Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Голова Правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БУЛЬВАР» звернувся до суду з вказаним вище позовом, який було уточнено 31.07.2014 року, в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.07.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 1785, за яким [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку площею 0,0300 га, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку площею 0,0300 га; зобов'язати [PERSON] на земельній ділянці площею 0,0300 га, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030 забезпечити постійний безперешкодний доступ до комунікаційних вузлів каналізаційних мереж, високовольтних (6кВ) електромереж ТП № 724 - ТП № 6021, ТП - 903 від якої здійснюється електроживлення будинків ОСББ «Бульвар», ОСББ «Ланжерон», ОСББ «Одесит», консульства Туреччини, компанії «Шабо» (ПП „Міхаель компані"), забезпечити постійний безперешкодний доступ до основного контуру заземлення та блискавкозахисту ОСББ «Бульвар», у тому числі, дахової газової котельні, які потребують проведення щорічних лабораторних випробувань та обслуговування; зобов'язати [PERSON] відремонтувати та виконати відновлення пошкодженого майна ОСББ «Бульвар», а саме: огорожі та пожарного виїзду; визнати, що земельна ділянка площею 0,0300 га, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030 є такою, що знаходиться у користуванні та володінні ОСББ «БУЛЬВАР», яке не може бути позбавлено права користування та володіння вказаною вище земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БУЛЬВАР» зазначив наступне. Рішенням Одеської міської ради від 11.07.2003 року № 1482-XXIV було затверджено проект відведення та зміни цільового призначення земельних ділянок, наданих в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР», загальною площею 1,2740 га, за адресами: [ADDRESS], для будівництва 13-16-поверхового жилого будинку з підземним гаражем-стоянкою. Після закінчення будівництва власниками житлових та нежитлових приміщень для спільного користування, утримання та управління своїм будинком та прибудинковою територією, а також для юридичного оформлення їх майнових прав на будинок та прибудинкову територію було створено ОСББ «БУЛЬВАР», яке здійснює управлінські повноваження. Відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, ТОВ «БУЛЬВАР» згідно з актом прийому-передачі житлового будинку передав на баланс ОСББ «БУЛЬВАР» багатоквартирний житловий будинок, до прибудинкової території якого, на думку позивача, відноситься земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, представник позивача зазначає, що договором купівлі-продажу від 27.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1785 порушено «охоронюваний законом інтерес» ОСББ»БУЛЬВР», тобто прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Також, в позові викладено наступне. Наприкінці січня 2014 року на території ОСББ «БУЛЬВАР» невідомі особи розпочали, на думку позивача, самовільно, без будь-яких документів дозвільного характеру, встановлювати двоповерховий дерев'яний павільйон. ОСББ «БУЛЬВАР» були надіслані відповідні скарги до органів влади, що відповідають за контроль у сфері будівництва, однак, з отриманих відповідей, стало відомо, що зазначена земельна ділянка площею 0,0300 га за адресою: [ADDRESS], вже не відноситься до меж території ОСББ «БУЛЬВАР» на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2008 року у справі № 2а-424/08 за позовом [PERSON] про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та визнання права власності на земельну ділянку, яка ухвалою від 23.07.2008 року була скасована. Крім цього позивач в своєму позові посилається на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 року, ухвалене по цивільній справі № 2-2037/11 за позовом Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON] ДП «Центр Державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії, яким позов було задоволено у повному обсязі, визнано: незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,0300 га, на ім'я [PERSON], недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON]; незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку на ім'я [PERSON], витребувано від останньої вказану земельну ділянку на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, не зважаючи на вищевказане рішення, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.07.2013 року, реєстровий № 1785, за яким [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030. В послідуючому право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також, представник позивача посилається на інші порушення прав ОСББ «БУЛЬВАР» протиправними діями відповідачів, а саме: проведенням будівельних робіт на спірній земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ОСББ «БУЛЬВАР» перешкоджає доступу до розташованої там високовольтної (6 кВ) електромережі ТП № 6021, від якої здійснюється електроживлення будинків ОСББ «БУЛЬВАР» та ін., крім того, на даній ділянці розташований основний контур заземлення та блискавкозахисту будинку ОСББ «БУЛЬВАР», який потребує щорічних лабораторних випробувань та обслуговування відповідно до правил електробезпеки та пожежної безпеки. Таким чином, як зазначає позивач, на момент укладення договору від 26.07.2013 року було скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №722630, виданий на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Одеською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2008 року за реєстровим № 3-3617, який був визнаний недійсним, тобто, на момент укладення договору від 26.07.2013 року, [PERSON] не була власником спірної земельної ділянки, яка була предмет договору. Ухвалою від 09.09.2014 року було задоволено клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON], та об'єднано з первісним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БУЛЬВАР» позов Одеської міської ради, в якому представник позивача, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 07.10.2014 року, просив наступне: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], укладений 27.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1785; витребувати у [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради вищевказану земельну ділянку площею; скасувати запис Державного реєстру речових прав на земельну ділянку площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]; стягнути з відповідачів судові витрати; зобов'язати [PERSON] власними силами і за свій рахунок привести до попереднього стану самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник Одеської міської ради зазначив наступне. Рішенням Одеської міської ради від 11.07.2003 року № 1482-XXIV було затверджено проект відведення та зміни цільового призначення земельних ділянок, наданих в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР», загальною площею 1,2740 га, за адресами: [ADDRESS], для будівництва 13-16-поверхового жилого будинку з підземним гаражем-стоянкою. 19.07.2003 року між Одеською міською радою та ТОВ «БУЛЬВАР» був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого Одеська міська рада надає, а ТОВ «БУЛЬВАР» приймає у строкове, платне володіння і користування земельні ділянки, загальною площею 12.740,00 кв.м., що знаходяться у [ADDRESS]. 23.07.2008 року постановою Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-а-424/2008 року за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0300 га, яка перебувала у власності територіальної громади м. Одеси та була частиною земельної ділянки, наданої Одеською міською радою в користування ТОВ «БУЛЬВАР». 01.10.2009 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси було задоволено заяву Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасовано вищевказану постанову Київського районного суду м. Одеси та провадження по справі закрито. В подальшому, 17.05.2012 року рішенням Приморського районного суду v м. Одеси по справі № 2-2037/11 було задоволено позов Одеської міської ради та визнано: незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,0300 га, на ім'я [PERSON], недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON]; незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку на ім'я [PERSON], витребувано від останньої вказану земельну ділянку на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси виконане не було. 27.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в реєстрі за № 1785. Таким чином, [PERSON] не маючи права власності на вказану вище земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Одеси розпорядилася нею як власною. Крім того, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було сповіщено про самовільне будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача (представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за об'єднаним позовом) позовні вимоги просив задовольнити повністю, з підстав викладених позові, представника відповідача за об'єднаними позовами проти задоволення позовів заперечував, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСББ «БУЛЬВАР» не є учасником даних правовідносин, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], який було укладено 27.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та належні докази протиправного зайняття останньою спірної земельної ділянки та зведення будівлі на ній; представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (представника позивача за об'єднаним позовом) просив суд позови задовольнити в повному обсязі, з викладених в них підстав. Відповідач за позовами ОСББ «БУЛЬВАР» та Одеської міської ради, а також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], до судового засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позови підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, рішенням Одеської міської ради від 11.07.2003 року № 1482-XXIV було затверджено проект відведення та зміни цільового призначення земельних ділянок, наданих в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «БУЛЬВАР», загальною площею 12.740 га, за адресами: [ADDRESS], для будівництва 13-16-поверхового жилого будинку з підземним гаражем-стоянкою. 19.07.2003 року між Одеською міською радою та ТОВ «БУЛЬВАР» був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого Одеська міська рада надає, а ТОВ «БУЛЬВАР» приймає у строкове, платне володіння і користування земельні ділянки, загальною площею 12.740,00 кв.м., що знаходяться у [ADDRESS]. Після закінчення будівництва власниками житлових та нежитлових приміщень для спільного користування, утримання та управління своїм будинком та прибудинковою територією, а також для юридичного оформлення їх майнових прав на будинок та прибудинкову територію було створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БУЛЬВАР», яке здійснює управлінські повноваження. Відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521, ТОВ «БУЛЬВАР» згідно з актом прийому-передачі житлового будинку передав на баланс ОСББ «БУЛЬВАР» багатоквартирний житловий будинок, до прибудинкової території якого відноситься земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. Статтею 120 Земельного кодексу України (ч. 2) визначено наступне, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Згідно ч. 2 ст. 42 Земельного кодексу України, у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку, відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Згідно п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 "У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)": поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, суд дійшов висновку, що ОСББ «БУЛЬВАР» має законні підстави для звернення до із вказаним вище позовом. Також судом встановлено, що 23.07.2008 року постановою Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-а-424/2008 року за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0300 га, яка перебувала у власності територіальної громади м. Одеси та була частиною земельної ділянки, наданої Одеською міською радою в користування ТОВ «БУЛЬВАР». 01.10.2009 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси було задоволено заяву Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасовано вищевказану постанову Київського районного суду м. Одеси та провадження по справі закрито. В подальшому, 17.05.2012 року рішенням Приморського районного суду v м. Одеси по справі № 2-2037/11 було задоволено позов Одеської міської ради та визнано: незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,0300 га, на ім'я [PERSON], недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON]; незаконним Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку на ім'я [PERSON], витребувано від останньої вказану земельну ділянку на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, не зважаючи на скасування державного акта про право власності на земельну ділянку на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 року, 26.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 1785, за яким [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки: 5110137500:29:005:0030. В послідуючому право власності на зазначену земельну ділянку, було зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно відповіді Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 31.01.2014 року, на запит позивача від 22.11.2013 року, цим органом було видано будівельний паспорт на індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], замовником в якому виступила [PERSON] Статтею 132 Земельного кодексу України визначено, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити серед іншого документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку (п. «г» ч. 2). В пункті 1.4. Наказу Мін'юсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року № 296/5 зазначається, що документами, які подаються нотаріусу при вчиненні правочину про відчуження майна: право власності на земельну ділянку, підтверджується документами, оформленими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 4 ч. 1 статті 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюється серед документів, що є підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку: державний акт на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Однак, судом встановлено, що на момент укладення 26.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 1785, документ, що встановлював право власності на земельну ділянку за [PERSON], державний акт серії ЯЖ №722630 від 10.04.2009 року, був визнаний незаконним та скасований рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2012 року по справі № 2-2037/11. Таким чином, на момент укладення оскаржуваного договору, земельна ділянка площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030, знаходилась у власності територіальної громади м. Одеси, та у фактичному володінні та користуванні ОСББ «БУЛЬВАР». Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною. Відповідно до ст. 210 Земельного кодексу України: угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року: судам необхідно мати на увазі, що купівля-продаж, рента, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, у тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням встановленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, відповідно до статті 210 ЗК повинні визнаватися недійсними - із наслідками, передбаченими відповідними статтями ЦК. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару (майна), крім випадків, встановлених законом, належить власникові товару (майна). Якщо продавець товару (майна) не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до вимог статті 80 Земельного кодексу України - суб'єктами права власності на землю, зокрема є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Пункт 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією міської ради. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до виключної компетенції міської ради належить серед іншого передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам. Відповідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, а саме: можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів. Згідно ч.2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Статтею 144 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Стаття 317 Цивільного кодексу України закріплює, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, [PERSON] не маючи права власності на вказану вище земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Одеси розпорядилася нею як власною. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі. Серед іншого, судом встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0300 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 5110137500:29:005:0030, розташовані високовольтні (6 кВ) електромережі ТП № 6021, від якої здійснюється електроживлення будинків ОСББ «Бульвар», основний контур заземлення та блискавкозахисту будинку ОСББ «БУЛЬВАР», які потребують щорічних лабораторних випробувань та обслуговування відповідно до правил електробезпеки та пожежної безпеки (Акт про виявлення пошкодження об'єктів електроенергетики від 17.05.2014 року). Також на спірній ділянці розташовані випуски, колодязі, зовнішні мережі системи будинкової каналізації ОСББ «БУЛЬВАР», які вимагають систематичного обслуговування. Щодо позовних вимог про знесення індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], то слід зазначити, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.11.2014 року, житловий будинок загальною площею 134,3 кв.м. за вищевказаною адресою належить на праві приватної власності [PERSON], а таму на вищевказане нерухоме майно поширюються норми ст. ст. Цивільного кодексу України та Конституції України, які гарантують, що право власності є непорушним. На підставі викладеного та

Outcome: partial