Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

16.02.2015 року позивач КС «Полтава і полтавці» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28.02.2008 року між КС «Полтава і полтавці» та [PERSON] укладений кредитний договір №83, за яким спілка надала [PERSON] кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,19% щоденно на залишок основної суми заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язався погашати кредит щомісячно ануїтетними платежами, відповідно до графіку з 28.02.2008 року по 28.02.2010 року. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань. В п. 6.2 кредитного договору встановлено, що при порушенні боржником будь-яких платежів більш ніж на три дні, позивач має право подвоїти процентну ставку, вказану у пункті 1.4. договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - потроїти процентну ставку, починаючи з останньої дати сплати кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №83 від 28.02.2008 року КС "Полтава і полтавці" укладено договір поруки №132 з [PERSON], а також договір поруки №133 з [PERSON] За умовами договорів поруки поручителі зобов'язались в повному обсязі нести відповідальність перед кредитною спілкою за виконання [PERSON] своїх зобов'язань. У зв'язку з порушенням боржником своїх зобов'язань по кредитному договору позивач звертався до Крюківського районного суду м. Кременчука за захистом. Наказом Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.12.2008 року стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором кредиту в розмірі 16717,65 грн. Після ухвалення судового рішення [PERSON] частково виконав свої зобов'язання за договором кредиту, сплатив кредитній спілці 17827,21 грн. Останній платіж - 17.11.2014 року, а тому спілкою не пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Погашення боргу по основній сумі кредиту, яка складає 9723,90 грн., - не проводилось. Тому за період з 09.12.2008 року по 30.01.2015 року [PERSON] нараховано заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 113551,46 грн. За таких обставин КС "Полтава і полтавці" звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Просив солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь кредитної спілки заборгованість за відсотками по кредитному договору №83 від 28.02.2008 року в розмірі 113551,46 грн.; покласти на відповідачів судові витрати. 13.07.2015 року КС "Полтава і полтавці" подано заяву про збільшення позовних вимог. Позивач просив за наведених вище обставин солідарно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за відсотками по кредитному договору №83 від 28.02.2008 року за період з 09.12.2008 року по 30.06.2015 року в розмірі 121124,95 грн.; покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача КС «Полтава і полтавці» не з'явився в судове засідання. Був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник Матяш О.О. просили відмовити в задоволенні позову. Зазначали, що заборгованість за договором кредиту №83 від 20.02.2008 року, яка за заявою КС "Полтава і полтавці" була достроково стягнута судовим наказом, -погашена в повному обсязі. Але кредитна спілка безпідставно зараховувала платежі [PERSON] не за їх призначенням на виконання судового наказу, а на погашення відсотків нарахованих після ухвалення судового наказу, незважаючи на те, що 28.10.2008 року кредитна спілка письмово повідомила про розірвання договору, а тому зобов'язання за договором припинені. Вважали, що умови кредитного договору є несправедливими, не відповідають вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та висновкам Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011, оскільки такі умови встановлюють непропорційно високу суму компенсації у разі невиконання зобов'язань за договором. Вважали, що кредитна спілка звернулась до суду із пропуском строку позовної давності. З огляду на наведене, просили відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися в судове засідання, хоча повідомлялись належним чином про місце і час розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Матяш О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з його довірителів заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування крім вище наведеного зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є поручителями в забезпеченні зобов'язань [PERSON] по договору кредиту №83 від 28.02.2008 року, в умовах якого строк виконання зобов'язань до 28.02.2010 року. В 2008 році кредитна спілка зверталася і до [PERSON], і до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за договором кредиту, чим змінила строк виконання зобов'язання. Кредитна спілка повторно звернулася до суду 16.02.2015 року, тобто після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому відповідно до ст.559 ЦК України порука припинена. З огляду на наведене просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зарахованої кредитною спілкою заборгованості по відсоткам за договором кредиту, укладеного з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 28.02.2008 року між КС «Полтава і полтавці» та [PERSON] укладений договір №83, за яким кредитна спілка надала [PERSON] кредит на строк 24 місяці в розмірі 10000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,19% щоденно на залишок основної суми заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язався погашати кредит щомісячно ануїтетними платежами, в розмірі 784,84 грн. відповідно до графіку з 28.02.2008 року по 28.02.2010 року. Відповідно до п 6.2, п.8.2. Договору при порушенні строків сплати основної суми кредиту та відсотків, вказаних у графіку розрахунків більше ніж на три дні - кредитна спілка має право подвоїти процентну ставку вказану в п. 1.4 договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - потроїти процентну ставку, починаючи з останньої дати сплати кредиту. Згідно з п. 6.5. Договору, Кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору. В п. 7.1 встановлено, що Договір набуває чинності з часу надання Позичальнику кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості. Якщо суми, що вносяться Позичальником недостатньо для сплати строкового платежу та нарахованих процентів, то у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, а надлишок суми відноситься в рахунок сплати основного боргу. (п.8.3. Договору) До правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки (п.9.4. Договору). (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №83 від 28.02.2008 року між КС "Полтава і полтавці" та [PERSON] було укладено договір поруки № 133 від 28.02.2008 року, а також між КС "Полтава і полтавці" та [PERSON] було укладено договір поруки №132 від 28.02.2008 року, за умовами яких у випадку невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, поручитель [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну з позичальником відповідальність перед кредитною спілкою за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Відповідно до п.2.2., п.2.3. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником зобов'язань перед кредитною спілкою за Кредитним договором, кредитна спілка має право видати наказ про примусову оплату боргового зобов'язання поручителем. Зобов'язання повинні бути виконані поручителем протягом 10 днів з дня направлення кредитором повідомлення поручителю про порушення боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Поручитель здійснює погашення Боргових зобов'язань за Кредитним договором у валюті кредиту. В п. 4.1 встановлено, що Договір Поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та втрачає свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов'язання. При цьому сторони констатують, що строк припинення цього договору не вказується ними конкретно і визначається моментом повного погашення заборгованості боржника по кредитному договору. (а.с.9-10). 18.10.2008 року КС "Полтава і полтавці" звернулась до [PERSON] з листом попередженням, в якому просило погасити заборгованість за кредитним договором №83 від 28.02.2008 року. 28.10.2008 року КС "Полтава і полтавці" звернулась до [PERSON] з листом вих. №84, в якому повідомило, що розриває укладений між ними кредитний договір №83 від 28.02.2010 року та вимагало в строк до 08.11.2008 року достроково здійснити повернення основної суми кредиту та додаткових відсотків, нарахованих за порушення строків сплати основної суми кредиту. 21.10.2008 року КС Полтава і полтавці" звернулося до [PERSON], та [PERSON] з листами, в яких повідомила, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань за договором кредиту №83 від 28.02.2008 року, у зв'язку з чим просила погасити заборгованість за основною сумою кредиту та нарахованим відсоткам у 7 денний термін. 05.12.2008 року КС "Полтава і полтавці" звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому у зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] своїх зобов'язань, на підставі п.6.5. Договору просив достроково стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором кредиту №83 від 28.02.2008 року в розмірі 16717,65 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 9723,90 грн., суми відсотків за користування кредитом разом з додатковим відсотком прострочення - 6993,75 грн. Наказом Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.12.2008 року задоволено заяву КС "Полтава і полтавці" в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС "Полтава і полтавці" заборгованість за кредитним договором №83 від 28.02.2008 року в розмірі 16717,65 грн. (а.с.11) В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що виконав Наказ Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.12.2008 року в повному обсязі. Погасив стягнуті судовим наказом заборгованість за договором кредиту. Отримав від КС "Полтава і полтавці" письмове повідомлення про розірвання договору, з яким погодився, а тому вважав, що його зобов'язання за договором кредиту припинені. Не визнавав відсотків за користування кредитом, нарахованих кредитною спілкою після ухвалення судового наказу. Але незважаючи на наведене в примусовому порядку на виконання судового наказу продовжується стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач КС "Полтава і полтавці" подав розрахунок заборгованості [PERSON] по кредитному договору №83 від 28.02.2008 року за період з 08.12.2008 року по 30.06.2015 року, відповідно до якого після ухвалення судового наказу [PERSON] сплатив кредитній спілці 18457,36 грн., платежами 25.12.2008 року, 30.05.2009 року, 02.03.2010 року, щомісячно з 20.05.2010 року по 25.08.2011 року, 17.11.2014 року, останній платіж 15.06.2015 року. При цьому КС "Полтава і полтавці" розподілило всі платежі на погашення відсотків, в тому числі які були нараховані після ухвалення судового наказу, проте на погашення тіла кредиту кошти не зараховувались. Разом з тим на непогашене тіло кредиту нарахована заборгованість в розмірі 132588,56 грн. А тому з врахуванням виплат проведених [PERSON], кредитна спілка вважала, що залишок заборгованості по відсоткам за користування кредитом склав 121124,95 грн. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (ст.1055ЦК України). Згідно ст. 651, ст. 654 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який розривається. У разі розірвання договору зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору. (ст.653 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Враховуючи, що листом №84 від 28.10.2008 року КС "Полтава і полтавці" письмово повідомило [PERSON] про розірвання договору і просило достроково погасити заборгованість за договором кредиту №83 від 28.02.2008 року в строк до 08.11.2008 року, а [PERSON] погодився з письмовою вимогою КС "Полтава і полтавці" про розірвання договору, про що свідчить відсутність його заперечень проти розірвання та добровільне погашення достроково стягнутої заборгованості за договором кредиту, тому суд вважає, що у вказану дату між сторонами в письмовій формі було досягнуто домовленості про розірвання договору кредиту. З огляду на наведене, суд вважає, що у КС "Полтава і полтавці" не було підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами за договором кредиту №83 від 28.02.2008 року за період з 09.12.2008 року по 30.06.2015 року. Судом було захищено право КС "Полтава і полтавці" про дострокове стягнення в повному обсязі заборгованості за договором кредиту в розмірі 16717,65 грн. ( 9723,90 грн. - тіло кредиту, 6993,75 грн. - відсотки), у зв'язку з порушенням боржником своїх зобов'язань, про що ухвалено Наказ Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2008 року. Як вбачається з поданих позивачем розрахунків, після ухвалення Наказу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2008 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплатив КС "Полтава і полтавці" 18457,36 грн. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що сплатив вказані кошти добровільно частинами на виконання Наказу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2008 року, а саме здійснив декілька платежів самостійно, а інші платежі відраховувались за його заявою підприємством із заробітної плати. Останній платеж був стягнутий в примусовому порядку державною виконавчою службою на виконання поданого позивачем дублікату судового наказу. Тому і сума платежу більше ніж зазначено в наказі. [PERSON] пояснив, що вважав кредитний договір розірваний на підставі листа КС "Полтава і полтавці" №84 від 28.10.2008 року, а тому не визнавав відсотки, нараховані кредитною спілкою після ухвалення судового наказу. Незважаючи на те, що Наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.12.2008 року було достроково стягнуто заборгованість по тілу кредиту в повному обсязі, КС "Полтава і полтавці" не зарахувало для погашення тіла кредиту жодної оплати здійсненої [PERSON] на виконання судового рішення. Проте оплати здійснені [PERSON] на виконання судового наказу КС "Полтава і полтавці" самостійно зараховувало на погашення відсотків, які нараховувало після ухвалення судового наказу. Кредитним договором №83 від 28.02.2008 року не встановлений порядок зарахування сплачених коштів на виконання судових рішень. В п.8.3. Договору врегульовано порядок зарахування коштів для сплати строкового платежу, тобто під час дії договору, а тому суд не вбачає підстав вважати що вказані положення Договору відносяться до порядку зарахування коштів на виконання судового наказу чи рішення. З огляду на наведене, суд вважає, що КС "Полтава і полтавці" неправомірно зараховувала проведені [PERSON] платежі не за призначенням на виконання судового наказу, а на погашення відсотків, які кредитна спілка нарахувала після ухвалення судового наказу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручителі) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28.02.2010 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.5, п.6.5 договору право на зміну умов кредитного договору, надіславши 28.10.2008 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів до 08.11.2008 року. Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, а також передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк, зі спливом якого договір поруки припиняється, - підлягає обрахуванню з цієї дати, тобто з 08.11.2008 року. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. (ст.259 ЦК України). До правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки (п.9.4. Договору). Умовами укладеного між сторонами кредитного договору № 83 від 28.02.2008 року (п. 8.2. «Відповідальність сторін» п. 6.2. "Кредитор має право"), який ніким по справі не оспорений, встановлено, що при порушенні строків сплати основної суми кредиту та відсотків, вказаних у графіку розрахунків більше ніж на три дні - кредитна спілка має право подвоїти процентну ставку вказану в п. 1.4 договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - потроїти процентну ставку, починаючи з останньої дати сплати кредиту. Аналіз вказаних положень кредитного договору та норм ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором сторін підвищені відсотки є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою (пенею), а не процентам за користування кредитними коштами. Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-1820СВ15 від 05.03.2015 року Тому на момент звернення КС "Полтава і полтавці" до суду із позовом 16.02.2015 року, сплинули строки позовної давності для стягнення заборгованості на виконання зобов'язань. Суд критично відноситься к доводам КС "Полтава і полтавці" про те, що строк позовної давності був перерваний у зв'язку зі сплатою [PERSON] платежу 17.11.2014 року, що вказує на визнання ним свого боргу. Так судом встановлено, що [PERSON] вважав договір розірваним і визнав, що добровільно сплачував кошти на виконання судового наказу в період з 25.12.2008 року по 25.08.2011 року, 17.11.2014 року, переплатив кошти, у зв'язку з необізнаністю про розмір раніше сплаченого, оскільки сплачував частково він, а частково за його заявою відраховувало підприємство із заробітної плати. А тому не вбачає підстав вважати, що [PERSON] визнав свої зобов'язання про сплату нарахованих КС "Полтава і полтавці" відсотків після повідомлення про розірвання договору і дострокового стягнення судовим наказом заборгованості за договором. Крім того платіж 17.11.2014 року здійснено за межами позовної давності, тому твердження позивача про переривання позовної давності щодо виконання основного зобов'язання зі сплати кредиту - не відповідає обставинам справи і вимогам матеріального закону, оскільки за змістом статей 256, 264 ЦК України переривання строку позовної давності може мати місце під час перебігу цього строку. Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-25521св14 від 19.11.2014 року. З вище наведених підстав, суд вважає за необхідне відмовити КС "Полтава і полтавці" у стягненні з [PERSON] заборгованості по відсоткам за договором кредиту №83 від 28.02.2008 року за період з 09.12.2008 року по 30.06.2015 року. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, у справі, яка розглядається, договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором кредитні спілка відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України і пункту 6.5 кредитного договору використала право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 28.10.2008 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів до 08.11.2008 року. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від 08.11.2008 року. КС "Полтава і полтавці" зверталось до суду 05.12.2008 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] за договором кредиту №83 від 28.08.2008 року, чим перервав строки. Враховуючи, що КС "Полтава і полтавці" повторно звернулось з позовом до суду 16.02.2015 року, тому на момент звернення до суду сплинув шестимісячний строк з моменту строку виконання основного зобов'язання для пред'явлення вимог до поручителів, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. А тому суд вважає припиненими поруку [PERSON] по договору поруки №132 від 28.02.2008 року та поруку [PERSON] по договору поруки №133 від 28.02.2008 року, укладеними з КС "Полтава і полтавці" для забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-106цс14, №6-155цс13, №6-75цс14, №6-128цс14, №6-134цс, №6-134цс12, №6-190цс14, №6-41цс14, №6-53цс14. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення з поручителів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором кредиту у зв'язку із припиненням поруки на момент звернення КС "Полтава і полтавці" до суду. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог КС «Полтава і Полтавці» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту

Outcome: dismissed