скликання Шумської міської Ради « Про розгляд заяви від 23.07.2015 р. № 278 жит. [INFO] В.К.» ,визнати за позивачем [PERSON] право на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку по вул. І.Франка 1 А. та зобов»язати відповідача передати йому у приватну власність жиле приміщення в гуртожитку по вул. І.Франка, 1 А м. Шумськ, а саме кімнати 2-3, площею 16,56 кв.м., 2-4, площею 17.04 кв.м., 2-5, площею 17,71 кв.м., розташовані на 2 поверсі будівлі. При цьому пояснили, що позивач в законному порядку, а саме на підставі письмового наказу від 18.02.2008 року ліквідатора Шумського ВАТ « Агропромтехніка» [PERSON] , вселився в гуртожиток по вул. І.Франка, 1 А м. Шумськ , зареєструвався в ньому та постійно проживає до цього часу . Із часу вселення і по даний час відповідач, якому було передано у комунальну власність приміщення гуртожитку , не ставив питання про незаконність його проживання в даному приміщенні, не виселяв його. Іншого житла позивач немає. Однак, коли звернувся до відповідача із заявою про приватизацію займаного ним жилого приміщення в гуртожитку, то спочатку виконавчий комітет міської Ради, а пізніше сесія міської Ради відмовила позивачу у передачі у приватну власність жилих приміщень гуртожитку, які він займає із 2008 року, мотивуючи, що приміщення гуртожитку перебуває в аварійному стані та відсутні будь- які документи щодо його законності проживання в ньому. Вважають, що позивач в законному порядку набув права на проживання в гуртожитку, оскільки став проживати із лютого 2008 року, коли вступив в трудові відносини із Шумським ВАТ « Агропромтехніка» , як охоронець підприємства у вихідні та нічний час, про що чітко вказав ліквідатор [PERSON] в наказі , надаючи йому право вселення. За час його проживання в гуртожитку відповідач не ставив питання про виселення позивача із підстав аварійності приміщення гуртожитку, аварійним гуртожиток не вважає, оскільки він та інший мешканець гуртожитку постійно підтримують приміщення, проводять поточні ремонтні роботи за власні кошти. Просять позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач міська Рада не буде заперечувати, якщо саме на підставі рішення суду буде визнано за позивачем право на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку та зобов»язано відповідача передати позивачу у приватну власність жиле приміщення в гуртожитку, однак не в таких розмірах , як це просить позивач безоплатно, а в розмірах, які передбачено законодавством України. Представник визнає, що питання аварійності гуртожитку не перевірялося відповідачем, це було зроблено на сесії , як припущення, із врахуванням того, що приміщення гуртожитку є досить старим, 1900 року побудови і не виключено , що воно є аварійним. Представник пояснив, що орган приватизації не вирішував питання щодо приватизації житлового приміщення позивачем, оскільки йому не відомо, чи є такий орган, а питання, пов»язанні із приватизацію розглянула сесія міської Ради. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. У відповідності до Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» \~ право на приватизацію кімнати (кімнат) у гуртожитку мають громадяни, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. [PERSON] не поширюється на громадян, які проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання у зв'язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв'язку з роботою (службою) за контрактом; осіб, які мешкають у гуртожитку без законних підстав (без офіційної реєстрації місця проживання); громадян, які проживають у спеціальних гуртожитках, призначених для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі і потребують поліпшення житлових умов, або жила площа яких тимчасово заселена, або повернути колишнє жиле приміщення яким немає можливості; на військовослужбовців, працівників Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України, які проживають у гуртожитках; а також на осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз; на осіб, які проживають у гуртожитках, що мають статус соціальних на момент набрання чинності цим Законом. Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України. [PERSON] не поширюється на гуртожитки, що на законних підставах знаходяться у приватній власності, у тому числі ті, що передані територіальним громадам у постійне чи тимчасове користування. Згідно із статтею 4 Закону приватизація жилих приміщень (кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". Таким чином, при здійсненні приватизації жилих приміщень у гуртожитках необхідно користуватися нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15.09.92 N 56, та враховувати при цьому особливості, визначені Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15.09.92 N 56, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, зокрема, залишити цілісний майновий комплекс у статусі "гуртожиток" та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У цьому випадку здійснюється приватизація жилих та допоміжних приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно з цим Законом. Пунктом 6 частини першої статті 5 Закону передбачено, що "передача жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках державного житлового фонду у власність громадян відповідно до цього Закону проводиться виключно на підставі рішення відповідної місцевої ради". Як стверджується наказом по Шумському ВАТ «Агропромтехніка» від 18.02.2008 року за підписом ліквідатора [PERSON] , дозволено позивачу вселитись в гуртожиток для проживання з метою охорони підприємства у вихідні та нічний час . Згідно будинкової книги на гуртожиток по вул. І.Франка, 1А, в ній є відомості про реєстрацію ВГІРФО Шумського РВ УМВСУ в Тернопільській області [PERSON] , [INFO] в даному гуртожитку 19 лютого 2008 року . Така ж відмітка про реєстрацію є в паспорті позивача МС 164601, виданому 11.04.1997 року Бережанським РВ УМВСУ в Тернопільській області. 08.12.2015 року за № 595 Шумське відділення поліції ГУНП в Тернопільській області повідомило, що всі номенклатурні справи по прописці та виписці громадян за 2008 р. знищено- акт № 7025 від 27.09.2013 року. Рішенням № 1708 від 17 серпня 2015 року 61 сесії 6 скликання Шумської міської Ради « Про розгляд заяви від 23.07.2015 року № 278 жит. [INFO] В.К. « стверджується , що було розглянуто заяву позивача від 23.07.2015 року про передачу у приватну власність жилого приміщення у гуртожитку по вул. І.Франка 1А, враховано, що гуртожиток знаходиться в аварійному стані та те, що [PERSON] не надав необхідних документів для передачі у власність кімнат гуртожитку,

Outcome: partial