Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2000 році він познайомився з відповідачкою у той час, коли її чоловіком був [PERSON] Однак, на той час вони зустрічалися, мали теплі стосунки, які носили також інтимний характер. Приблизно з початку 2005 року вони перестали зустрічатися. 26.07.2005 року шлюб між відповідачкою та [PERSON] був розірваний. [INFO] року від стосунків сторін народився син [PERSON], батьком якого був записаний [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. 18.01.2006 року вони зареєстрували шлюб. У грудні 2015 року відповідачка повідомила позивача про те, що син [PERSON] є їх спільним сином. У зв"язку з тим, що позивач має бажання та намір узаконити своє батьківство, звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO]; виключити відомості про [PERSON], як батька дитини, з актового запису про народження дитини, а також внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], а саме: у графі "батько" вказати "[PERSON] ", прізвище дитини змінити з [PERSON] на [PERSON]", по батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] ім"я дитини залишити без змін. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2000 році позивач познайомився з відповідачкою у той час, коли її чоловіком був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Однак, на той час сторони зустрічалися, мали теплі стосунки, які носили також інтимний характер. Приблизно з початку 2005 року вони перестали зустрічатися. 26.07.2005 року шлюб між відповідачкою та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [INFO] року у відповідачки народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьком дитини був записаний [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 18.01.2006 року сторони офіційно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У грудні 2015 року відповідачка повідомила позивача про те, що син [PERSON] є їх спільним сином, у зв"язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом, маючи намір та бажання узаконити своє батьківство. Згідно із ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 2 ст. 130 Сімейного кодексу України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу. Частиною 3 статті 128 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред"явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім"я та батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За змістом ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що позивач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], був доведений належними доказами, зокрема, Висновком експерта № 141 від 21.03.2016 року, відповідно до якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99, 99 %; таким чином батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] практично доведено. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" встановлено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред"явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно із ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved