Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Представник позивача АТ "Альфа-Банк" звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», заборгованість в розмірі 314195,99 грн., крім цього просив стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 4712,94 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що 05.06.2007 року Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянка України [PERSON] (надалі за текстом - Позичальник, Відповідач) уклали Кредитний договір № 490040833 на купівлю автотранспортних засобів. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК». 26 \~ \~ \~ \~квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу, акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви), Банку з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК». Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК». Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується заявою на видачу готівки. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30.05.2019 року має прострочену заборгованість у розмірі 5412237,19 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 703957,89 грн., сума заборгованості за відсотками - 458868,15 грн., заборгованість по пені за останній календарний рік - 4249411,15грн. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками за невиконання умов договору. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] (надалі - Поручитель, Відповідач - 2) уклали Договір поруки № 490040833-П від 05.06.2007 року. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій норми чинного законодавства України наділяють Банк, як Кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 490040833 від 05-06.2007 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних. Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Також представником позивача адвокатом Павленко С.В. були надані письмові пояснення, щодо нарахування 3% річних, згідно яких представник позивача посилався на положення ст. 509, 526, 611, 625 ЦК України та зазначив, що відповідачем-1 було допущено порушення умов кредитного договору. В результаті чого, станом на 30.05.2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 490040833 від 05.06.2007 року за тілом кредиту становить 703 957,89 грн.. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи тривале порушення умов кредитного договору, АТ «Альфа-Банк» було нараховано на суму заборгованості за кредитом передбачені ст. 625 ЦК України 3 % річних та пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ, що станом на 30.05.2019 року становить 314 195, 99 гривень 99 копійок та складаються з 63 298 гривень нарахованих 3 % річних (за період 13.06.2016-12.06.2019); 250 897, 99 грн. пені за подвійною обліковою ставкою НБУ(за період 11.06.2018- 12.06.2019). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно зі статтею 625 ЦК України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З наведеного вбачається, що [PERSON] тривалий час порушує умови кредитного договору, у зв`язку з чим зобов`язання не є виконаним належним чином. Оскільки, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є додатковими та не залежать від спливу строку позовної давності щодо основної заборгованості. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат виникає з моменту прострочення та діє до моменту усунення прострочення. При подачі позову слід враховувати останні три роки, що передують зверненню до суду. Сума боргу становить 703957,00 грн. Період прострочення 11.06.2018-12.07.2018 (кількість днів прострочення 32). Розмір облікової ставки НБУ 17 %. Сума пені за період прострочення 20983,70 грн. Сума боргу 703957,00 грн. Період прострочення 13.07.2018-06.09.2018 (кількість днів прострочення 56). Розмір облікової ставки НБУ 17,5. Сума пені за період прострочення 37801,53 грн.; Сума боргу 703957,00 грн. Період прострочення 07.09.2018-24.10.2018 (кількість днів прострочення 48). Розмір облікової ставки НБУ 18%. Сума пені за період прострочення 33327,06 грн.; Сума боргу 703957,00 грн Період прострочення 25.10.2018-12.12.2018 (кількість днів прострочення 49). Розмір облікової ставки НБУ 18 %.. Сума пені за період прострочення 34021,37 грн. Сума 703957,00 грн. Період прострочення 13.12.2018-31.01.2019 (кількість днів прострочення 50). Розмір облікової ставки НБУ 18 %. Сума пені за період прострочення 34715,69 грн. Сума боргу 703957,00 грн. Період прострочення 01.02.2019-14.03.2019 (кількість днів прострочення 18). Розмір облікової ставки НБУ 18 %. Сума пені за період прострочення 29161.18 \~ \~ \~ \~грн. Сума боргу 703957,00 грн. Період прострочення 15.03.2019-25.04.2019 (кількість днів прострочення 42). Розмір облікової ставки НБУ 18%. Сума пені за період прострочення 29161.18 \~ \~ \~ \~грн. Сума боргу 703957,00 грн Період прострочення 26.04.2019-12.06.2019 (кількість днів прострочення 47). Розмір облікової ставки НБУ 17,5 %. Сума пені за період прострочення 31726,28 грн. Таким чином, загальна сума пені за договором складає 250 897.99 грн. Представник зазначив, що суд сам має право визначає розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню, такий розмір штрафних санкцій не залежить від результатів досудового, врегулювання спору та згоди сторони-кредитора на таке зниження (Постанова Верховного Суду від 19 вересня 2019р.). Закон, не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення, про що зазначають і самі суди (Постанова Верховного СУДУ від 07 листопада 2019 року. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] 3 % річних, за період з 13.06.2016-12.06.20l9 у розмірі 63298,00 грн. та пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ за період 11.06.2018 -12.06.2019 у розмірі 250 897,99 грн., а також суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Шевченко Г.С. від 06 березня 2020 року відкрито провадження в зазначеній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою судді Ульяніч І.В. від 21 травня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі належним чином повідомлені відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення у справі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.06.2007 року Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір № 490040833 на купівлю автотранспортного засобу та отримала кредит в розмірі 28409,73 доларів США, строком до 05.06.2013 року, зі сплатою 12% річних за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК». 26 \~ \~ \~ \~квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу, акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви), Банку з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» \~ \~ \~ \~З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали Договір поруки № 490040833-П від 05.06.2007 року. Пунктом 5.3. Договору поруки передбачено, що він діє до повного виконання зобов"язань боржником за основним договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст.530 ЦК України). Невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором в повному обсязі відповідачем [PERSON] сплачена не була, що підтверджується довідкою про розмір заборгованості, тому приходить до обґрунтованого висновку, що позовна вимога щодо стягнення 3% річних в сумі 63298,00 грн. є законною та підлягає задоволенню, оскільки термін дії договору закінчився, зобов"язання не були виконанні та позивач має право на стягнення згідно ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Що стосується стягнення з відповідачів втрат від інфляції у розмірі 250897,99 грн., то слід зазначити наступе. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на встановлений індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). Позивачем же дана сума, яку він зазначив як інфляційні втрати, була розраховано без урахування індексу інфляції, а з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що не грунтується на вимогах закону. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, який позивач в своїх письмових поясненнях та в позові також називає пенею, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної позовної вимоги, так як згідно укладеного договору, строк якого закінчився 05.06.2013 року, не було зазначено розміру пені. Згідно ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тому сума в розмірі 250897,99 грн., розрахована виходячі із подвійної облікової ставки НБУ (яка встановлюється на певний період часу) не підлягає стягненню із відповідача, так як не грунтується ані на вимогах закону, ані на підставі договору. Згідно ст. 553, 554 ЦК України - поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 559 ЦК України - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Судом встановлено, що строк дії договору визначений до 05.06.2013 року. В договорі поруки зазначено, що він дії до повного виконання зобов"язань боржником. Враховуючи положення ст. 559 ЦК України, а саме, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо пред"явлення позову до поручителя протягом 3 років з настання строку виконання основного зобов"язання, крім того, стягнення зазначених сум буде збільшенням обсягу відповідальності поручителя, на яку не було згоди, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 949,66 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial