Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

29 жовтня 2020 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідачка відповідно до підписаної заяви № б/н від 22 січня 2010 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 15 вересня 2020 року в неї виникла заборгованість в сумі 279585,09 грн., з яких позивач просив стягнути на його користь лише 139234,51 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явися, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явилася в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що відповідач та закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 22 січня 2010 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10-20). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку (а.с.29-32). На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, не сплатила у встановлений строк суму основного боргу та відсотки за кредитом, а тому станом на 15 вересня 2020 року має заборгованість у розмірі 279585,09 грн., з яких позивач просив стягнути 139234,51 грн.: 414,52 грн. заборгованість за тілом кредиту та 138819,99 грн. - заборгованість за відсотками за період з 22 січня 2010 року до 31 жовтня 2018 року (а.с.3-7). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тілом), в розмірі 414,52 грн. є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Стосовно стягнення заборгованості відповідача за відсотками, то відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71ЦК Українита загальними нормами Цивільного кодексущодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК Українипрезюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. З матеріалів справи слідує, що відповідач ознайомилася та узгодила саме ті умови та правила кредитування, до яких вона приєдналася шляхом підписання 22 січня 2010 року анкети-заяви, тому наданий банком до суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг та довідка про умови кредитування є належними доказами тільки в тій частині, що узгоджена з позичальником, і можуть бути застосовані до правовідносин, які склалися між сторонами, а саме в анкеті-заяві, де базова процентна ставка за кредитом складає 3% щомісяця із розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Правил використання платіжної картки). Так, частиною 1 статті 1048 ЦК Українипередбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15. Строк дії картки № [NUMBER] відкритої 22 січня 2010 року, закінчився у жовтні 2013 року, а будь-яких доказів про зняття грошових коштів з картки № [NUMBER] , відкритої 11 липня 2017 року, позивачем до суду не надано (а.с.8). З розрахунку заборгованості позивача вбачається, що в період з 22 січня 2010 року до 07 червня 2010 року (135 днів), відповідачка отримала в кредит 490,4 грн., відповідно відсотки, які вона повинна платити, становлять 66,2 грн. за ставкою 36 % річних (490,4 грн. х 36% : 360 днів у році х 135 днів), а з 07 червня 2010 року до 30 жовтня 2013 року (1223 дні), заборгованість відповідачки за тілом кредиту складала 414,52 грн., відповідно відсотки, які вона повинна сплатити за вказаний період, становлять 506,96 грн. за ставкою 36 % річних (414,52 грн. х 36% : 360 днів у році х 1223 дні). Загальний розмір заборгованості відповідачки за відсотками в період дії картки з 22 січня 2010 року до 30 жовтня 2013 року, складає 573,16 грн., а тому саме він підлягає стягненню з неї на користь позивача, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом, в розмірі 414,52 грн. та заборгованість за відсотками за період з 22 січня 2010 року до 30 жовтня 2013 року, в розмірі 573,16 грн., а тому загальна сума заборгованості складає 987,68 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 14,91 грн.

Outcome: partial