Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом з урахуванням уточнення до [PERSON], приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказали, що 4.02.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «Mitsubishi L 200», поблизу с. Заруддя Хмельницького району здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який внаслідок отриманих травм помер. В результаті смерті [PERSON], [PERSON] як його дружині, та їх дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є неповнолітнім, заподіяна матеріальна та моральна шкода. Тому [PERSON] та [PERSON] просили суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 1320 грн. витрат на поховання, 21 539,5 грн. втраченого заробітку за січень 2012 - вересень 2013 року, 12 876 грн. моральної шкоди, 64 262, 5 грн. втраченого заробітку за 4 роки 8 місяців наперед, до 1 червня 2018 року. Також [PERSON] та [PERSON] просили суд стягнути з [PERSON] на їх користь та на користь двох неповнолітніх дітей по 96 781 грн. моральної шкоди, що в загальній сумі становить 387 124 грн. [PERSON], який на час розгляду справи досяг повнолітня позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, надала суду пояснення в яких вказала, що в даний час не працює, отримує пенсію по втраті годувальника та соціальну допомогу, старший син [PERSON] досягнув 18-ти років і в даний час навчається в навчальному закладі. Відповідач [PERSON] після смерті чоловіка надав 10,0тис.грн. на поховання. Також позивач вказала, що при визначенні розміру моральної шкоди нею враховано обставини смерті чоловіка (погодні умови, стан алкогольного сп'яніння чоловіка). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, в подальшому подав заяву про слухання справи за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду пояснення в яких вказав, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув [PERSON] сталася з вини самого загиблого, кримінальне провадження відносно нього закрито, за відсутності в його діях складу злочину. Також вказав, що не відмовлявся від допомоги сім'ї загиблого, але вважає, що при визначенні позивачами суми позову в частині стягнення моральної шкоди з нього не враховано ступінь вини потерпілого а також його матеріальне становище, зокрема те, що в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, а також непрацездатна мати. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди відповідач визнав в сумі 40,0тис.грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що в чистині позовних вимоги щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] необхідно врахувати відсутність вини останнього в дорожньо-транспортній пригоді. Представник відповідача приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника та письмові заперечення на позов в яких вказав, що позивач не зверталася до страхової компанії і документів про ДТП страховику не надавала, також вказано, що оскільки в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, то і випадок який стався 04.02.2012р. не є страховим, оскільки ні кримінальна, ні цивільна, ні адміністративна відповідальність страхувальника [PERSON] не настала. Крім того, частина неотриманих доходів відшкодовується за вирахуванням пенсій, наданих внаслідок втрати годувальника, чого не враховано позивачем; факт сплати витрат на поховання не підтверджений документально належними доказами; моральна шкода може бути відшкодована страховою компанією лише потерпілому, який в даному випадку загинув, отже, підстави для її відшкодування саме страховою компанією також відсутні. Позовна заява містить посилання на п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який до спірних відносин застосований бути не може з огляду на укладення договору страхування до набрання чинності цією нормою закону. Із наведених підстав вважає позовні вимоги необґрунтованими та передчасними, а отже такими, що задоволенню не підлягають. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 04 лютого 2012 року приблизно о 19-20 год. [PERSON], керуючи автомобілем Mitsubishi L200, д/н [NUMBER] вчинив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинув. Постановою про закриття кримінального провадження від 20.10.2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013240050000175 від 06.07.2013р. закрито у зв'язку із встановленням відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. З наявного в матеріалах справи кримінального провадження акту судово-медичного дослідження вбачається, що на момент смерті потерпілий був у стані алкогольного сп'яніння. Матеріалами кримінальної справи встановлено, що в діях загиблого [PERSON] вбачається невідповідність вимогам розділу 4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв'язку з виникненням ДТП, тобто потерпілий [PERSON] загинув внаслідок власної необережності, зокрема, згідно із висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ від 13 вересня 2013 року № 1690/1691/13-21 причиною ДТП стала невідповідність дій пішохода [PERSON] нормам вимог розділу 4 "Обов'язки та права пішоходів" Правил дорожнього руху України, а місце наїзду автомобіля Mitsubishi L200, д/н [NUMBER] на пішохода відбулось на смузі руху автомобіля Mitsubishi L200, д/н [NUMBER]. Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи передбачене статтею 1168 ЦК України. Відповідно до ч. 2 вказаної статті моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. 11.02.1995 року між [PERSON] та [PERSON]. (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON].) укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, від якого у подружжя народилося троє синів: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] [PERSON] проживала зі своїм чоловіком [PERSON] по [ADDRESS], не працює з 31.03.2009 року, що підтверджується довідками виконкому Заслучненської сільської ради Красилівського району від 10.02.2012 року № 161 та від 27.12.2012 року № 1308. [PERSON] з 4.07.2008 року працював на посаді водія-експедитора в ПМП «Агропромтехпослуги», що підтверджується копією трудової книжки та довідкою ПМП «Агропромтехпослуги» від 29.05.2013 року. Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху. Правила частини четвертої статті 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, сама по собі груба необережність або вина, допущені потерпілим, не звільняють в цілому заподіювача шкоди від її відшкодування, а лише можуть впливати на розмір такого відшкодування. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі: Закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відносно транспортного засобу «Mitsubishi L200», [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована згідно полісу № АА/1384413 в ПрАТ СК «Провідна», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життя та здоров'ю потерпілого, визначена в сумі 100000 грн., франшиза дорівнює нулю. 27.08.2013р. [PERSON] надіслав повідомлення в філію ПрАТ «СК «Провідна» про настання страхового випадку 04.02.2012р. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак, відповідно до пунктів 35.1 та 35.2 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування із рядом відомостей та додатки до неї, визначені Законом. Відомостей щодо направлення страховику позивачем заяви про страхове відшкодування із рядом відомостей та додатків до неї суду на не надано. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок ДТП та смерті потерпілого позивачам особисто та кожному з їх дітей завдано моральної шкоди, котра виразилася в душевних стражданнях з приводу смерті їхнього чоловіка та батька відповідно. При цьому суд враховує обставини загибелі потерпілого, що на момент смерті потерпілий перебував у стані алкогольного сп'яніння, дорожньо-транспортна пригода мала місце на смузі руху автомобіля під керуванням відповідача [PERSON], а причиною дорожньо-транспортної пригоди стала невідповідність дій пішохода [PERSON] нормам вимог розділу 4 "Обов'язки та права пішоходів" Правил дорожнього руху України, отже мала місце груба необережність потерпілого. Також при визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано матеріальне становище відповідача [PERSON], який має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір 1925 р.н. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] у власних інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей, [PERSON] по 10000 грн. компенсації моральної шкоди на кожну особу, тобто загалом 40000 грн. В частині вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», позов задоволенню не підлягає у зв'язку із недоведеністю. Судові витрати у справі складаються із судового збору, від сплати якого позивача звільнено, і їх слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 400 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial