Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерне товариство "Банк Форум" в особі Житомирської філії ПАТ "Банк Форум". В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що позивач, який діє в інтересах неповнолітнього та третя особа [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 15.11.2007 року між Позивачем та Акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником прав і обов'язків якого є відповідач, було укладено кредитний договір № 0039/07/52 CL, відповідно до якого відповідач надав позивачу відновлювальну кредитну лінію в сумі 59400 доларів СІІІА та 27.03.2008 року було збільшено ліміт до 78000 доларів США строком по 14.11.2017 року зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та [PERSON], яка є дружиною позивача було укладено іпотечний договір від 15.11.2007 року, який в той же день посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 17331 та Договір про внесення змін та доповнень до вказаного іпотечного договору від 27.03.2008 року, що посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №5663. Предметом іпотеки: є квартира [ADDRESS] загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. та складається з трьох жилих кімнат та службових приміщень з надвірними будівлями, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 25 лютого 2004 року р. № 1992 та договору про виділ в натурі частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 22 червня 2004 року за р.№ 3056, які зареєстровані в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 23 червня 2004 року за р. №3743827 та земельна ділянка площею 290 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯГ №805842, виданого управлінням земельних ресурсів у м. Житомирі 11 березня 2008 року. При посвідченні вказаного іпотечного договору 15 листопада 2007 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження зазначеної в іпотечному договорі квартири, яку зареєстровано в реєстрі заборон за номером 17332. Крім того, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону на відчуження земельної ділянки, зазначеної в Договорі про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 27.03.2008 року, яку зареєстровано в реєстрі за №3664. Зазначає, що відповідно до чинного законодавства, місце прописки дитини напряму залежить від його віку. Цивільний кодекс України встановлює наступні правила відносно прописки дітей: місцем проживання дитини, яка не досягла 10 років, вважається місце проживання її батьків чи одного з них, з яким дитина проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК). Тим самим, з народження і до настання віку 10-ти років, дитина має право проживання - і, відповідно, може бути прописаний - лише з батьками або одним з них. Таким чином неповнолітний [PERSON] станом на 15.11.2007 року, оскільки йому тоді не виповнилось 10 років мав проживати або з батьком або з матір'ю. На момент укладення договору іпотеки, тобто станом на 15 листопада 2007 року і по день подання позову, в наданій в іпотеку квартирі [ADDRESS] був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] малолітній [PERSON], що підтверджується Довідкою №802 від 10.04.2014р., виданою ПП Виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство №4, а також записами в будинковій книзі прописки громадян, що мешкають в цій квартирі. На той момент він як позивач по справі був зареєстрований за адресою [ADDRESS], але фактично проживав разом зі своєю дружиною та сином, які є третіми особами у справі. Його син [PERSON] за цією адресою ніколи не проживав та зареєстрований там не був, що підтверджується довідками №316 та 317 від 08.04.2014 року виданими Комунальним підприємством "Виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство №1" Житомирської міської ради". Таким чином спірний іпотечний договір суперечив правам та інтересам дитини неповнолічнього сина [PERSON], який проживав у спірній квартирі на момент передачі її в іпотеку, та в подальшому він може суттєво вплинути на майнові права сина, який проживає там і на даний час, а тому згода органу опіки на укладення спірного іпотечного договору була обов'язковою. Вказує, що виходячи з викладених обставин, визначені законом права дитини підлягають захисту у всіх випадках та незалежно від того, хто саме їх порушив, у тому числі і у випадку порушення цих прав особою, яка зобов'язана забезпечувати їх реалізацію, тобто батьком (матір'ю) дитини. Оскільки при укладенні іпотечного договору між відповідачем та третьою особою [PERSON], не було отримано згоди органу опіки та піклування, яка визначена законом обов'язковою в даному конкретному випадку і цей договір суперечив правам та інтересам малолітнього сина позивача, які проживали в переданому в іпотеку житловому будинку, то в даному випадку позивач вважає, що є законні підстави для визнання оспореного іпотечного договору недійсним, скасування заборони відчудження квартири, земельної ділянки, скасування запису в державному реєстрі іпотек про обтяження квартири та земельної ділянки та скасувати заборони на нерухоме майно. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати заперечення проти позову відповідача необґрунтованими, що не відповідають матеріалам справи та безпідставними. Представник відповідача Козуб О.М. надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню на підставі правового обґрунтування позиції Банку, що викладена в запереченнях проти позову від 26.11.2014 року та міститься в матеріалах справи. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати заперечення проти позову відповідача необґрунтованими, що не відповідають матеріалам справи та безпідставними. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та служба у справах дітей Виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання 29.12.2014 року не прибули, хоча належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. (а.с. 76, 80) В судовому засіданні 29.10.2014 року третя особа - орган опіки та піклування Богунського районного виконкому м. Житомира замінено на службу у справах дітей Виконавчого комітету Житомирської міської ради. (а.с. 60) Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] надіслав суду заяви про розгляд даної справи без його присутності. В розгляді спору покладається на розсуд суду.(а.с. 66,80) Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено обставини справи, викладені вище, що підтверджуються письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст. 17 та ч.2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно положень ст.71 Цивільного кодексу України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Вказана норма відповідає змісту ст. 177 Сімейного кодексу України, якою крім зазначеного встановлено також, що дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Відповідно до ч. 1,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В пункті 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 зазначено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Згідно повідомлення №328/2 від 18.06.2014 року служби у справах дітей ВК Житомирської міської ради погодження виконавчим комітетом Житомирської міської ради, стосовно кредитного та іпотечного договорів від 15.11.2007 року та додаткового договору № 1 від 27.03.2008 року, укладених між ПАТ "Банк Форум" іКамінською Л.В. на передання в іпотеку квартири [ADDRESS] в якій був зареєстрований та проживав малолітній [PERSON] [INFO] не надавалось. Твердження представника відповідача, що лише довідка з КВЖРЕП-4 наявна в матеріалах справи підтверджує факт реєстрації місця проживання у переданому в іпотеку житлу не відповідає дійсним обставинам справи. В матеріалах справи наявні інші незаперечні докази того, що на момент укладення спірного іпотечного договору дитина проживала та місце проживання було зареєстроване у переданій в іпотеку квартирі. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиі ї України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції Україш. 10.06.99 за № 364/3657 (далі - Положення про Єдиний реєстр заборон) єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборо ти відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, наслідком визнання Іпотечного договору недійсним є скасування заборони відчуження предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек" від 31.03.2004 N 410 (далі - Тимчасовий порядок) визначено, що Державний реєстр іпотек (далі - Реєстр іпотек) - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Наслідком визнання Іпотечного договору недійсним є скасування обтяження предмета іпотеки іпотекою. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування обтяження Предмета іпотеки іпотекою відповідають способу захисту прав, передбачених законом. Відносно посилання відповідача, що позивачем пропущенний строк 3 річної позовної давності на звернення до суду щодо визнання спірного іпотечного договору недійсним встановлено наступне. Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та [PERSON], було укладено іпотечний договір від 15.11.2007 року, який в той же день посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №17331 та Договір про внесення змін та доповнень до вказаного іпотечного договору від 27.03.2008 року, що посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5663. Позивач не був стороною даного іпотечного договору, квартира передана в заставу за спірним іпотечним договором належала [PERSON] на праві приватної власності, при підписанні спірного іпотечного договору позивач присутній не був, дозволу на передачу у заставу по іпотечному договору своїй дружині не надавав, оскільки дане майно не є спільною власністю подружжя. Про те, що відповідач претендує на заставлене за спірним договором житло та має намір звернути стягнення на житло в якому з моменту народження проживає та зареєстрований його неповнолітній син, позивач довідався з Вимоги щодо дострокового погашення заборгованості № 372 від 17.03.2014 р., про що зазначив останній у своєму поясненні на заперечення відповідача проти позову. Після отримання даної вимоги відповідача, з якої [PERSON] довідався, що у заставі позивача знаходиться житло його дитини, на яке відповідач має намір звернути стягнення, позивач майже одразу звернувся до суду для захисту права свого неповнолітнього сина. Інші доводи представника відповідача суд вважає такими, що не дають підстав для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вище викладене, суд дослідивши матеріали справи та те, що майнові права дитини порушені, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved