Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

11 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. 28 жовтня 2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначила, що 22 серпня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 07 жовтня 2004 року шлюб між сторонами розірвано. З відповідача за рішенням суду було стягнуто аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 20% всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. 20 червня 2017 року позивач уклала шлюб, після укладення шлюбу її прізвище змінено на [PERSON] . Разом з сином виїхала на постійне місце проживання до Німеччини. Дитина на даний час досягла повноліття, продовжує навчання 12 Met класі гімназійного профілю школи за місцем проживання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач не в змозі самостійно задовільнити всі потреби дитини, пов`язані з його навчанням. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження ним навчання. З урахуванням позовних вимог про стягнення аліментів, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просять їх задовільнити, надали суду відповідь на відзив відповідача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки він є пенсіонером, усе життя працював на ВСП ШУ "Першотравенське", в зв`язку з тяжкою працею отримав професійні захворювання, крім того, в нього на утриманні знаходиться його мати, [INFO] , яка потребує стороннього догляду. Позивач не надала доказів про свої доходи, просить стягнути гроші на лікування, харчування, одяг для сина, однак ці витрати не є такими, що пов`язані із його навчанням. В судове засідання відповідач надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на повнолітню дитину в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 102 гривні щомісячно та просив врахувати, що йому встановлено 40% втрати професійної працездатності, він вимушений постійно лікуватися, витрачаючи значні кошти на придбання ліків, реабілітацію, отримує пенсію та соцвиплати, які виплачуються йому саме задля лікування та відновлення втраченої професійної працездатності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією свідоцтва про народження 53/468/468, виданого районним відділом ЗАГС Ветцікон-Цюріх 30 серпня 2001 року підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17 січня 2017 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 09 листопада 2004 року складено відповідний актовий запис №107. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2004 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 20% всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини. Копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 05 квітня 2017 року підтверджується, що [PERSON] 21 серпня 2019 року виповнилося 18 років і аліменти з відповідача на його утримання стягуватися припинилися. Копією довідки зі школи від 05 вересня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , навчається в загальній школі Тео Коха вищого гімназійного ступеню з групами продовженого дня округа Гіссен Штруппіусштрассе, Грюнберга до 31 липня 2021 року, на даний час навчається в 12Met класі гімназійного профілю/гімназійної навчальної програми, очікуваний термін закінчення навчання (13 класів), з отриманням атестату зрілості: липень 2021 року. На даний час [PERSON] , разом з позивачем - [PERSON] , зареєстрований та проживає в Федеративній Республіці Німеччини. Позивач, після повторної реєстрації шлюбу, змінила прізвище на [PERSON] та є громадянкою України (копія паспорта №000939357 від 04 вересня 2017 року). Копією трудової книжки [NUMBER] від 17 червня 1989 року підтверджується, що [PERSON] 12 червня 2018 року звільнений з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" по ч.1 п.2 ст.40 КЗпП України в зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Копією пенсійного посвідчення №2233900513 від 27 липня 2011 року підтверджується, що [PERSON] є пенсіонером за віком, термін дії посвідчення: довічно. Копією довідки МСЕК серії 12ААА №055277 від 25 березня 2019 року підтверджується, що [PERSON] первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, безстроково. Групу інвалідності не встановлено. З приводу отриманих на виробництві професійних захворювань, [PERSON] проходить лікування, що підтверджується відповідними виписками з медичної карти останнього. Копією довідки КНП "Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 23 жовтня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , 1931 року народження, перебуває під наглядом в КНП "Першотравенський МЦПМСД" в зв`язку з тяжкими захворюваннями, потребує стороннього догляду. Також, довідкою ПФУ підтверджується, що остання отримує пенсію за віком в розмірі 2 410,08 гривень - жовтень 2019 року. Судом встановлено та не заперечується відповідачем по справі, що на час розгляду справи в суді, його мати - [PERSON] , 1931 року народження, яка перебувала на його утриманні, померла. Довідкою Першотравенського МВ УВДФСС України в Дніпропетровській області від 25 листопада 2019 року підтверджується, що [PERSON] , 1961 року народження, перебуває на обліку у відділенні з 15 березня 2019 року, та станом на 25 листопада 2019 року йому виплачено страхові виплати на загальну суму 73 576,79 гривень, з яких: одноразова допомога 13 062,80 гривень та щомісячні страхові виплати на суму 60 513,99 гривень виплачувалися щомісячно по 8 016,81 гривень. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , 2001 року народження, на даний час досяг повноліття, продовжує навчання, знаходиться на утриманні своєї матері - [PERSON] та потребує допомоги батька - [PERSON] в зв`язку з навчанням. Останній є пенсіонером, група інвалідності не встановлена, отримує пенсію та страхові виплати, інших утриманців не має. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв`язку з його навчанням. Враховуючи вищевикладене,\~на основі\~повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~посилалась позивач\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~підтверджених доказами,\~дослідженими в\~судовому засіданні,\~оцінивши їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~у їх\~сукупності,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~слід задовільнити,\~так як повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки слід задовільнити, врахувавши матеріальне становище та стан здоров`я відповідача. Посилання відповідача на те, що він згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи - 2 102 гривні щомісячно, оскільки хворіє та потребує постійних витрат на лікування, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідач перебуває на обліку Першотравенського МВ УВДФСС України в Дніпропетровській області та отримує щомісячні страхові виплати, гарантовані йому державою, а згідно ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застраховані особи мають право, в тому числі, на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; послуги медичної реабілітації; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію, якщо загальна тривалість професійної реабілітації не перевищує двох років; відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації, на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує; послуги соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, щомісячно. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану сторін. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 768,40 гривень, оскільки позов подано 11 жовтня 2019 року. Також, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 384,20 гривень за подання заяви про забезпечення доказів. Заяву було задоволено частково, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 192,10 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, а решту судового збору залишити за позивачем. На підставі зазначеного,

Outcome: approved