Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом і просять визнати за ними право власності на самочинно збудовану прибудову літера "А3-1" площею 8,20 кв.м. по [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовують тим, що на праві спільної часткової власності їм належить кв.. [ADDRESS] . Протягом 2010 р. було здійснено прибудову літера "А3-1" площею 8,20 кв.м. без отримання відповідного дозволу. При зверненні до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській обл. щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованої прибудови "А3-1" площею 8,20 кв.м. отримали відмову, що і змусило звернутись з позовом до суду. [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник Конотопської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській обл. в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, задоволенню позовних вимог не заперечують. Згідно ст. 263 ч. 1 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Встановлено судом, що [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить кв. [ADDRESS] (а.с.3-12), до якої самочинно збудовано прибудову літера "А3-1" площею 8,20 (а.с. 13-18). Звернувшись із заявою до третьої особи про прийняття в експлуатацію спірного об"єкту, позивачи отримали відмову (а.с. 19). Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. А згідно ч. 5 ст. 376 цього Кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створенно у зв"язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Факт того, що спірна прибудова є самочинним будівництвом, тобто побудована без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, є встановленим, про що зазначають і самі позивачі у своїй заяві. Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинного збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз"ясненнь, наданих у п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування". Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. З технічного паспорту на кв.. [ADDRESS] , що житловий будинок А-1 є основною річчю, в той час як самочинно збудована прибудова "А3-1" площею 8,20 є приналежністю до нього (а.с. 13-18). Позивачі просять визнати право власності на прибудову згідно ст. 376 ЦК України, правила якої у даному випадку не можуть бути застосовані, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed