Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ужгородська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на незареєстрований будинок та земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що після смерті бабусі позивачки [PERSON], яка померла 13.01.2015 року, відкрилась спадщина \~ на належне їй\~нерухоме майно, зокрема \~на житловий будинок (літера А) загальною площею 54,1 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера Г)) та спорудами (І; №1-2), що знаходиться за адресою : Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Холмець вул. Нова, буд.8 , який належав їй, однак право власності на даний житловий будинок за життя не оформила та земельну ділянку загальною площею 0,0885 га, кадастровий номер 2124887300:11:012:0008, що знаходиться за адресою : Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Холмець вул. Нова, буд.8. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла все належне їй майно та майнові права позивачу, яка являється її онучкою. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено з мотивів відсутності правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємицею майна померлої бабусі за заповітом, правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку відсутні, а оформлення та реєстрація права власності на будинок та земельну ділянку не можливі, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - [PERSON] померлої 13.01.2015 року на житловий будинок (літера А) загальною площею 54,1 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями (сарай (літера Б), вбиральня (літера Г)) та спорудами (І; №1-2), що знаходиться за адресою : Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Холмець вул. Нова, буд.8 та земельну ділянку загальною площею 0,0885 га, кадастровий номер 2124887300:11:012:0008, що знаходиться за адресою : Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Холмець вул. Нова, буд.8. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі \~та просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Надала суду пояснення аналогічні викладеним. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. /а.с.31/ Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ужгородська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~ \~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, \~\~які беруть участь у справі. Кожна сторона \~\~зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, \~що згідно рішення Ужгородського райвиконкому №136 від 22.09.1989 року будинок в с. Холмець, вул. Нова, 8, Ужгородського р-ну, в цілому належить [PERSON] /а.с.10/ Відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання [PERSON] сільскої Ради народних депутатів Ужгородського району від 29.10.1993 р. «Про передачу у приватну власність та в постійне користування земель для ведення особистого підсобного дворогосподарства» передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га. та у постійне користування площею 0,29 га в с. Холмець, вул. Нова, 8,./а.с.11/ Як вбачається з довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ужгородського району від 24.01.2014 року за №47/02-30, за домоволодінням, що розташоване за адресою с. Холмець, вул. Нова, 8, закріплена земельна ділянка загальною площею 0,09 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд./а.с.12/ Згідно рішення 37 сесії 6 скликання від 20.11.2014 року [PERSON] сільської ради Ужгородського району «Про затвердження технічної документації щодо встановлення, відновлення меж на земельну ділянку» затверджено проект землеустрою про затвердження технічної документації щодо встановлення, відновлення меж на земельну ділянку гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0885(га)., яка розташована за адресою: с.Холмець, вул.Нова,8, Ужгородського району, на території [PERSON] сільської ради в межах населеного пункту, а також надано гр. [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0885га., за рахунок земель відведених під будівництво, кадастровий номер: 2124887300:11:012:0008 розташованих в межах населеного пункту на території [PERSON] сільської ради, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд./а.с.13/ Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ФМ №180535 від 13.01.2015 року гр. [PERSON] померла 13.01.2015 року про що складено відповідний актовий запис №02 від 13.01.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ужгородського району./а.с.5/ Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №21 від 23.01.2015 року, на день смерті [PERSON], яка померла 13.01.2015 року , в с. Холмець, вул. Нова,8, Ужгородського району, ніхто не був зареєстрований /а.с.7/ Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №22 від 23.01.2015 року, в сільській раді посвідчувався заповіт від імені [PERSON] за номером нотаріальних дій №08 від 02.12.2009 року. Даний заповіт не змінено та не скасовано. /а.с.7/ За життя [PERSON], [INFO] залишила на \~імя своєї онучки [PERSON] заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №105 \~від 16.06.2012 року. /а.с. 9/ Після смерті [PERSON], яка померла 13.01.2015 року відкрилась спадщина за заповітом до складу якої в тому числі входить \~житловий будинок, що знаходиться за адресою Ужгородський р-н., с. Холмець, вул. Нова,8, та земельна ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0885(га)., яка розташована за адресою: с.Холмець, вул.Нова,8, Ужгородського району. Враховуючи, що спадщина за померлою [PERSON] відкрилася у 2015 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як встановлено судом, після смерті [PERSON] позивач спадщину відповідно до ст. ст. 1268 -1270 ЦК України прийняла , подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом, однак державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори 26 серпня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало спадкодавцю [PERSON] померлої 13.01.2015 року , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: с.Холмець, вул.Нова,8, Ужгородського району./а.с.6,8,14/ Також з матеріалів справи слідує, що вказаний житловий будинок був збудований у 1960 році, що стверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовлений 01.07.2013 року ТзОВ «Байт» на замовлення [PERSON] /а.с.19-21/ Однак на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, право власності на нього не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення , або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обовязковою, а відтак виникнення права власноті на нього не залежить від державної реєстрації. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Крім того,порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Вищевикладене зазначене у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, зважаючи на те, що житловий будинок було збудовано у 1960 році, наявний технічний паспорт на вказаний будинок складений 01.07.2013 року , земельна ділянка на який знаходиться будинок була передана у власність спадкодавця , а відтак такий житловий будинок та земельна ділянка після смерті [PERSON] входить до складу спадкового майна. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна відмова державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори від 26 серпня 2015 року за № 621 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ст.19 Закону України Про реєстрацію речових прав державна реєстрація прав може проводитися на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивачем доведені ті обставини які викладені в позові, а отже вона як спадкоємець за заповітом має право на майно померлої бабусі [PERSON] , інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині не має, приймаючи до уваги, що відповідно до діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, через відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку, іншого порядку визнати за нею право власності на спадкове майно законодавством не передбачено, суд зважаючи , зокрема, на визнання відповідачем позову, дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Ужгородський р-н , с. Холмець вул. Нова, буд.8. На підставі викладеного,

Outcome: approved