Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк") звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 01.03.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Ф070138П з кінцевим терміном погашення до 28.02.2022 року, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 7500 доларів США та зобов'язалася здійснювати повернення суми кредиту щомісячно рівними частинами по 41 долару США із сплатою процентної ставки до 19.10.2008р у розмірі 13 % річних на суму залишку заборгованості, а з 20.10.2008р - 15% річних. Посилаючись на допущення позичальником прострочення повернення чергової частини кредиту, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.05.2016 року становить 5186,01 дол.США, що еквівалентно 131 339,04 грн і складається із: заборгованості за кредитом - 100 635,83 грн., заборгованості за відсотками - 19331,65 грн., пені за прострочення повернення кредиту - 8810,93 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2560,64 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1970 грн. 09 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачки адвокат Зінкевич Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в письмових запереченнях вказав, що позовна заява підписана неналежним представником позивача, заборгованість, яка визначена позивачем пред'явлена поза строком позовної давності, просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності до всіх вимог позивача та відмовити у задоволенні позову; також посилався на порушення позивачем ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки вважає, що ПАТ «Укрсоцбанк» передав третій стороні свої права за договором, про що зобов'язаний був повідомити споживача; також вважає, що вимоги позивача щодо дострокового стягнення заборгованості є передчасними, оскільки відсутні докази надіслання позичальнику повідомлення про таку вимогу кредитодавця. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 01.03.2007року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070138П, за умовами якого позичальник - [PERSON] отримала кредит у розмірі 7500 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.02.2022 року та сплатою процентів до 19.10.2008р у розмірі 13 % річних на суму залишку заборгованості, а з 20.10.2008р - 15% (додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту № Ф070138П, укладена між сторонами 02.12.2008 року). Згідно п.1.1., 1.1.1, 1.1.2 договору погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником частинами - щомісячними платежами у розмірах та у строки, передбачені графіком платежів. Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі (ст.4) відповідальність позичальника за порушення зобов'язань. Відповідно до заяви на видачу готівки №2-1 від 02.03.2007р [PERSON] було видано транш в розмірі 7500 дол.США. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з п.4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більш, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070138П питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості [PERSON] останній платіж здійснила 19.09.2013 року, таким чином, з 19.11.2013 року, тобто після спливу 60 календарних днів з моменту здійснення останнього платежу (п.4.5 договору) в банку виникло право вимагати дострокового погашення кредиту. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено за кредитним договором №Ф070138П на 19 листопада 2013р, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, банк звернувся до суду з зазначеним позовом 02 червня 2016р. За змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (28 лютого 2022 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, що відповідно до ст. 360 -1 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За змістом частини 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так як кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Така правова позиція, висловлена Верховним Судом України 02 грудня 2015 року у справі №6-249 цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 12.05.2016 року становить - 5186,01 доларів США (еквівалентно 131 339,04 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту - 3973,67 доларів США (еквівалентно -100 635,83 грн), заборгованості за процентами - 762,32 доларів США (еквівалентно - 19331,65 грн.), пені за прострочення повернення кредиту - 347,92 доларів США (еквівалентно - 8810,93 грн), пені за несвоєчасне повернення відсотків -101,11 доларів США (еквівалентно - 2560,64 грн). Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, в яких останній просив суд застосувати строки позовної давності до всіх вимог позивача і саме з цих підстав відмовити в задоволенні позову, так як судом було встановлено, що позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" заявлені в межах строку позовної давності, так, пеня за прострочення повернення кредиту та пеня за несвоєчасне повернення відсотків нарахована в межах річного строку позовної давності за період з 13.05.2015р по 11.05.2016р, заборгованість за тілом кредиту та відсотками нарахована в межах трьох років з вересня 2013р по 12.05.2016р. Будь-яких розрахунків, які спростовують нарахування заборгованості по тілу кредиту, процентах та пені відповідачем не надано. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачки стосовно відсутності повноважень представника позивача [PERSON] у підписанні позовної заяви та передчасності дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, так як в матеріалах справи міститься договір про надання послуг щодо стягнення заборгованості №5100008587 від 01.07.2014р, та доручення від 20.04.2016р., за яким ПАТ «Укрсоцбанк» уповноважив [PERSON] вчиняти ряд процесуальних дій від імені банку, в тому числі і підписання та подання позовних заяв до суду; право банку на дострокове стягнення кредитної заборгованості та сплати процентів передбачено ч.2 ст. 1050 ЦК України, ті обставини, які представник відповідачки вважає обов'язковими до виконання банком самим кредитним договором визначено як право банку, а не його обов'язок. Також суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачки щодо порушення кредитодавцем ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так як «ПАТ «Укрсоцбанк» третій стороні свої права за договором не передавались, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Боргова агенція «Пристав» було укладено договір 01.04.2014 року лише про надання послуг щодо стягнення заборгованості саме на користь ПАТ «Укрсоцбанк». За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі; з [PERSON] належить стягнути суму заборгованості в розмірі 131 339 грн. 04 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 100 635 грн. 83 коп., заборгованості по відсоткам в розмірі 19 331 грн. 65 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 8810 грн. 93 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 2560 грн. 64 коп., а також на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1970 грн. 09 коп. На підставі ст.ст.ч.1,2 ст.207, 526, 527, 530, 553, 554, 610, 625, 638, 1046-1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved