Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», діючи через свого представника - Мазурка А.А., звернулося в суд із позовом до [PERSON], ПАТ «ПРОСТО-страхування», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Головне управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного 29 березня 2012 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції та 09 серпня 2012 року постановою слідчого СВ ОЗ СУ УМВС України в Рівненській області, майно належне на праві власності [PERSON], а саме автомобіль марки «MAZDA», модель: 626, рік випуску: 1991, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 20 березня 2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", згідно статуту, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ROHAAE000054460 (надалі кредитно-заставний договір), згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6631.85 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач передав в заставу автомобіль «MAZDA», модель: 626, рік випуску: 1993, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 10 грудня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням суду надано ПАТ КБ "ПриватБанк" право укладати від імені заставодавця договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Згідно результатів звірення по всіх базах на AMT при перевірці транспортного засобу за системою "Арештований AMT", вбачається наявність двох арештів. На сьогоднішній день, заставодержатель позбавлений можливості виконати вищезазначене рішення суду через наявні арешти. У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, треті особи та їх представники в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином та завчасно повідомлялися про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставіст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 11 Закону визначено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Частиною 3 ст. 12 Закону визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 14 Закону, якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно із ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Так, судом встановлено, що 20.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно статуту, та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № ROHAAE000054460, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 6631,85 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач передав в заставу автомобіль марки «MAZDA», модель: 626, рік випуску: 1993, тип ТЗ: легк. автом., № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 10 грудня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням суду позовні вимоги задоволено. У рахунок погашення заборгованості за заставно-кредитним договором № ROHAAE000054460 від 20.03.2008 року в сумі 4828,18 доларів США звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «Mazda», модель 626, рік випуску 1993, легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного предмету застави Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також, як слідує з постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2012 року при виконанні судового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» заборгованості накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі і на вказаний вище автомобіль. Окрім того, згідно результатів звірення по всіх базах на AMT при перевірці транспортного засобу за системою "Заарештований AMT", вбачається наявність арештів від 20.08.2012 - накладеного за постановою слідчого СВ ОЗ СУ в Рівненській області. Таким чином, у зв'язку з накладенням зазначених арештів ПАТ КБ «ПриватБанк» не може скористатись своїм законним правом на реалізацію предмета застави. За змістом Законів України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та «Про виконавче провадження» заставодержатель зареєстрованого обтяження має переважне право на звернення стягнення перед іншими стягувачами та має право на звільнення його з-під арешту для задоволення своїх вимог. Як слідує з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна [NUMBER] від 09.09.2016 року відносно боржника [PERSON] зареєстроване 28.03.2013 року за [NUMBER] обтяження на підставі договору застави автотранспорту № ROHAAE000054460 від 20.03.2008 року, інші обтяження на вказане майно не зареєстровані. Крім того, є судове рішення про звернення стягнення на заставне майно шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк», яке є обов'язковим для виконання. Станом на 28 січня 2016 року кредитна заборгованість [PERSON] перед банком складає 248 334,67 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 10-12). З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на предмет застави та має право на звільнення його з-під арешту для задоволення свої вимог, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача [PERSON] 1 378 грн. судового збору.

Outcome: approved