Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року в розмірі 11438 грн 05 коп. На обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що між ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" та [PERSON] 04 квітня 2021 року укладено кредитний договір № ЛЛ-01141971 на суму 3500,00 грн з оплатою процентів за користування кредитом. Зазначений кредитний договір про надання фінансового кредиту укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства www.vashagotivochka.ua. Кредитний договір № ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року укладено на умовах строковості, зворотності, оплатності. Після укладення договору відповідачка отримала вказані грошові кошти шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок, зазначений нею в заявці, що у відповідності до вимог ст. 1046 ЦК України підтверджує факт укладення договору. ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" повністю виконало взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ "ПУМБ" про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] за вказаним вище договором в сумі 3500,00 грн. Однак відповідачка, яка зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у визначені договором строки заборгованість не погасила, не сплачує нараховані проценти, внаслідок чого станом на 23 липня 2021 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 11438 грн 05 коп., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 3500 грн; заборгованість по процентам - 7896 грн, з яких 896 грн нараховано відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, 7000 грн нараховано відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору від 04 квітня 2021 року № ЛЛ-01141971; три проценти річних від простроченої суми - 42 грн 05 коп. На направлену з метою досудового врегулювання спору письмову вимогу про сплату боргу відповідачка не відреагувала. Посилаючись на зазначені обставини, представник ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у заявленому розмірі та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка не визнає позов з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що твердження позивача про те, що між товариством та нею було укладено кредитний договір, не відповідає дійсності. Так, з огляду на положення ст. 1055 ЦК України, договір № ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року є нікчемним, оскільки не є договором, укладеним у письмовій формі, так як не містить ні її власноручного підпису, ні електронного в розумінні Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг". Зауважує, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. [PERSON] також вказує, що оскільки між нею та позивачем не укладено жодного договору, то, відповідно, жодної заборгованості не існує. Зокрема, це стосується платежів по відсоткам. Щодо 3500 грн, то вказана сума була отримана нею від товариства шляхом зарахування коштів на банківський рахунок, однак за відсутності договору з приводу зазначеної суми строк виконання зобов`язання щодо повернення цих грошових коштів визначається відповідно до чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 530 ЦК України. Оскільки жодної вимоги про повернення грошових коштів в сумі 3500 грн позивач їй не пред`являв, то строк виконання вказаного зобов`язання не настав. Вимога, на яку посилається позивач, є, на думку відповідачки, неналежним доказом, оскільки така підписана особою без належних повноважень, до того ж відсутні докази на підтвердження факту надіслання вказаної вимоги їй. З огляду на викладене, не порушувала прав та інтересів товариства. Також звертає увагу, що копії документів, додані позивачем до позовної заяви, не мають юридичної сили, оскільки не засвідчені належним чином. За таких обставин просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 89 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 04 квітня 2021 року між ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" та [PERSON] укладено кредитний договір №ЛЛ-01141971 на суму 3500 грн. Договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства www.vashagotivochka.ua. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідачка надала всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставила відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Факт реєстрації, використання інформаційно-телекомунікаційної системи, отримання коштів на власний картковий рахунок відповідачка не заперечує. Кредитний договір нею підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 96zwL22q. Укладений договір містить істотні умови щодо предмету та строку його дії, прав та обов`язків сторін, порядку повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, застереження позичальника щодо дійсності умов, відповідальності сторін та порядок вирішення спорів. Зокрема, згідно з п. 1.1. кредитного договору №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року, кредитодавець передає позичальнику грошові кошти в сумі 3500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього кредитного договору. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Кредитний договір набуває чинності у день надання кредиту (безготівкового перерахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок, вказаний позичальником або надання готівкових коштів позичальникові). Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно (п. 1.3. кредитного договору). Згідно з п. 1.4.-1.4.2. кредитного договору №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року, проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом: у розмірі 1,6% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 2,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного за днем закінчення строку, передбаченого пунктом 1.4.1. договору, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", то примірник кредитного договору був наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті товариства. Додатком №1 до вказаного договору є детальний розпис сукупності вартості кредиту (а.с. 16-21, 22). На підтвердження заявлених вимог представником позивача до позовної заяви також додані правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" (при укладанні договорів в електронній формі) (а.с. 7 - 14), роздрукована позивачем заповнена відповідачкою анкета позичальника (повна), що містить в собі анкетні дані позичальниці, номер її мобільного телефону, номер банківської картки, на яку потрібно перерахувати взяті в позику кошти, бажану суму позики, тощо (а.с. 15). Встановлено, що ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" повністю виконало взяті на себе за вказаним вище кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ "ПУМБ" про те, що 04 квітня 2021 року успішно проведено видачу займу з ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" на карту [PERSON] за договором №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року. Разом з тим, відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед позивачем. 23 червня 2021 року за вих. №ЛЛ-1915 [PERSON] направлено письмову вимогу щодо добровільної сплати суми боргу за договором №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року (а.с. 25). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, заборгованість відповідачки перед ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" станом на 23 липня 2021 року за кредитним договором №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року склала 11 438 грн 05 коп., з яких: заборгованість по сумі кредиту - 3500 грн; заборгованість по процентам - 7896 грн, з яких 896 грн нараховано відповідно до п.1.4.1. кредитного договору, 7000 грн нараховано відповідно до п. 1.4.2. Кредитного договору від 04 квітня 2021 року № ЛЛ-01141971; три проценти річних від простроченої суми - 42 грн 05 коп (а.с. 28). Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому суд відхиляє доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що кредитний договір №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року не є договором, укладеним у письмовій формі, оскільки не містить її власноручного чи електронного підпису, та твердження про нікчемність такого. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). У ст. 3 Закону зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). З огляду на положення вище вказаного законодавства електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора, що й мало місце під час укладення договору №ЛЛ-01141971 від 04 квітня 2021 року, який позичальницею [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором 96zwL22q (а.с. 21). Зазначена обставина відповідачкою не оспорюється. Беручи до уваги викладене, зважаючи на обгрунтованість позовних вимог, судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід також покласти на відповідачку. На підставі наведеного, ст. 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, Закону України "Про електронну комерцію"

Outcome: approved