Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

07 серпня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 03.02.2015 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 13735.64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконувала умови договору, в зв`язку з чим станом на 18.06.2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 25517,15 грн., яка складається з наступного: 8543 гривні 02 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 3137 гривень 44 копійки - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 12062 гривні 80 копійок - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та комісія, а також штраф у сумі 1773 гривні 89 копійок відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 03.02.2015 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 13735.64 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а тому, станом на 18.06.2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 25517,15 грн., яка складається з наступного: 8543 гривні 02 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 3137 гривень 44 копійки - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 12062 гривні 80 копійок - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та комісія, а також штраф у сумі 1773 гривні 89 копійок відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Норми ст. ст.\~509,\~623-625 ЦК України\~зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також ст. ст.\~526,\~530,\~629 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу.\~\~Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~\~зобов`язується\~\~надати\~\~грошові\~\~кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~\~встановлених договором,\~\~а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До\~\~відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). За правилами\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Враховуючи, що позивачем надані докази того, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі не виконує, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 23 743 гривень 26 копійок, з яких: 8543 гривні 02 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 3137 гривень 44 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12062 гривні 80 копійок - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та комісія. При цьому суд зауважує, що відповідачем [PERSON] , доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору, не надано і судом таких обставин не встановлено. Однак, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення 1773 грн. 89 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Позивач просив стягнути на свою користь, крім заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом, 12062 грн. 80 коп. заборгованості за пенею та комісією; 1773 грн. 89 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Таким чином, враховуючи вище зазначену правову позицію, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування заборонено, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 1773 грн. 89 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди так як покладення обов`язку на відповідача сплатити вказану суму буде суперечити\~ст. 61 Конституції України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1787,46 гривень (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial