Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У листопаді 2016 р. позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 13 квітня 216 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийнято рішення № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Вказана квартира належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] Зі слів позивача, про дане рішення позивач довідалася з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.05.2016 р. Позивач вважає, що зазначене рішення відповідача є протиправним, посилаючись на наступне. Так дійсно, 11.08.2008 р. між нею та 3 особою № 1 - ТОВ «Кей-Колект» з однієї сторони, та АКіБ «УкрСиббанк» з другої сторони було укладено договір іпотеки № 91931, згідно якого позивач та ТОВ «Кей-Колект» як співвласники передають в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: [ADDRESS], загальною площею 54,9 кв.м. Квартира передавалася в іпотеку з забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 1138241200 від 11.08.2008 р., укладеного між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Позивач зазначає, що жодних документів чи інших доказів відступлення прав за договором іпотеки від АКіБ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» їй не надавалось. В зв'язку з чим, позивач вважає, що у ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відсутні права за договором іпотеки №91931 від 11.08.2008 року, а у неї відсутні жодні зобов'язання перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач вказує на те, що письмова вимога згідно з приписами ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» їй не направлялася та жодних окремих договорів вона не укладала. Позивач вважає, що відповідачем було безпідставно зареєстровано право власності на вказану квартиру. Також позивач зазначає, що за вказаним договором №1138241200 від 11.08.2008 р. [PERSON] отримала споживчий кредит в іноземній валюті у розмірі 118000, 00 дол. США. Позивач та третя особа використовують передану в іпотеку квартиру, площею 54,9 кв.м., як місце постійного проживання та іншого житла у власності не мають, в зв'язку з чим позивач вважає, що квартира підлягає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В зв'язку з чим позивач вважає, що прийнятим відповідачем рішенням № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме [ADDRESS], за ТОВ «Кей-Колект», було грубо порушено її права як власника зазначеної квартири, а також порушено положення ст.ст. 33, 35, 36 ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та положення п. 5.2 договору іпотеки № 91931 від 11.08.2008 р., а тому зазначене рішення є неправомірним і підлягає скасуванню. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на нерухоме майно, а саме на [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач - приватний нотаріус КМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа № 1 [PERSON] також у судове засідання не з'явилась, надіслала свою заяву щодо підтримки даного позову. Представник 3 особи - ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні позов не визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 13.04.2016 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] прийнято рішення № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». Вказана квартира належала на праві власності позивачу [PERSON] та 3особі № 1 - [PERSON] Про дане рішення позивач довідалась з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.05.2016 р. При цьому, 11.08.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Кей-Колект», з однієї сторони та АКіБ «УкрСиббанк» з другої сторони було укладено договір іпотеки № 91931, згідно якого позивач та ТОВ «Кей-Колект» як співвласники передають в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 54,9 кв.м. Квартира передавалася в іпотеку з забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 1138241200 від 11.08.2008 р., укладеного між АКіБ «УкрСиббанк» та [PERSON] У відповідності до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як з'ясував суд, позивач та 3 особа № 1 - її донька, використовують передану в іпотеку квартиру, площею 54,9 кв.м., як місце постійного проживання та іншого житла у власності не мають. Як вбачається ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" «звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" - договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Ст. 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-1851 цс 15 і вона судом застосована правильно. Як з'ясовано судом, жодних посилань на відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 91931 від 11.08.2008 р., укладених позивачем, Договір відступлення не містить. Так звана «виписка» з Додатку № 1 до зазначеного Договору не підписана сторонами, а містить тільки печатку ТОВ «Кей-Колект» і підпис невстановленої особа, позначеної як «Представник ТОВ «Кей-Колект» (за довіреністю)». Аналогічно Договір факторингу № 1 від 12.12.2011 р. не містить жодних посилань на відступлення прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 1138241200 від 11.08.2008 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] При цьому відповідачем подано копію «виписки» з Додатку № 1 до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р., без підписів уповноважених представників сторін, лише з печаткою ТОВ «Кей-Колект» і підписом невстановленої особи, позначеної як «Представник ТОВ «Кей-Колект» (за довіреністю)». Як з'ясовано судом, ч. 5 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на день вчинення реєстраційних дій), у разі подання заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника. З оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовляються електронні копії шляхом сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. Подані відповідачем - нотаріусом [PERSON] копії документів з реєстраційної справи, на підставі яких вона приймала оскаржуване рішення, не підтверджують наявність у ТОВ «Кей-Колект» будь-яких прав на предмет іпотеки, оскільки відсутні належним чином оформлені документи про передачу таких прав, як за конкретним договором про надання споживчого кредиту від 11.08.2008 р., так і за договором іпотеки від 11.08.2008 р. Крім того, у наданих матеріалах справи відсутня копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржнику, а з копій поданих документів вбачається, що копія Договору відступлення прав вимоги подана не в повному обсязі, оскільки перша сторінка копії закінчується п. 1.1 договору, а друга сторінка вже починається п. 3.10. Як вказує ст. 36 Закону України «Про іпотеку», позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому п. 5.2 договору іпотеки № 91931 від 11.08.2008 р. передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: - передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку»; - отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку». Матеріали реєстраційної справи, подані Відповідачем, не містять жодних окремих договорів про задоволений вимог Іпотекодержателя, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» чи ТОВ «Кей-Колект» і Позивачкою. Всупереч вимогам Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідачем не перевірено факт відсутності окремих договорів про задоволення вимог Іпотекодержателя, і неправомірно прийнято рішення № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру. Таким чином суд приходить до висновку щодо задоволення позову [PERSON] що стосується визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 29236974 від 13.04.2016 р. про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно, а саме на [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача - приватного нотаріуса КМНО [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved