Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури та суду. В обґрунтування позову позивач в справі у своїй позовній заяві зазначив, що 16 березня 2016 року начальником відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] складено протокол № 2 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно нього, [PERSON]. У протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що [PERSON], 28 січня 2016 року, займаючи посаду першого заступника начальника Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області - начальника слідчого відділу, достовірно знаючи, що в результатах досудового розслідування кримінального провадження №12016040230000064 від 05.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, має приватний інтерес, зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками, який суперечить його службовим повноваженням керівника органу досудового розслідування, передбаченими ст. 39 КПК України і вказаний реальний конфлікт інтересів впливає на обєктивність прийняття рішень в рамках кримінального провадження мною особисто та слідчими безпосередньо підпорядкованими йому працівниками, в порушення вимог п. 2 ч. ст.. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше наступного дня не повідомив безпосереднього керівника про наявний реальний конфлікт інтересів. 29.01.2016 року, отримавши матеріали від начальника Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON], доручив начальнику сектору СВ Криворізького ВП [PERSON] вирішити питання в порядку ст. 214 КПК України. 25.02.206 року, після того як кримінальне провадження №12016040230000064 від 05.02.2016 повернулося з прокуратури, доручив організацію досудового розслідування начальнику відділення СВ Криворізького ВП [PERSON]. 30 березня 2016 року зазначений протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно нього, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 172-7 КУпАП надійшов до Центрально-Міського районного суду для розгляду по суті. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2016 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності його, [PERSON] за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, визнано винним у скоєнні правопорушення, повязаного з корупцією, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2040 грн., стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. Не погодившись із вищезазначеною Постановою суду, 28 квітня 2016 року, він звернувся з апеляційною скаргою на Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.04.2016 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області. 24 травня 2016 року Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Вважає, що відносно нього, начальником відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] незаконно складено протокол № 2 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП і його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності суддею Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області Черкасенко Т.Г.. В результаті незаконного складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та незаконного винесення відносно нього постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу завдано значну моральну шкоду. Йому довелося доказувати в суді свою невинність у інкримінованому правопорушенні, яке він не скоював. Обіймаючи високу публічну посаду, та перебуваючи на очах у суспільства, він переживав і тепер переживає, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, негативно впливає на його ділову репутацію, підриває його авторитет як в очах підлеглих так і в очах громадян, з якими він спілкуюсь безпосередньо. Позивач став погано спати, зявилися дратівливість, неврівноваженість. Неправдиве обвинувачення його у вчиненні правопорушення негативно вплинуло на його стосунки з сусідами, знайомими, колегами по службі, оскільки при складанні протоколу і його судового розгляду його викликали до прокуратури Дніпропетровської області, до Центрально-Міського районного суду, що викликало нездоровий інтерес до його особи, поставило під сумнів його честь і гідність, як людини і як співробітника поліції, перешкоджало повноцінному здійсненню його службових повноважень. Під час складання протоколу і його судового розгляду, великим бажанням працівників прокуратури Дніпропетровської області, яким достовірно було відомо, що він не скоював це правопорушення, було довести його вину. Позивач піддавався важкому психічному стресу: моральні переживання, додаткові клопоти шкідливо вплинули на його здоровя. Вважає, що треті особи по справі, працівники прокуратури Дніпропетровської області, в особі начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області [PERSON], який незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього, суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу [PERSON], яка 25 квітня 2016 року винесла незаконну постанову , якою йоговизнано винним у скоєнні правопорушення, повязаного з корупцією, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2040 грн., стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 275 грн., яка скасована постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 206 року, своїми незаконними діями заподіяли позивачу непоправиму моральну шкоду, яку неможливо оцінити в грошовому вираженні. Внаслідок цих дій було принижено його честь, гідність, престиж та ділову репутацію, причинені моральні переживання у звязку з незаконним перебуванням під судом, порушені його нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Характер фізичних и моральних страждань оцінюється враховуючи фактичні обставини, під час яких було нанесено моральну шкоду, та індивідуальних відмінностей потерпілого. 1. Дискредитація позивача, як офіцера поліції Протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно нього, [PERSON]І, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 172-7 КУпАП належить до категорії резонансних правопорушень, особа, яка визнана винною у скоєнні корупційного діяння підлягає негайному звільненню з поліції. Як офіцеру поліції, його честі та гідності було нанесено істотну втрату. Моральну шкоду за дискредитацію його, як співробітника поліції він оцінює в 200 000 гривень. 2. Погіршення стану здоровя позивача. Коли йому стало відомо про складення відносно мене адміністративного протоколу, стан його здоровя різко погіршився. Цей факт серйозно вплинув на станздоровя, він хвилювався, страждав безсонням, що не могло не вплинути на продуктивність праці, він повинен був більше часу приділяти своїй роботі, і як результат, менше часу лишалося на сім'ю: дружину та дітей, які потребували його посиленої уваги, адже знали і розуміли, що відбувається, оскільки тема його притягнення до адміністративної відповідальності, активно обговорювалася в засобах масової інформації. Моральну шкоду за погіршення здоровя оцінює в 50 000 гривень. 3. Нанесення моральної шкоди родині. Притягання його до адміністративної відповідальності привело в стан шоку його сімю - дружину, синів, батьків. Стресовий стан, не давав можливості жити повноцінним життям и піклуватися про родину, виконувати свої обовязки по відношенню до батьків. Той факт, що він знаходиться під судом, даючи поганий приклад своїм дітям, зганьбивши свою родину, посилювало його фізичні страждання. Його сини не хотіли йти до школи, оскільки факт притягнення його до адміністративної відповідальності набув резонансу і обговорювався всюди, що причиняло значний дискомфорт дітям і дружині, від чого він страждав ще більше. Моральну шкоду за дискредитацію сімї позивач оцінює в 50 000 гривень. 4. Відсутність справедливого судового розгляду. В ході судового судочинства суд не був безпристрасним та обєктивним. Суд не звертав уваги на те, що протокол відносно нього сфальсифіковано, що він не відповідає обставинам та матеріалам справи. Суддя Черкасенко Т.Г. піддалася тиску активістам громадськості, які приходили до суду, порушували громадський порядок, зривали судові засідання, перешкоджаючи роботі суду. Вважає, що суддя злякалася тиску, а тому винесла політичну постанову, а не законне, обєктивне та справедливе рішення. Така поведінка суду та прокуратури ще більше примушували його страждати, втрачаючи віру у справедливість та неупередженість суду. Таким чином, позивач був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності та має право на реабілітацію. Якщо визначати заподіяну йому моральну шкоду у грошовому вираженні, то ця сума повинна не тільки компенсувати наслідки незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності за начебто, скоєне правопорушення, винесену відносно нього незаконну постанову про адміністративну відповідальність, але й сприяти відновленню його нормальних, сформованих життєвих звязків, поновлення його ділової репутації та устаткування нормального родинного життя. Моральну шкоду заподіяну йому внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за начебто скоєне правопорушення, повязане з корупцією, винесену відносно нього незаконну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач оцінює в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень і має право на його відшкодування у порядку, встановленому законодавством. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, надав суду свої заперечення, зазначивши, що позивач не довів належним чином факту завдання йому шкоди у розмірах, зазначених у позовній заяві, вказаний позивачем розмір відшкодування моральної шкоди значно завищений та просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи - Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, надав суду свої заперечення та просив розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача, його представника, перевіривши та дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми -ст. 56 Конституції України,статті 1173-1176 ЦК України, Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 7ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно з п.1 ч.1\~ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок\~\~ незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру\~\~у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Судом встановлено, що 16 березня 2016 року начальником відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Дніпропетровської області [PERSON] складено протокол № 2 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно [PERSON]. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2016 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, визнано винним у скоєнні правопорушення, повязаного з корупцією, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2040 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 24 травня 2016 року Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили, є остаточною і оскарженню не підлягає. Оскільки, щодо позивача провадження у справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а тому він має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Відповідно до Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно ізст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положеннюст. 22 ЦК України. Передбачене ч. 5 статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, відповідно до п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається постанова суду відносно позивача, якою провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст. 1179 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода громадянинові, завдана в результаті незаконного засудження, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Проте, щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що позивач у результаті незаконного притягнення до адміністративної відповідальності зазнав великих моральних страждань, оскільки обіймаючи високу публічну посаду, та перебуваючи на очах у суспільства, він переживав і тепер переживає, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, негативно впливає на його ділову репутацію, підриває його авторитет як в очах підлеглих так і в очах громадян, з якими він спілкуюсь безпосередньо, за час\~\~перебування під судом порушились його особисті та професійні зв'язки, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та відповідно до вимог\~\~ст. 1176 ЦК України,\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду , відповідно до яких відшкодування шкоди проводиться за рахунок державного бюджету необхідно стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом списання цих сум з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Outcome: partial