Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

29.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.02.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля «Ауді А6», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаної події автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля, виданою на місці ДТП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7707104, була застрахована у ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", 19.02.2015 року позивачем було подано заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, а також ряд інших документів необхідних для отримання страхового відшкодування. 20.04.2015 року позивачем до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" подано заяву про виплату страхового відшкодування. На замовлення ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", автомобіль позивача «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], було надано для незалежної експертизи наслідків ДТП, яку проведено ФОП «[PERSON].», за результатами якої складений звіт № 3724. Згідно вказаного звіту розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складає 34 388, 04 грн. Згідно листа-повідомлення від 12.06.2015 року, відповідачем ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" прийнято рішення про виплату позивачу вартості відновлювального ремонту в сумі 28 609,85 грн., а також роз'яснено, що розмір франшизи має бути відшкодовано [PERSON] Незважаючи на вказане, а також на неодноразові телефонні запити позивача до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", станом на дату розгляду справи страхова виплата здійснена не була. З огляду на таке, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія"суму страхового відшкодування в розмірі 28 609,85 грн., пеню в розмірі 7 396,64 грн., інфляційні втрати в розмірі 824,18 грн., три відсотки річних в розмірі 456,01 грн., що разом складає 37 286, 68 грн., стягнути з відповідача [PERSON] франшизу у розмірі 1000, 00 грн., стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги позивача в частині виплати страхового відшкодування в розмірі 28 609, 85 грн. та пені в сумі 7 396, 64 грн. визнав. Що стосується, вимог про стягнення трьох відсотків річних просив відмовити, посилаючись їх безпідставність, оскільки дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із відшкодуванням збитків та шкоди. Також просив врахувати положення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що стався за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] (а.с. 10). Як вбачається з довідки Управління державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києва, 12.02.2015 року в м. Києві по вул. Вільямса- Леніна відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 11). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП іншого учасника пригоди - водія [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечувалося сторонами, цивільно-правова відповідальність [PERSON]на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія"згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7707104. 20.04.2015 року [PERSON] подав до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія"заяву про страхове відшкодування. Як вбачається з повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 18.02.2015 року, ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" від 11.06.2015 року за Вих. № 5100, останнє здійснило розрахунок страхової виплати та визначило її в розмірі 28 609, 85 грн.. Також в листі зазначено, що франшиза по полісу АІ/7707104 становить 1 000, 00 грн. Водночас, станом на дату подання позовної заяви до суду, страхова виплата проведена не була, що є порушенням прав позивача, як особи, яка має право на отримання відшкодування. З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачем ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" визнано позовні вимоги в частині виплати страхового відшкодування в розмірі 28 609, 85 грн. та пені в сумі 7 396, 64 грн., а отже вказані обставини на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також враховуючи, що судом встановлено наявність підстав для стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування, суд приходить до висновку, про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] франшизи в розмірі 1000 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" інфляційних втрат в розмірі 824,18 грн., а також трьох відсотки річних в розмірі 456,01 грн. Відповідно до ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, частина друга ст. 625 ЦК України). За таких обставин, враховуючи, що відповідачем ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" не надано доказів того, що згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між відповідачам погоджено інший розмір процентів, ніж встановлено чинним законодавством, а також не надано заперечень проти проведеного позивачем розрахунку розміру інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та з ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 824,18 грн. та три відсотки річних в розмірі 456,01 грн. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 509, 536, 625, 979 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 61, 88, 213, 215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 6, 12, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року,суд, -

Outcome: approved