Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку мотивує тим, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Городок Львівської області. Батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . Проте, в свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого 22 липня 1970 року, невірно вказано національність матері [PERSON] . Крім того у свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого Мшанською сільрадою Городоцького району Львівської області 06 вересня 1995 року (повторно), в графі дата народження [PERSON] замість запису " [INFO] " помилково зроблений запис " [INFO] ", а в графі місце народження [PERSON] замість запису "місто Городок Львівської області" помилково зроблений запис "місто Львів". У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016647653 від 14.05.2016 р., а також у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00016630977 від 11.05.2016р., відомості про національність матері заявника - [PERSON] [INFO] - відсутні. Заявник виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру. Також, з свідоцтва про народження, виданого костелом Святої Катерини у селі Мишлятичі, мамі заявника - [PERSON] , доводить її приналежність до парафії католицької віри латинського обряду В свою чергу, батьками [PERSON] були [PERSON] і [PERSON] , чий шлюб засвідчено сідоцтвом костела Святої Катерини в селі Мишлятичі 22 березня 1942 року , шо вказує на їхнє римо католицьке віросповідання. Батьками бабці заявника, [PERSON] були [PERSON] за національністю "поляк", та [PERSON] за національністю «полька», брати і сестри [PERSON] проживали на тереторії Польщі З вищенаведених документів видно, що прадід та прабаба, баба по материнській лінії за національністю були поляками. Зазначення в усіх документах матері заявника і, зокрема, в свідоцтві про народження заявника, її національності "українка", замість "полька", пов`язано з історичними та політичними процесами, які відбувалися в 30-40 роках минулого століття на теренах Польщі та колишнього СРСР, а саме: війною, репресіями, фізичним знищенням, етнічними чистками, депортацією осіб національних меншин, в тому числі осіб польської національності. Відповідно, в післявоєнні роки члени сім`ї моєї матері, які залишились проживати на території колишнього СРСР, зазначали свою національність як українці. У зв`язку із зміною політичної ситуації в України заявник бажає відновити національність своєї матері, що неможливо без встановлення даного юридичного факту. На протязі усього життя [PERSON] вважала себе за національністю полькою, постійно на цьому наголошувала у спілкуванні з рідними та знайомими. Про те, що [PERSON] вважала себе полькою свідчить також вільне володіння нею польською мовою, знання історії Польщі, римо-католицьке віросповідання, тісні родині зв`язки з братами і сестрами, які після подій 30-40 років минулого століття проживали в Польщі, виховання своїх дітей в польських традиціях. Встановлення факту польської національності матері заявника необхідне для встановлення польського походження роду та відновлення польської національності заявника та його дітей, а також для отримання пільг та гарантій, які надаються Республікою Польща громадянам України польського походження та їх нащадкам. Оскільки мати заявника померла, а документи, що підтверджують належність її до польської національності, окрім долучених до позовної заяви, внаслідок вищезгаданих історичних подій були втрачені, тому заявник не має можливості встановити юридичний факт про національність своєї матері як "полька" іншим шляхом, окрім як шляхом звернення до суду. На підставі вищевикладеного, просить заяву задоволити. Заявник у судове засідання не з`явився, однак подав до суду про розгляд справу за його відсутності, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі. Франківський районний у м. Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, явки повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. [PERSON] , народився [INFO] в місті Городок Львівської області.Батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, батьками [PERSON] були [PERSON] і [PERSON] , чий шлюб засвідчено сідоцтвом костела Святої Катерини в селі Мишлятичі 22 березня 1942 року , шо вказує на їхнє римо-католицьке віросповідання. Батьками бабці заявника, [PERSON] були [PERSON] за національністю "поляк", та [PERSON] за національністю «полька», брати і сестри [PERSON] проживали на території Польщі. Судом встановлено, що заявник виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, що підтверджується довідкою з парафії Митрополичої Базиліки Внебовзяття Пресвятої Діви Марії латинського обряду у Львові, останній святкує польські свята і вважає себе поляком. Також, з свідоцтва про народження, виданого костелом Святої Катерини у селі Мишлятичі, мамі заявника - [PERSON] , доводить її приналежність до парафії католицької віри латинського обряду. Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.ст.1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, у п.п.7, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого 22 липня 1970 року, невірно вказано національність матері [PERSON] . Крім того у свідоцтві про народження [NUMBER] , виданого Мшанською сільрадою Городоцького району Львівської області 06 вересня 1995 року (повторно), в графі дата народження [PERSON] замість запису " [INFO] " помилково зроблений запис " [INFO] ", а в графі місце народження [PERSON] замість запису "місто Городок Львівської області" помилково зроблений запис "місто Львів". Таким чином, суд доходить до переконання, що вимоги заявника про встановлення факту її польського походження відповідає, як фактичним обставинам підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved