Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство „Сбербанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 26 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ Сбербанк) було укладено кредитний договір № 7-Н/11/15/ФО, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок на поточні потреби, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 % на рік, строком не пізніше 25 вересня 2016 року. У цей же день, 26 вересня 2011 року, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ Сбербанк), було укладено договір поруки № 7-Н/11/15/ФО/S-1, за яким [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність за повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] порушила виконання своїх зобовязань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з графіком погашення, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору станом на 17 жовтня 2016 року в розмірі на загальну суму 23 985 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 595 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3234 грн. 06 коп.; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 6 146 грн. 84 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1009 грн. 02 коп. Вказану заборгованість, а також 1378 грн. 00 коп. судового збору позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з позичальника [PERSON] та її поручителя [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовної заяви, в якій представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 595 грн. 31 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3234 грн. 06 коп.; пеню за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 6 146 грн. 84 коп.; пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1009 грн. 02 коп., що загалом складає 23 985 грн. 23 коп., та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача 1378 грн. 00 коп. судового збору. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, суду пояснила, що дійсно 26 вересня 2011 року вона уклала з ПАТ "Сбербанк" кредитний договір та отримала кредит в розмірі 50 000 гривень, який сплачувала своєчасно на протязі трьох років, але після звільнення з роботи у травні 2015 року вона порушила виконання зобов'язань. Останній платіж в розмірі 1650 гривень вона внесла приблизно у вересні - листопаді 2015 року, а потім припинила сплату кредиту в зв'язку з виникненням труднощів фінансового характеру. По можливості буде частково погашати кредит. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що дійсно 26 вересня 2011 року він уклав з ПАТ "Сбербанк" договір поруки, в грудні 2015 року він отримав листа від позивача, в якому повідомлялося про наявність заборгованості [PERSON] перед Банком і було запропоновано йому погасити заборгованість позичальника за кредитним договором, проте він не сплатив заборгованість. Через відсутність коштів він не має змоги погасити повністю заборгованість по кредитному договору. Просив суд розстрочити виконання сплати кредитної заборгованості через неможливість внесення всієї суми одразу. Суд, заслухавши пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ Сбербанк), було укладено кредитний договір № 7-Н/11/15/ФО, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок на поточні потреби, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,00 % на рік, строком не пізніше 25 вересня 2016 року. (а.с. 4-8). Відповідно до виписки по особовому рахунку 26.09.2011 року відповідачу [PERSON] було видано кредит в сумі 50 000 гривень - (а.с. 15). 26 вересня 2011 року на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ Сбербанк), було укладено договір поруки № 7-Н/11/15/ФО/S-1, за яким [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність за повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором. -(а.с. 12-13) . Відповідач у порушення умов кредитного договору зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж по тілу кредиту нею внесено 09.11.2015 року та по відсоткам 26.11.2015 року, тому станом на 17.10.2016 року заборгованість складає 23 985 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 595 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3234 грн. 06 коп.; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 6 146 грн. 84 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1009 грн. 02 коп. - (а.с.14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Статті 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтвержується та обставина, що позивач виконав умови договору та надав відповідачеві [PERSON] кредит. Однак, відповідач [PERSON] всупереч вимогам кредитного договору з листопада 2015 року припинила виплату по кредитному договору та після отримання листа від позивача про погашення заборгованості, не сплатила заборгованість, тому суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] повернути заборгованість, що залишилася, сплату процентів за користування кредитом та пеню. Пунктом 1.2 та 6.5 Кредитного договору передбачено, що розмір процентів за користування кредитом складає 25% річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього Договору за фактичну кількість днів в періоді. Для розрахунку процентів приймається 360 днів у році. Згідно з п.10.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим Договором. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] взятих не себе зобов'язань щодо повернення кредиту виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23 985 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 13 595 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3234 грн. 06 коп.; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 6 146 грн. 84 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1009 грн. 02 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. - (а.с.14) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.ст.2,4 Договору поруки № 7-Н/11/15/ФО/S-1 від 26.09.2011 року поручитель [PERSON] зобов'язався нести солідарну відповідальність за повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, що випливають з кредитного договору №7-Н/11/15/ФО від 26 вересня 2011 року, у тому же обсязі, що і боржник. Передбачена статтею 2 цього Договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 6.4 Договору поруки № 7-Н/11/15/ФО/S-1 від 26.09.2011 року договір поруки набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобов'язань, передбачених в ст.2 цього Договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Як встановлено судом, позичальник [PERSON], (а відтак і поручитель [PERSON]А.) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 вересня 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з Графіком платежів (Додаток №1) до Кредитного договору, 26 числа кожного місяця. - (а.с.9) Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Вимог про дострокове виконання умов кредитного договору позивач не висував й остаточний строк виконання кредитного зобов'язання не змінював. Відповідно до умов кредитного договору та договору поруки 25 вересня 2016 року закінчився строк кредитного договору, і 27 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки вимоги позивача були заявлені до поручителя в межах строку дії поруки та, враховуючи, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання та не погашають заборогованість по кредитному договору, та що неможливість виконання ними грошового зобовязання не звільняє їх від відповідальності за невиконання кредитного зобов'язання, то суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23 985 грн.23 коп. підлягає стягненню з боржника за кредитним договором [PERSON] солідарно з поручителем [PERSON] Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив клопотання про розстрочення виконання рішення, оскільки він не може погасити заборгованість одразу на суму 23 985 грн. 23 коп. Суд вважає, що підстав для розстрочення виконання рішення суду не має, оскільки відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які б вказували на обставини, що утруднюють виконання рішення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 гривень 00 копійок в рівних частинах, який позивач сплатив 21.10.2016 року відповідно до платіжного доручення № 86104839 від 21.10.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved