Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: ССД Свалявської РДА про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги про розірвання шлюбу, укладеного 19.10.2010 року, зареєстрованого виконкомом Дусинської сільської ради, запис за № 30 позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем погіршилося, між ними втратилися повага та взаємопорозуміння, зявилися різні погляди на сімейне життя та неприязнь один до одного, що призводить до сварок та суперечок, та фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер, подальше проживання та збереження сімї неможливе, примирення позивач не бажає, а тому вважає, що шлюб між нею та відповідачем необхідно розірвати. Також, у позові позивач вказує на те, що від перебування в шлюбі мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] та посилається на те, що відповідач зобовязаний утримувати дітей як батько, має основне місце роботи (ТОВ ХАЗАРД), а тому позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до повноліття дітей, починаючи з дня подання позову. Також просить суд визначити місце проживання дітей, залишивши проживати їх з нею (матірю) за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача в її користь сплачені судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву (вх. № 3617 від 30.05.2017 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений (а.с. 20, а.с. 24). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними. В судове засідання представник третьої особи ССД Свалявської РДА [PERSON] (на підставі доручення № 558/01-17 від 16.06.2017 року) не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти заявлених вимог - не заперечує. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)) та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України\~- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", п. 10 розяснив, що: Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя». Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня жовтня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 070513, виданим виконковмом Дусинської сільської ради, запис за № 30 від 19.10.2010 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 8)). Відповідно до ст. 104 ч.2 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч.3 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», які є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, суд, зясувавши, що проживання спільним подружнім життям та збереження сімї стало неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, сімя існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд доходить висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. В частині вимоги про стягнення аліментів, судом встановлено, що у сторін у шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії I-ФМ № 247225, виданого виконкомом Дусинської сільської ради, запис за № 62 від 11.10.2012 року) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії I-ФМ № 313598, виданого виконкомом Дусинської сільської ради, запис за № 21 від 21.05.2015 року), які проживають разом з матірю [PERSON] (довідка про склад сімї, видана Дусинською сільською радою 12.05.2017 року за № 999 (а.с. 11)). Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2015 року, №2037-VIII від 17.05.2017 року) - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 183 ч.2 СК України - якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивач [PERSON] вважає достатнім стягнення аліментів у частці від доходу батька на утримання дітей і не заперечує проти цього, зважаючи, що від відповідача не надійшло ніяких заперечень щодо заявленої вимоги, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] в її користь аліментів на утримання дітей є підставними і підлягають задоволенню. Розмір аліментів на дітей слід визначити за вибором матері, разом з якими проживають діти, в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно з 12.05.2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В частині позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей, суд при розгляді справи (у відповідності до ст. 212 ч.1 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів) виходить з того, що [PERSON] (мати) дітей має постійне місце проживання, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-2445цс16 (постанова від 14 грудня 2016 року): За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з матірю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матірю. Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю, суд доходить висновку, що позовні вимоги про залишення дітей проживати з позивачем (матірю) є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат за подання позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, суд доходить висновку, що у відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - подані до суду заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Позивачем в заяві заявлено дві вимоги, за кожну з яких сплачено судовий збір. Позивачкою документально підтверджено оплату судового збору в сумі 640 грн. (квитанції №2701210176 від 12.05.2017 року з призначенням платежу судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу) та 640 грн. (квитанції № [NUMBER] від 12.05.2017 року з призначенням платежу судовий збір за подання позову про визначення місця проживання дитини), а тому в цій частині вимогу слід задовольнити. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір- як позивач за подання позову про стягнення аліментів, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави. На підставі вищенаведеного, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved