Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують позов тим, що відповідно до укладеного договору від 24 грудня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 29 березня 2020 року має заборгованість у розмірі 12734,61 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштові відправлення, що надсилалися за останнім відомим місцем її реєстрації, повернулися без вручення з відміткою, що адресат за зазначеною адресою відсутній. За таких обставин відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибула. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 24 грудня 2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг (копія заяви, а.с. 46). Також до позовної заяви позивачем додано довідку, підписану [PERSON] про тип наданого кредиту, умови його користуванням та погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом (а.с. 47). За умовами договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому кредитний ліміт змінювався, максимально збільшувався до 8000 грн. (а.с. 44). 10 квітня 2014 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Ленінської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] "на " [PERSON] " (а.с. 74). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с. 23-43) станом на 29 березня 2020 року має заборгованість у розмірі 12734,61 грн., яка складається з наступного: - 7772,50 грн. - заборгованість за кредитом, що включає в себе: 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7752,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1694,45 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 2185,06 грн. - нарахована пеня; а також штрафи: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 582,60 грн.- штраф (процентна складова). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, окрім нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит та штрафів з огляду на таке. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ч. 1-2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення визначаються сторонами у самому договорі). У Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена. Також у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Разом з тим, такі умови договору були відображені в довідці про умови кредитування, яку підписала відповідач (а.с. 47). Банк, заявляючи позовні вимоги про стягнення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник, тобто відповідач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також пеню та штраф (фіксована частина), штраф (процентова складова). Щодо вимог позивача про стягнення штрафів та пені слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, а бо у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором- свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15. А відтак, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити, щодо стягнення пені задовольнити. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та за відсотками, нарахованими на прострочений кредит слід зазначити наступне. Пункт 1.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг визначає терміни і поняття, при цьому поняття тіло кредиту та прострочене тіло кредиту в ньому відсутні. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором (п.п. 1.1.1.72 Умов та Правил надання банківських послуг). Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих за допомогою банківської карти коштів, а також те, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів. За таких обставин заборгованість за простроченим тілом кредиту до стягнення не підлягає. Виходячи з викладеного, у суду відсутні також підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем саме на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. (п.п. 1.1.1.72 Умов та Правил надання банківських послуг). А відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 2205,06 грн. - загальна сума боргу за мінусом суми штрафу (фіксованої частини й процентної складової), простроченого тіла кредиту та відсотків, нарахованих на прострочений кредит: 12734,61 грн. - (7752,50+1694,45+500+582,60). З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 2205,06 гривень, що становить 17,32 % (2205,06/12734,61 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 364,07 гривень (2102,00/100 х 17,32%). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial