Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

17 листопада 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» звернулося до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» є офіційно зареєстрованою фінансовою установою (фінансовою компанією), яка здійснює діяльність з надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Нацкомфінпослуг від 26.01.2017 №163 "Про переоформлення деяким фінансовим установам діючих ліцензій, у зв`язку зі звуженням виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню"). 27 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №КП13-00426 від 27.06.2018, згідно із яким позичальник отримав у кредит 5000,00 гривень, які зобов`язалася повернути кредитору у повному розмірі, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 1671,90 грн., та відповідно до Графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 20% за кожні 30 днів від суми наданого кредиту, де кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 24.11.2018 року. Однак [PERSON] не виконано умови Договору, проценти не сплачувались, кредит не погашався, востаннє часткове погашення кредиту здійснювалося ще у квітні 2019 року, таким чином сума неповерненого тіла кредиту складає 3912,49 грн. Позивач зазначив, що відповідач грубо порушив графік погашення кредиту, який передбачав поступове зменшення заборгованості за тілом кредиту та відповідне зменшення сум нарахованих на залишок кредиту процентів, а тому, згідно умов Договору та положень Правил надання коштів у позику ТОВ «Вендор-Фінанс» від 31.01.2018, проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту позичальнику (включаючи цей день) до дати повного погашення (не включаючи цей день). Відповідно сума інфляційних втрат нарахованих після порушення терміну остаточного погашення заборгованості, а саме з 01.12.2018 по 30.09.2020 становить - 261,07 грн., 3% (три) річних нарахованих на прострочену суму боргу (прострочене тіло кредиту) після порушення терміну остаточного погашення заборгованості, а саме з 01.12.2018 по 30.09.2020 становить - 224,59 грн. Всього заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2020 складає 4398,15 грн. Вказує, що на попередження про необхідність погашення кредиту, відповідач не реагував. Зокрема, востаннє ними було направлено лист-претензію від 21.10.2020 з вимогою невідкладно погасити заборгованість по кредитом та відсотках, однак позитивного результату не отримано. Просить стягнути з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» заборгованість в сумі 4398,15 грн. та сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які вона отримала 28.12.2020 року. Станом на 10.02.2021р. відзив на позов до суду не подала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2018 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНДОР-ФІНАНС" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №КП13-00426, згідно із яким позичальник отримав у кредит 5 000,00 гривень (а.с.3). Кредитні кошти надаються строком на 5 періодів, а саме з 27.06.2018 по 24.11.2018 (п.1.5 Договору). Відповідно до Договору Банк має право вимагати від Клієнта належного виконання зобов`язань за цим Договором, вимагати повернення наданих коштів та нарахованих процентів. На виконання вищезазначеного договору, позивачем було надано відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.06.2018 (а.с.6). Як вбачається із копії повідомлення-претензії Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНДОР-ФІНАНС" повідомляло відповідача, що ним не виконані взяті на себе зобов`язання та недотримані умови, передбачені кредитним договором та необхідність термінового погашення заборгованості (а.с.9). Однак відповідачем жодних заходів щодо погашення заборгованості не було вжито. Таким чином, відповідач скористався кредитом, але станом на 01.10.2020 р. не виконує належним чином зобов`язаннь щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом, несплати коштів, визначених умовами кредитного договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 4398,15 грн., з них: 3912,49 грн. - кредит; 261,07 грн. - інфляційних втрат нарахованих з 01.12.2018 по 30.09.2020 року; 224,59 грн. - 3% (три) річних нарахованих з 01.12.2018 по 30.09.2020 року. Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком по кредиту (а.с.11). Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. У відповідність до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до положення ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Відповідно до ст.ст.610-611 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання являється порушенням зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 4398,15 грн., з них: 3912,49 грн. - кредит; 261,07 грн. - інфляційних втрат нарахованих з 01.12.2018 по 30.09.2020 року; 224,59 грн. - 3% (три) річних нарахованих з 01.12.2018 по 30.09.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved