Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 24323 гривні 27 копійок як додаткові витрати, понесені позивачем на лікування та розвиток здібностей дитини [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на день подання позовної заяви розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами - припинено, аліменти стягуються на підставі судового рішення. Позивач зазначила, що дитина часто хворіє, перебуває на лікуванні як стаціонарно, так і амбулаторно, страждає на відповідне захворювання. Позивач витрачає значну суму коштів на придбання ліків, харчування в умовах стаціонара і транспортні витрати. Позивач вказала, що лише за 2018, 2019 роки, а також початку 2020 року вона витратила на придбання ліків грошові кошти в сумі 20924 гривні 23 копійок, а на харчування - 288 гривень 16 копійок. Позивач зазначила, що відповідач не приймає участі у відшкодуванні додаткових витратах на лікування дитини. Крім того, позивач вказала, що дитина відвідує заняття з бальних танців, на які позивач витрачає кошти на придбання одягу. Позивач зазначила, що вона придбала для дитини одяг на суму 3110 гривень 88 копійок, тому, всього додаткові витрати склали 24323 гривні 27 копійок. Позивач зазначила, що має тяжке матеріальне становище, а відповідач має змогу працювати в Польщі й отримувати значний заробіток. 12 лютого 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 40). 18 червня 2020 року представник відповідача надіслав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позов (а.с. 47-48). Відзив мотивовано тим, що відповідач до цього часу з теперішньою дружиною і неповнолітньою дитиною проживали в Полтавській області, не змогли знайти роботи, а тому вимушені були поїхати до Польщі на роботу, залишивши дитину на батьків дружини. У зв`язку з карантином дружина залишилася без роботи, заробітки відповідача зменшилися. Представник зазначив, що мати відповідача [PERSON] , 1955 року народження, є пенсіонеркою і отримує мінімальну пенсію. Батько відповідача [PERSON] , 1950 року народження, також є пенсіонером і отримує невелику пенсію. Відповідач зазначив, що батьки часто хворіють, тому він вимушений допомагати їм матеріально. Відповідач вказав, що він як фізична особа-підприємець не зареєстрований і не отримує жодних видів допомоги. Відповідач відзначив, що він належним чином сплачує аліменти, які встановлені рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2018 року, по можливості сплачує більше. Відповідач вважає, щодо витрат на розвиток здібностей дитини, то таке рішення потрібно було узгодити з відповідачем як батьком дитини. Відповідач зазначив, що він неодноразово допомагав матеріально, надавав значні кошти позивачеві особисто. Відповідач вважає, що позивач повинна обгрунтувати додаткові витрати беззаперечними доказами на їх підтвердження. Відповідач заявив, що намагається підтримувати доньку матеріально. 24 липня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с. 58). Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] записаний батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями, які викладені в свідоцтві про народження дитини (а.с. 8). Після розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачем, що не оспорюють сторони. За рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 392/1410/15 відповідач [PERSON] на малолітню доньку сплачує аліменти, що підтверджується даними, які викладені у довідці державного виконавця (а.с. 52). Малолітня [PERSON] навчається у зразковій хореографічній студії "Тріумф" Дитячо-юнацького центру "Вись" Маловисківської ОТГ з вересня 2018 року по теперішній час (а.с. 64). У період з 2018 року до дня звернення до суду позивач [PERSON] понесла додаткові витрати на дитину, які пов`язані з розвитком здібностей дитини, а також її лікуванням на загальну суму 24323 гривні 27 копійок, що підтверджується належними медичними та платіжними документами (а.с. 9-34). У зазначений період позивач [PERSON] отримала від відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 гривень, що визнала позивач у судовому засіданні. Позивач [PERSON] працює, отримує за місцем роботи мінімальну заробітну плату, що підтверджується її поясненнями у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] створив нову сім`ю, утримує неповнолітню дитину, проживає в Полтавській області, періодично працює за кордоном, надає матеріальну допомогу пристарілим батькам. Наведені факти вказують на такі права і обов`язки сторін. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина 2 статті 185 СК України). Системний аналіз положень наведених законів дає підстави для висновку про те, що наявність інших утриманців у того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів - не звільняє батьків від участі у додаткових витратах на дитину. Визначаючи розмір участі батьків у додаткових витратах на дитину суд враховує такі обставини. Позивач [PERSON] вже сплатила наперед додаткові витрати на дитину в сумі 24323 гривні 27 копійок, що підтверджується платіжними документами. У порядку, визначеному статтею 181 СК України сторони не дійшли згоди щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину. У розпорядженні суду відсутні докази про те, що відповідач має можливість самостійно нести додаткові витрати на дитину. Тому, з відповідача у судовому порядку слід стягнути на користь позивача половину суми додаткових витрат на дитину, понесених позивачем. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Outcome: partial