Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач ОСББ «КОРОЛЕНКА-23» звернулося з позовом до суду, з наступним уточненням, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розмірі 17944,20 грн., 6250,00 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір, відповідно до ст. ст. 11,16, 526,530,541,543,625 ЦК України, ст.ст. 64,68 ЖК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2019 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду. 23.09.2019 до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву 18.10.2019 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, включено витрати на правову допомогу, відповідь на відзив. 06.11.2019 представником позивача подано до суду додаткові пояснення. 07.11.2019 представником позивача подано до суду клопотання про приєднання до справи доказів. 18.11.2019 представником відповідача подано заперечення на додаткові пояснення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 125,6 кв.м., В період з 01.08.2018 по 01.08.2019 [PERSON] не виконує належним чином своїх обов`язків з оплати членських внесків, до яких входять оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, заслуг з централізованого опалення, водопостачання, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість перед ОСББ «КОРОЛЕНКА-23» в розмірі 17 944,20 грн. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводився множенням площі квартири відповідача на встановлений тариф за кожен місяць прострочення у відповідності до затверджених загальними зборами ОСББ «КОРОЛЕНКА-23» протоколів загальних зборів, додатків до них. Розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення проводився з урахуванням опалювальної площі квартири відповідача, показань будинкових приладів обліку та у відповідності до затвердженого загальними зборами ОСББ «КОРОЛЕНКА-23». Натомість, починаючи з серпня 2018 року відповідач систематично порушує фінансову дисципліну, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість перед ОСББ «КОРОЛЕНКА-23», яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача та відповідача свої вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи, викладені письмово. В подальшому, в судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, клопотань щодо розгляду справи до суду не подав. Відповідач, представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. При вирішенні питання можливості розгляду справи, судом враховано, що відповідачем. до суду подано відзив, позивачем подано відповідь на відзив, позивачем подано заперечення, а також пояснення та додаткові пояснення сторін, в яких висловлена позиція щодо позовних вимог та сторони висловили свою позицію щодо позовних вимог у судовому засіданні. Згідно вимог ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами. Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, враховуючи строки розгляду справи, наявність в матеріалах справи відзиву, відповіді на відзив, заперечень, розрахунку з обґрунтуванням тарифів, витребуваного судом у позивача та відсутність будь-яких інших клопотань, які заявлені та не розглянуті судом, враховуючи висловлену позицію сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, встановивши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2011 та є споживачем послуг з утримання будинків та прибудинкової території, що надаються ОСББ «КОРОЛЕНКА-23», за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини між співвласниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Отже, правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями. Як вбачається зі ст.68 Житлового Кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-ІІІ (надалі Закон № 2866). об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання налягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та а:листування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно ч.ч.11,12,13 ст. 6 Закону №2866 установчі збори приймають рішення про створення об єднання і затверджують його статут. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація змін до статуту об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 2866 статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. 19 липня 2018 року рішенням загальних зборів співвласників (протокол № 1 від 19 липня 2018) було затверджено редакцію Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЕНКА-23». Згідно п. 1 вказаного Статуту, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КОРОЛЕНКА-23» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно п. 1 р.ІІ даного Статуту метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством. Пунктом 3 р.ІІ Статуту визначено, що завданням та предметом діяльності Об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю Об`єднання. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2866 органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. З 01.02.2019 року Обов`язки Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЕНКА-23» виконує [PERSON] на підставі рішення правління ОСББ «КОРОЛЕНКА-23», що підтверджується протоколом №2 від 17 січня 2019 року. Положеннями ч. 9 ст. 10 Закону № 2866 передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Частиною 20 вказаної статті визначено, що до компетенції правління відноситься, серед іншого, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2866 об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Відповідно до ч.2 Р.ІІ Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЕНКА-23» співвласники квартир, серед іншого, зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом Об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Позивач зазначив у позові та відповідач протягом судового розгляду не спростував твердження про те, що на теперішній час жоден з протоколів загальних зборів ОСББ «КОРОЛЕНКА-23», яким затверджено тариф (розмір внесків на утримання будинку) не оскаржений в судовому чи іншому порядку, є чинний, а тому такі рішення є обов`язкові для виконання усіма мешканцями будинку, у тому числі й відповідачем. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417-VIII співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, неточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного зупинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 2866 співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статтею 13 Закону № 2866 передбачено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Судом встановлено, що відповідач споживає послуги, які надаються позивачем, в тому числі і послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення, підігріву води. Доказів на спростування зазначеного суду під час розгляду справи не надано. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 1 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 162 ЖК УРСР регулюється порядок визначення та внесення плати за користування жилим приміщенням, яке належить громадянину на праві приватної власності та право на користування яким мають інші особи, зокрема наймачі та члени їх сімей на підставі договору найму (стаття 759 ЦК України). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону та статуту ОСББ власник квартири зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, які йому надавалися. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. ОСББ «КОРОЛЕНКА-23» власними силами, а також із залученням відповідних підприємств на договірній основі забезпечує утримання будинку і прибудинкової території, виступаючи колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг. Відповідач будучи власником квартири та співвласником багатоквартирного будинку, має зобов`язання, що витікають із Статуту та законодавства України, а тому повинен оплачувати за надані об`єднанням послуги, оскільки власники квартир несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання залежних їм приміщень в оренду. Між позивачем та відповідачем існують відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а саме послуги по утриманню спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] , зокрема утримання прибудинкової території, надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення тощо, а відповідач ними користується. Згідно ч.2 ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач послуг зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, відповідно ст.9 Закону України «Про житлово- комунальні послуги»: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Внаслідок несплати відповідачем послуг за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розмірі 17944,20 грн., утворилася заборгованість за період за період з 01.11.2018 до 31.07.2019.(а.с.18-19) Відповідач у відзиві та запереченнях не погоджується з твердженням позивача щодо наявної заборгованості за послуги станом на 01.01.2019, а також посилається на необґрунтованість тарифів, за якими їй розраховано заборгованість, що не затверджені загальними зборами, відповідно до статуту ОСББ «Короленка-23». Крім того, відповідач зазначає про відсутність повноважень правління ОСББ на затвердження тарифів, оскільки відповідно до типового договору ОСББ це є повноваженням загальних зборів. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приймає до уваги на підтвердження розміру заборгованості, нарахованої відповідачу станом на 01.01.2019 розрахунок, наданий відповідачем, що проводився на підставі тарифів, встановлених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 (зі змінами і доповненнями), Постанови НКРЕКП від 28.12.2017 № 1536 для КП "Харківські теплові мережі", Постанова НКРЕКП від 22.03.2018 №349 для КП "Харківводоканал", Постанови НКРЕКП від 22.03.2018 №349 для КП "Харківводоканал", Постанови НКРЕКП 28.12.2017 № 1536 для КП "Харківські теплові мережі", оскільки доказів на підтвердження того, що відповідач не користувалась послугами суду не надано. Щодо заборгованості за період з 01.01.2019 до 31.07.2019 суд приймає до уваги розрахунок, здійснений позивачем(а.с.18-19), оскільки доказів на спростування розміру цієї заборгованості відповідачем до суду не подано, як і доказів оплати за вказаний період або підстав звільнення від її сплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на підтвердження своєї позиції стосовно наявної у відповідача заборгованості надав докази, щодо наявної у відповідача перед позивачем заборгованості за період, які суд приймає до уваги, а твердження представника відповідача в судовому засіданні на те, що у 2018 мала місце переплата за комунальні послуги, при цьому позивач ними не користувалася житлово-комунальними послугами не було підтверджено належними та допустимими доказами в судовому засіданні. Посилання представника відповідача стосовно неможливості ознайомитися на стенді ОСББ про тарифи, що містяться в протоколах засідання правління № 02 04_02 від 4.02.2019 р., № 01/09 02 від 9 березня 2019 р., № 04 від 02 квітня 2019 р., № 05 03- 05 від 3 травня 2019 р., № 06 03_05 від 03 червня 2019 р., № 10 01 _08 від 01 серпня 2019 року, які на погляд позивача не відноситься до компетенції правління суд не приймає до уваги, оскільки, рішення, прийняті правлінням згідно цих протоколів є чинними, доведені до відома відповідача, відомостей про їх скасування в передбаченому законом порядку до суду не надано. Крім того, повноваження правління визначені статутом, прийнятим в межах повноважень загальних зборів ОСББ. Верховний Суд у своїй постанові від 19.11.2014 року по справі № 6-178це14 від зазначив «Визнання недійсними рішень зборів об`єднання співвласників багатоквартирних будинків не звільняють власників квартир від виконання їхніх обов`язків щодо належного утримання будинку та прибудинкової території, сплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги, а також оплати інших платежів, передбачених законом і статутними документами». У випадку відсутності рішень загальних зборів, споживач не звільнений від обов`язку сплатити житлово-комунальні послуги. За таких обставин, на підставі наданих до суду доказів суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON] в повному обсязі в сумі 17944,20 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки представником позивача не надано до суду обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу і не надано акту виконаних робіт(наданих) послуг за договором про надання правової допомоги, ці обставини унеможливлюють встановити перелік наданих позивачу послуг представником, а також витрачений час на їх надання, витрати на правову допомогу суд вважає недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial