Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивачі в обґрунтування позовних вимог вказують, що 14.03.2007 року помер чоловік та батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по вул.Жовтнева,22 в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області, яку вони як спадкоємці першої черги за законом прийняли, так як постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] покликаються на те, що мають намір оформити право власності на спадкове майно, проте постановою державного нотаріуса від 21.08.2015 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння на імя спадкодавця, який за життя не реєстрував право власності на будинок, який був збудований в 1979 році і відповідно до діючого на той момент законодавства державна реєстрація права власності на нерухоме майно не передбачалась, оскільки [PERSON] мав право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку не мають змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно; в звязку з чим просять визнати за кожним із них, позивачів, право власності на 1/3 частину будинковолодіння по вул.Жовтнева,22 в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 14.03.2007 року. Представник позивачів [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] сільська рада письмовою заявою позовні вимоги визнала та не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачів. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер 14.03.2007 року (актовий запис №7) згідно свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 034623, виданого 16.03.2007 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ГЮ №258972 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.12.1993 року. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.07.2013 року, дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Із оглянутих свідоцтв про народження №260881, №289825 вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 14.03.2007 року. Із довідки [PERSON] сільської ради №970 від 22.05.2015 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] були зареєстровані і проживали з [PERSON] до дня його смерті по вул.Жовтнева,22 в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області, де останній був також зареєстрований та постійно проживав. Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 21.08.2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно. Згідно виписки з погосподарської книги №16 с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області вбачається, що особовий рахунок №0454 на будинок №22 по вул.Жовтнева в с.Карпилівка рахується за [PERSON] Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 19.05.2015 року вбачається, що будинок №22 по вул.Жовтнева в с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області, 1979 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] Згідно роз"яснень п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться в сільській місцевості в селі Карпилівка Сарненського району, то згідно діючого в 1979 році законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] та входить до спадкової маси після його смерті. Також судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом дійсно прийняли спадщину у виді будинковолодіння після смерті чоловіка та батька у рівних долях, так як постійно проживали із спадкодавцем на момент його смерті, спадкодавець [PERSON] фактично мав у власності будинковолодіння, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved