Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору б/н від 11.01.2006 банк надав [PERSON] (далі - відповідач) кредит у розмірі 3400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 14.11.2018 має заборгованість у розмірі 10850,27 грн, яка складається з такого: 1982,99 грн - заборгованість за кредитом, 7867,28 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта призначити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.05.2019 витребувано у позивача читабельну копію кредитного договору №KRH0SE00150811 від 11.01.2006, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] . Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.01.2006 ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] уклали кредитний договір №KRH0SE00150811, відповідно до умов якого ЗАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у КФ КБ «Фінанси та кредит» рахунок СПД [PERSON] на строк по 10.01.2007 включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 1356,00 грн зі сплатою 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (30% річних), комісії в сумі 1,3% наданого кредиту щомісяця. Відповідно до змісту позовної заяви позивач вказує, що між сторонами було укладено кредитний договір б/н від 11.01.2006, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Доказів того, що між сторонами був укладений кредитний б/н від 11.01.2006, та досягнення ними згоди щодо всіх умов кредитного договору, за умовами якого позивачем був наданий відповідачу кредит у розмірі 3400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позивачем суду надано не було. Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обставину укладання кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» із відповідачем, саме на тих умовах які заявлені позивачем. Окрім цього, згідно до наданого Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», у підтвердження заявлених позовних вимог, розрахунку заборгованості відповідача за договором б/н від 11.01.2006 станом на 14.11.2018 року, вбачається, що заборгованість становить суму 10850,27 грн, де 1982,99 грн - заборгованість за кредитом, 7867,28 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1000,00 грн - заборгованість за пенею та комісією. Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Згідно п.17.1 ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами НБУ. Постановою Національного банку № 22 від 21 січня 2004 року встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», під час розгляду даної справи в суді, не надало суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів відповідачеві, та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу згідно кредитного договору б/н від 11.01.2006, та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти. Враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. Також, суд вважає за необхідне покласти на позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed