Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення з відповідача на користь позивача: в якості відшкодування матеріальних збитків 64945,73 грн.; моральної шкоди в розмірі 3990 грн.. З обгрунтування позовних вимог вбачається, що вони обгрунтовані зокрема наступними обставинами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП, обставини що якої встановлені згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року), яка відбулася 22 грудня 2015 року о 18 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Амурська, 34 та сталася з вини [PERSON] - водія автомобіля з номерним знаком [NUMBER], який належав відповідачу, отримав механічні пошкодження автомобіль марки «БМВ» з номерним знаком [NUMBER], який належить позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, яким керувала остання. При цьому, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаного пошкодження автомобіля марки «БМВ» з номерним знаком [NUMBER] становить суму 96445,73 грн. При цьому, Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" за полісом №АІ/4290335 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля з номерним знаком [NUMBER], при цьому, позивачу було виплачено відповідне страхове відшкодування лише в сумі 31500 грн., а відповідачем будь-які суми у відшкодування не були виплачені позивачу. Крім того, відповідач зазнав моральної шкоди, оскільки вона нервувала, пережила стрес, був змінений звичайний хід її життя, тощо, у відшкодування якої просить стягнути 3990 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обгрунтування, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Враховуючи викладене, вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважав за належне розглянути справу по суті позовних вимог, враховуючи, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, проаналізувавши наведені дані, наявні письмові заперечення, всі інші матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП, обставини що якої встановлені згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року а.с.5), яка відбулася 22 грудня 2015 року о 18 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Амурська, 34 та сталася з вини [PERSON] - водія автомобіля з номерним знаком [NUMBER], який належав відповідачу, отримав механічні пошкодження автомобіль марки «БМВ» з номерним знаком [NUMBER], який належить позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с.6, 7), яким керувала остання. При цьому, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаного пошкодження автомобіля марки «БМВ» з номерним знаком [NUMBER] становить суму 46410,46 грн., який встановлено згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №8906/18-54 (а.с.148-158), при цьому, лише при виконанні цього дослідження судові експерти [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України (з підтвердженням відповідної кваліфікації), а отже висновкам саме цього дослідження суд надає перевагу. При цьому, Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" за полісом №АІ/4290335 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля з номерним знаком [NUMBER], при цьому, позивачу було виплачено відповідне страхове відшкодування лише в сумі 31500 грн. (що сторонами не заперечується), а відповідачем будь-які суми у відшкодування не були виплачені позивачу. Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Так, відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Закону, в тому числі, у встановлений строк. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату. З положень п.3 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» від 28.09.1996р., вбачається, що об'єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну фізичних та юридичних осіб. Відшкодуванню страховиком підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою. Відповідно до положень пунктів 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2.Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Проте, відповідно до положень ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме належить стягнути наступні кошти. Стягнути на користь [PERSON], РНОКПП [NUMBER], адреса - [ADDRESS] з [PERSON], РНОКПП [NUMBER], адреса - [ADDRESS], у відшкодування матеріальних збитків 14910 грн. 46 коп. При цьому, заперечення відповідача щодо вищевказаних висновків суду є безпідставними. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити, як у неконкретних та недоведених, в тому числі суду не надано доказів заподіяння позивачу моральної шкоди. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі також належить розподілити таким чином. Судові витрати у виді судового збору в сумі 149 грн. 10 коп. стягнути на користь [PERSON], РНОКПП [NUMBER], адреса - [ADDRESS] з [PERSON], РНОКПП [NUMBER], адреса - [ADDRESS]. Решту судових витрат у виді судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial