Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великобірківської селищної ради, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO] діда [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого діда [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Представник [PERSON] - адвокат Гриців О.Я. в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Великобірківської селищної ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує, щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує, щодо їх задоволення. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №28. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, [PERSON] 03 березня 2004 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобірківськї селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Кумпаненко О.Й. за реєстром №36, згідно якого все належне йому майно з чого б воно не складалося і де б не знаходилося, і все те, на що він за законом матиме право, він заповів [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Спадкоємець, який мав би право на обов`язкову частку спадкового майна відповідно до статті 1241 ЦК України та який є спадкоємцем першої черги за законом - дружина померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] , яка подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Дружина померлого [PERSON] в нотаріальній конторі в шестимісячний строк відмовилася від обов`язкової частки в спадщині, позов визнала. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON] , яка спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом із ним за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою №580 від 02.06.2020 року, виданою Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. 18 лютого 2020 року, після смерті [PERSON] , Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я., заведено спадкову справу №41/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті [PERSON] , [PERSON] , яка по довіреності діє від імені [PERSON] звернулася Приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою Приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 29 травня 2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на будинок. 27 лютого 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд, будинок збудований 1989 року з цегли. Згідно інформаційної довідки №330 від 05.03.2020 року, виданої Тернопільський районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , за [PERSON] в бюро не проведена, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] .Бірки, рахується за [PERSON] , Відповідно до довідки виконавчого комітету Великобірківської сільської ради від 02.06.2020 року №580 за померлим [PERSON] дійсно рахується житловий будинок по [ADDRESS] . При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. По об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Отже, враховуючи те, що будинок був збудований в 1989 році, зважаючи на відомості по господарського обліку селищної ради та Бюро технічної інвентаризації, власником будинку [ADDRESS] був [PERSON] . Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved