Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 29120 грн. заборгованості за договором про надання послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості від 20.02.2018 року, 58240 грн. штрафу, 3066,77 грн. пені, а всього 90426,77 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2018 року між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір №б/н про надання послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості. Відповідно до умов Договору виконавець, зобов'язувався здійснювати пошук покупців та надавати замовнику послуги по просуванню до продажу, шляхом проведення рекламних та маркетингових заходів, належного замовнику нерухомого майна, а саме: 8/25 приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (об'єкт). Відповідно до п. 1.2. Договору комплекс заходів по просуванню включав в себе: пошук потенційних покупців об'єкту, рекламу у засобах масової інформації, на тематичних сайтах в мережі Інтернет, покази об'єкта потенційним покупцям, участь у переговорах між замовником та потенційними покупцями, та ін. Відповідно до усної домовленості, яка закріплена також в п. 3.1., 3.2. договору кінцевим результатом наданих послуг повинен був стати правочин щодо відчуження об'єкта, тобто укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, або іншого договору про перехід права власності. За вказані послуги замовник зобов'язувався у день укладення правочину про відчуження об'єкту сплатити 29120 грн., що на дату укладення Договору було еквівалентно 1120 доларів США. В ході виконання Договору позивачем було розміщено оголошення, вивчено наявну базу потенційних покупців та знайдено покупця [PERSON] Після проведення переговорів, показу об'єкту, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу, який мав бути посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Собканюком П. Л. Оскільки об'єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, відповідач, як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов'язаний вирішити питання щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об'єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Однак, в порушення вказаного пункту Договору, згоди співвласників об'єкта відповідач не отримав та не надав від них письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу об'єкту, що унеможливило укладення такого договору з [PERSON] Попри це, невдовзі позивачу стало відомо, що 28.04.2018 між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, серія та номер: 3107, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичем (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 25942632. Таким чином, зобов'язання позивача за Договором було виконано в повному обсязі, оскільки Відповідачем було відчужено належний йому об'єкт нерухомого майна, що згідно положень п. З.1., 3.2. Договору являється результатом послуг, наданих виконавцем в рамках Договору. Окрім того, об'єкт було відчужено [PERSON] - покупцю, яка була знайдена позивачем в процесі виконання Договору. Однак, в порушення п. 3.1. Договору відповідач не розрахувався за надані послуги та не передав грошові кошти в сумі 29120 гривень ні в день укладення, ні пізніше. Таким чином, відповідачем було порушено порядок оплати, встановлений в п.3.1. Договору та не виконано свій обов'язок по оплаті наданих позивачем послуг. У відповідності до п. 4.3. Договору, у разі невиконання замовником умов Договору, серед іншого нездійснення оплати за надані послуги, він зобов'язується сплатити санкцію у розмірі подвійної вартості послуг, вказаної у п. 3.1. Договору, що становить 58240 грн. Вказана санкція встановлена за домовленістю сторін на підставі ст. 546 ЦК України та за своєю правовою природою являється неустойкою у вигляді штрафу у розмірі 200% від суми невиконаного зобов'язання. Окрім того, п. 4.2. Договору встановлено, що у випадку прострочення у виплаті платежів за Договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Станом на дату подання позовної заяви, відповідна пеня становить 2759,62 грн. З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку. 27.07.2018р. позивачем було надіслано лист-претензію з вимогою про сплату боргу на зареєстровану адресу проживання Відповідача, а також додатково надіслано ідентичний лист ДППЗ "Укрпошта" та відправлено кур'єрською службою на фактичну адресу відповідача. Листи надіслані за допомогою ДППЗ "Укрпошта" повернулись по закінченню терміну зберігання, оскільки вручити їх не вдалось. Від отримання листа, виправленого за допомогою кур'єрської служби відповідач відмовився. Окрім цього позивачем неодноразово вчинялись спроби поспілкуватись з відповідачем для вирішення спору в досудовому порядку, однак такі спроби були безрезультатними, оскільки відповідач не визнає свого обов'язку по сплаті коштів за договором. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов'язання щодо повернення коштів, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, не заперечили щодо заочного розгляду справи. До судового засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює разом з [PERSON] Дійсно, 20.02.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №б/н про надання послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості, а саме 8/25 приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Свідок особисто здійснювала пошук потенційних покупців об'єкту та було знайдено покупця [PERSON] Після проведення переговорів, показу об'єкта продажу, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу. Оскільки об'єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, [PERSON] як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов'язаний вирішити питання, щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об'єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Проте в подальшому, коли свідок телефонувала до відповідача [PERSON] та до покупця [PERSON], ніхто з них не виходив на зв'язок. А пізніше було встановлено, що вказаний об»єкт нерухомості був відчужений [PERSON] [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача і його представника, свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] на праві власності належало 8/25 часток нежитлової будівлі, бойлерної з вбудованими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 зворотня сторінка). Судом встановлено, що 20.02.2018 року між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір №б/н (надалі - Договір) про надання послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості (а.с. 8-9). Відповідно до умов п.1.1, 1.2 Договору виконавець протягом визначеного в Договорі періоду надає замовнику за плату комплекс послуг по просуванню до продажу об'єкту нерухомості шляхом здійснення маркетингових та інших засобів. Зміст послуг - пошук потенційного покупця на об'єкт нерухомості, що належать замовнику, шляхом здійснення наступних маркетингових та інших заходів: рекламування в засобах масової інформації; рекламування на тематичних сайтах в мережі Інтернет; пошук в власній базі та в засобах масової інформації, в мережі Інтернет пошуку потенційних покупців та надання інформації про об'єкт нерухомості; показ об'єкту нерухомості потенційним покупцям в присутності замовника (або без присутності замовника); участь в переговорах між замовником та потенційним покупцем; за окремим письмовим дорученням, організація укладення договору про наміри, договору купівлі-продажу та іншого договору про відчуження; за окремим письмовим дорученням замовника організовує підготовку документів, необхідних для відчуження об'єкту нерухомості. Вид та місцезнаходження об'єкту нерухомості, що підлягає відчуженню: 8/25 приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 6.1 Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох місяців чи до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі за даним Договором. Згідно п. 3.1 Договору за виконання послуг, зазначених у Договорі, замовник зобов'язується оплатити послуги виконавцю в розмірі 29120 грн., що еквівалентно 1120 доларів США. Оплата здійснюється замовником на користь виконавця в день укладання правочину (договору), на підставі якого здійснюється відчуження об'єкту нерухомості. А у випадку дострокового розірвання даного Договору - в день дострокового розірвання даного Договору. Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили наступне: враховуючи, що виконавцем проводиться комплекс маркетингових та інших заходів по об'єкту нерухомості, тому у випадку відчуження об'єкту нерухомості на користь покупця, який безпосередньо не знайдений виконавцем, сторони розуміють, що об'єкт нерухомості відчужений внаслідок здійснення Виконавцем маркетингових та інших заходів, тому вартість послуг визначена в п. 3.1 даного Договору сплачується замовником на користь виконавця в повному обсязі. Оплата здійснюється і в тому разі, якщо виконавцем була проведена лише частина заходів, оскільки результатом послуги є продаж об'єкту нерухомості. Позивач свої зобов'язання за Договором перед відповідачем виконав, а саме позивачем було розміщено оголошення, вивчено наявну базу потенційних покупців та знайдено покупця [PERSON]. Після проведення переговорів, показу об'єкту, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу, який мав бути посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Собканюком П.Л. Оскільки об'єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, відповідач, як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов'язаний вирішити питання щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об'єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Однак, в порушення вказаного пункту Договору, згоди співвласників об'єкта відповідач не отримав та не надав від них письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу об'єкту, що унеможливило укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (№130885948 від 14.07.2018 року) встановлено, що [PERSON] набула право власності на 8/25 частки нежитлової будівлі,бойлерної з вбудованими приміщеннями загальною площею 280,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Набуття у власність [PERSON] 8/25 часток нежитлової будівлі,бойлерної з вбудованими приміщеннями загальною площею 280,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] підтверджується також договором міни, укладеним 28.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим 28.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. (а.с. 46). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно положень статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи надані позивачем докази, суд встановив, що [PERSON], будучи вільним в укладенні договору та визначенні його умов,

Outcome: approved