Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де вказує, що в серпні 1982 року він прибув по переселенню з Вінницької області в колгосп "Червоний Сиваш" Чаплинського району Херсонської області і вселився у виділений йому будинок [ADDRESS]. 14 серпня 1982 року позивач був прописаний за вищевказаною адресою, що підтверджується штампом у його паспорті громадянина України. До 1992 року позивач сплатив в касу колгоспу "Червоний Сиваш" вартість житла, повністю розрахувавшись до вересня 1992 року із господарством і сплативши загалом 29897 карбованців (що підтверджується відповідними квитанціями до приходних касових ордерів від 16.04.1991 та 25.09.1992 років), після чого голова вказаного колгоспу та голова Першокостянтинівської сільської ради передали йому вказаний будинок, і в колгоспі "Червоний Сиваш" позивачу була видана відповідна довідка про те, що будинок є моєю власністю. Починаючи з 1982 року і до теперішнього часу (протягом тридцяти одного року) він проживає у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Першокостянтинівської с/ради № 7 від 09.01.2014 року. Весь цей час позивач відкрито і безперервно ним володіє і поводжується як господар - використовує для проживання, робе косметичні ремонти, вирощує овочеві культури на присадибній ділянці і таке інше. Рішенням виконкому Першокостянтинівської сільської ради від 22 грудня 1993 року № 31 та на підставі рішення сесії Першокостянтинівської сільської ради від 27 квітня 2010 року № 333 йому була безоплатно передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,2500 га для обслуговування вищевказаного будинку і 08 червня 2010 року він отримав відповідний державний акт. Після виготовлення та отримання в грудні 2013 року в Каховському БТІ технічного паспорта на житловий будинок позивач мав намір отримати правовстановлюючий документ на житло та зареєструвати своє право власності на будинок у встановленому законодавством порядку, але вирішити це питання не зміг через відсутність акта про передачу будинку, а також деяких інших документів. Вказані обставини та відсутність правовстановлюючого документа на житло порушують його інтереси, так як не дають йому можливості в будь-який час продати чи подарувати будинок, чи в інший спосіб повною мірою розпоряджатися ним. Крім того, зазначені обставин в подальшому зумовлять неможливість для його дітей вирішення питань спадкового характеру. Позивачу було рекомендовано визнати право власності на будинок за ним в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх інтересів та вирішенням питання в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно ч. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України (який набрав чинності з 1 січня 2004 року), правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що позивач добросовісно заволодів житлом після передачі його йому у 1982 році та те, що він повністю розрахувався із господарством, сплативши до 1992 року вартість будинку, враховуючи те, що позивач відкрито і безперервно володіє житлом більше десяти років і продовжую це робити до теперішнього часу, вважає можливим визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно, розташоване на території відповідача по справі. Відповідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Представник відповідача в судове засідання не з»явився але не заперечує проти заявлених вимог. Матеріалами справи встановлено, що позивач добросовісно заволодів житлом після передачі його йому у 1982 році та те, що він повністю розрахувався із господарством, сплативши до 1992 року вартість будинку, враховуючи те, що позивач відкрито і безперервно володіє житлом більше десяти років і продовжую це робити до теперішнього часу, вважає можливим визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно, розташоване на території відповідача по справі.

Outcome: approved