Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз", [PERSON], в якому просить стягнути з приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" в рахунок страхового відшкодування 49000 та 850 грн. сплачені за проведення дослідження, з [PERSON] 38558 грн. 15 коп. для відшкодування майнової шкоди, 5000 грн. відшкодування моральної шкоди, 435 грн. 58 коп. судового збору. Позовна заява мотивована тим, що 24 листопада 2014 року, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Дніпровській в м.Павлограді допустив зіткнення за автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого вказаним транспортним засобам була завдані механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 року відповідача, [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КПАП України. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав технічні ушкодження. 11 червня 2014 року між відповідачами було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АТ/2715821 від 11.06.2014 року), згідно якого відповідач, приватне акціонерне товариство "Європейський Страховий Союз" повинно відшкодувати шкоду третім особам заподіяну внаслідок ДТП, завдану за участю забезпеченого транспортного засобу. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, просили її задовольнити на підставі доводів позовної заяви та письмових доказів по справі. Відповідач, [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, просили врахувати заперечення. Згідно заперечень проти позову [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього суми майнової шкоди в розмірі 37818,14 грн., розмір шкоди, яка визначена згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 19 лютого 2015 року за вирахуванням вартості акумуляторної батареї, оскільки вважав, що позивачем не доведено пошкодження акумуляторної батареї внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24 листопада 2014 року. Також [PERSON] та його представник в судовому засіданні не визнали вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., вказали, що завдання такої шкоди позивачу е доведено належними та допустимими доказами. Представник відповідача, приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз", в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, надіслав часткові заперечення в яких позов визнає частково, не заперечує проти стягнення страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 49000 грн., враховуючи франшизу в розмірі 1000 грн., за умови дослідження в судовому засіданні оригіналу висновку автотоварознавчого дослідження від 19 лютого 2015 року. Третя особа, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 листопада 2014 року о 11 годин 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2101 з державним номерним знаком АЕ 8513 АС, по вул. Дніпровська вул. Котовського в м. Павлоград Дніпропетровської області, при виникненні небезпеки для руху, як водій обєктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди і здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Lacetti NF 196» з державним номерним знаком АЕ 2389 ЕА під керуванням водія [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с.6). Постановою Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.02.2015 року кримінальне провадження № 12014040370003556 від 24.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, закрито у звязку з відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, оскільки в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] не вбачається невідповідності вимогам п.1.5 Правил дорожнього руху (а.с.5). Власником транспортного засобу «Chevrolet Lacetti NF 196» з державним номерним знаком АЕ 2389 ЕА є позивач, [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 275766 (а.с.8) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА №831592 власником ВАЗ 2101 з державним номерним знаком АЕ 8513 АС є третя особа, [PERSON] (а.с.9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Chevrolet Lacetti NF 196» з державним номерним знаком АЕ 2389 ЕА отримав механічні ушкодження згідно висновку №255/15 автотоварознавчого дослідження від 19.02.2015 року, вартість матеріальної шкоди складає 87558 грн. 15 коп. (а.с.11-28). У відповідності до поліса №АТ/2715821 від 11.06.2014 року, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, страхувальником є [PERSON], страховик - ПрАТ "Європейський Страховий Союз", застраховано автомобіль ВАЗ 2101 з державним номерним знаком АЕ 8513 АС, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи 1000грн. (а.с.7). Відповідач, страховик за вказаним вище полісом, ПрАТ "Європейський Страховий Союз", визнав позов частково в межах ліміту відповідності в розмірі 49000 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.3 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п.22.1 ст. 22 вищевказаного Закону У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], який управляв на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем на підставі водійського посвідчення та технічного паспорту на транспортний засіб, тобто володів автомобілем, джерелом підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі, застрахована у ПрАТ "Європейський Страховий Союз", а завдання шкоди позивачу доведено матеріалами справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, ПрАТ "Європейський Страховий Союз", на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. в межах ліміту відповідальності страховика. Відповідно до норм ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіган\-ням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небез\-пеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшко\-довується особою, яка на відповідній правовій підставі (пра\-во власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підви\-щену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підви\-щеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким джерелом визнається діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (будь-яких), механізмів, обладнання. Особою, відповідальною за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка володіє таким джерелом на відповідній правовій підставі. Правовою підста\-вою володіння, яке є критерієм визначення особи, відпові\-дальної за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпе\-ки, може бути будь-яка правова підстава, що передбачена чи допускається актами цивільного законодавства. Як вбачається з розяснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п.6 постанови Пленуму від 01.03.2013 року №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Враховуючи, що відповідач, [PERSON], керував на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем на підставі водійського посвідчення та технічного паспорту на транспортний засіб, тобто володів автомобілем, джерелом підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі, а завдання шкоди позивачу доведено матеріалами справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 38558 грн. 15 коп. (87558 грн. 15 коп. 49000 грн.). Доводи відповідача, [PERSON] та його представника щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням акумуляторної батареї в автомобілі позивача, [PERSON], спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки у разі несправності акумуляторної батареї до зіткнення транспортних засобів, автомобіль позивача з технічної точки зору не зміг би розпочати рух, а на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача перебував у робочому стані. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного. Згідно зі змістом п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Згідно роз'яснень, наданих Верховним Судом України в п. 9 постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, що розяснено судом позивачу, представнику позивача в судовому засіданні. Враховуючи, що позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння моральних і фізичних страждань, не доведено істотних вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз", судовий збір на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 490 грн., оскільки такий збір підлягав сплаті позивачем при поданні позову до суду. При цьому суд не враховує посилання позивача на його звільнення від оплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини, які виникли між позивачем та страховою компанією не врегульовані вказаним Законом України. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON], судовий збір на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 385,58 грн., оскільки позивачем при поданні позову до суду судовий збір було сплачено. Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки ним при поданні позову до суду не було сплачено судовий збір за подання до суду позовної вимоги немайнового характеру (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), доказів звільнення позивача від оплати судового збору матеріали справи не містять, позивачем такі обставини суду не вказані.

Outcome: partial