Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], який обґрунтовувався тим, що 07 лютого 2015 року за адресою [ADDRESS] [PERSON] шляхом удару ногою пошкодив парасолю 4х4 тросову з логотипом «Stare Misto», що знаходиться у володінні позивача та призвело до неможливості його функціонального використання. Посилаючись на те, що рішенням суду [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 173 КпАП України, та те, що вартість пошкодженого майна становить 1 700 грн., позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки. Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував, позов просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за наявності згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2015 року біля 23 год. 00 хв. [PERSON] перебуваючи на літньому майданчику кафе "[INFO]" за адресою: [ADDRESS] висловлювався словами брутальної лайки у громадському місці, чим порушив громадський порядок та пошкодив майно гр. [PERSON] Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2015 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. (а.с.5). Згідно акту комісії у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 10.02.2015 р. вбачається, що 7 лютого 2015 року невідома особа, шляхом вдару ногою пошкодила, зробила диру у парасолі 4х4 тросова з логотипом «Stare Misto», вартістю 1 700 грн. (а.с.7). Відповідно до акту приймання-передачі № РМ 0000022 від 23.01.2015 року до договору № Ж18/09-393 О від 18.09.2014 року, вбачається, що ТОВ «Група Компаній Рідна Марка» в особі директора [PERSON] як орендодар передав ФОП [PERSON] як орендарю обладнення (майно), зокрема парасолю 4х4 тросову з логотипом «Stare Misto», вартістю 1 710 грн. Згідно довідки суб"єкта оціночної діяльності ПП «Україна-Експерт-Центр» від 31.01.2016 р., ринкова вартість торгового зонта, розміром 4х4 м, орінтовно 2010 року випуску, що перебуває у непридатному до використання стані може складати 1679 грн. (а.с.51). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванням шкоди" постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно вирішує питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем доведено наявність шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, що перебувало у його володінні, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст. ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростував відсутність своєї вини, що є юридичною підставою для висновку про наявність його вини як заподіювача шкоди, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача реальної вартості пошкодженого зонта в розмірі 1679 грн. з одночасним переданням на користь відповідача вказаного майна при відшкодуванні майнової шкоди останнім. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial