Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2015 року відповідача зобов"язано сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно. Посилаючись на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів у повній мірі не задовольняє в цілому потреби сім"ї, у якій проживає та виховується син, який крім того продовжує навчання у Миколаївському професійному ліцеї, за збільшення законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить змінити спосіб та розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що він офіційно не працевлаштований, тимчасових заробітків не має, крім того ще має на утриманні трьох малолітніх дітей. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі з 18 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за актовим записом №147 від 02 листопада 2006 року, що підтверджується довідкою начальника Відділу РАЦС Снігурівського РУЮ від 02.12.2008 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 27 січня 2007 року (а.с.7, 12). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 06 квітня 2004 року Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області за актовим записом № 3 від 06 квітня 2004 року, де вказані батько - [PERSON] , та мати - [PERSON] (а.с.2). На підтвердження зміни прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] " позивачкою надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30 грудня 2016 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про реєстрацію 30 грудня 2016 року шлюбу з гр. [PERSON] (а.с.32). Дитина проживає разом з позивачкою за адресою по [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом депутата Снігурівської міської ради Шиян Г.М. від 21 січня 2020 року (а.с.31). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та довідки №164 від 13 грудня 2019 року Кобзарцівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області про склад сім`ї позивачки, [PERSON] разом з сином зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.3, 6). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., щомісяця, починаючи з 07 вересня 2015 року, і до повноліття дитини (а.с.4). На час ухвалення рішення судом було враховано, що відповідач працює та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати в середньому 1500 грн., має на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з вимог статтей 180,182,184 СК України та позиції позивача. На час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на одну дитину становив не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідало для дітей віком від 6 до 18 років за 2015 рік - 1286 гривень грн., тобто не менше ніж 385,80грн. на одну дитину. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989р.та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XIIвід 27 лютого 1991 р., суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів Згідно положень ст.182 СК України, що зазнала змін з 14.08.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Викладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Судом встановлено, що дитина сторін навчається в Миколаївському професійному ліцеї будівництва та сфери послуг з 02.09.2019 р. по теперішній час, запланований термін навчання 30.06.2022 р., форма навчання денна, згідно довідки №495 від 13 грудня 2019 року (а.с.5). Позивачка посилається те, що у зв"язку з навчанням сина, збільшилися потреби на його утримання, а визначений раніше судом розмір аліментів у сумі 250 грн. не забезпечує потреб дитини в повній мірі. При цьому, відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.54-56). При цьому, судом вже було враховано при визначенні розміру аліментів при їх присудженні наявність у відповідача на утриманні двох старших дітей. Судом перевірено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 205431784, станом на 26 березня 2020 року, відповідач з 30 листопада 2017 року набув у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яку передав в оренду. Тобто, відповідач хоча й офіційно непрацевлаштований та не має тимчасових заробітків, отримує стабільний дохід у розмірі орендної плати, про що суду не повідомив. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зміну розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, враховуючи, що потреби дитини збільшилися, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку ( доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки на утриманні відповідача, крім двох старших неповнолітній дітей, перебуває ще одна малолітня дитина. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за присудження меншого розміру аліментів, аніж просила позивач. Суд не приймає доводів відповідача про неможливість сплати ним аліментів у присудженому розмірі, оскільки такі нічим не підтверджені, а судом у порядку ч.7 ст.81 ЦПК України з"ясовано, що відповідач має нерухоме майно та стабільний дохід. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial