Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

7 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Коростенський шляхзалізобетон" про стягнення моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання. Позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон" з жовтня 2013 року по 5 грудня 2014 року та працював електрозварником 5 розряду. Під час роботи на підприємстві, у зв'язку з впливом виробничих чинників, а саме, неефективністю роботи системи вентиляції в арматурному цеху, відсутністю місцевої витяжної вентиляції безпосередньо біля місця утворення зварювального пилу та газу та тривалої праці в шкідливих умовах, отримав професійне захворювання - пневмоконіоз, ЛН І (один) ст., за рестриктивним типом, хронічний субатрофічний ринофарингіт, що пов'язане з стійкою втратою працездатності, яка складає 20 %. Підтверджується професійне захворювання [PERSON] висновком МСЕК-1 за довідкою серії 10ААА №116846 від 16 січня 2015 року, випискою з медичної картки хворого № 1212 за № 4091 від 2 грудня 2014 року та медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії №40/1394 від 25 листопада 2014 року. Факт отримання позивачем професійного захворювання на ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон" підтверджується актом форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджених начальником Коростенського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби у Житомирській області від 11 грудня 2014 року. Внаслідок професійного захворювання, за станом здоров'я та через неможливість працювати за спеціальністю, позивач змушений був звільнитися з роботи. Лікування потягло за собою значні грошові витрати. Внаслідок цього погіршився матеріальний стан сім'ї. При цьому, позивач вказує на те, що на його утриманні перебуває п'ятеро неповнолітніх дітей. Страхові виплати він не отримав з вини відповідача. Тому, позивач в судовому порядку просить стягнути з ПАТ "Шляхзалізобетон" на його користь 150 000 грн моральної шкоди. Представник позивача [PERSON], який діє згідно з договором про надання правової допомоги від 31 травня 2017 року, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон", [PERSON], який діє згідно з довіреністю від 22 листопада 2016 року, подав до суду письмове заперечення на позов [PERSON] з підстав пропуску строку позовної давності та визначення позивачем розміру моральної шкоди в 150 000 грн без законного підґрунтя. Тому просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. З 24 жовтня 2013 року по 5 грудня 2014 року [PERSON] працював на посаді електрозварника 5 розряду в ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон" (а.с.15-19). Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Коростенського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби у Житомирській області, складеного 10 грудня 2014 року на ПАТ ''Коростенський шляхзалізобетон'', встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло за таких обставин: неефективністю роботи системи вентиляції в арматурному цеху, відсутністю місцевої витяжної вентиляції безпосередньо біля місця утворення зварювального пилу та газу та тривалої праці в шкідливих умовах праці; на робочому місці електрозварника арматурного цеху у повітрі робочої зони вміст шкідливих хімічних речовин згідно ГОСТ 12.1.005-88 "Загальні санітарно-гігієнічні вимоги повітря робочої зони" концентрація марганцю 0,24 мг/м кубічних при ГДК 0,2 мг/м кубічних, що перевищує ГДК в 1,2 рази, концентрація оксиду заліза 6,6 мг/м кубічних, що перевищує ГДК в 1,1 рази, концентрація озону - 0,13 мг/м кубічних при ГДК 0,1 мг/м кубічних, що перевищує ГДК в 1,3 рази (а.с.5-6). Отже, факт отримання позивачем професійного захворювання на ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон" підтверджується актом форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджених начальником Коростенського міжрайонного управління ГУ Держсанепідемслужби у Житомирській області від 11 грудня 2014 року. Згідно з медичним висновком центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 25 листопада 2014 року № 40/1394 [PERSON] встановлено діагноз: пневмоконіоз, ЛН І (один) ст., за рестриктивним типом, хронічний субатрофічний ринофарингіт (а.с.7). Даними довідки серії 10 ААА № 116846 обласної МСЕК-1 [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності 20 відсотків, з 26 грудня 2014 року (а.с.8). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 17 лютого 2015 року № 0612/9:974/2 [PERSON] відмовлено у призначенні страхових виплат у зв`язку з відсутністю заробітної плати, з якої стягувалися страхові внески. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 153 Кодексу законів про працю України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з положення ст. 23 Цивільного кодексу України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'' розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання, встановлене у позивача, заподіює йому моральні страждання. Оскільки втрата працездатності, що становить 20 відсотків, призвела до порушення звичайного ритму життя [PERSON] та труднощів побутового плану. Через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі позивач змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Зазначені обставини є підтвердженням факту, що моральна шкода [PERSON] дійсно заподіяна. Суд відхиляє доводи представника відповідача ПАТ "Коростенський шляхзалізобетон'' щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до п 3 ч.1 ст.268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і непорушного блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок отримання професійного захворювання, ступеню вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення. Таким чином, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 100 000,00 гривень є достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності. У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно зі ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial