Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №41853 від 28 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості за кредитним договором №2025412997 від 16 серпня 2019 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством «ОТП Банк» на загальну суму 37 842,62 грн.; також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №41853 від 28 грудня 2020 року, за яким запропоновано стягнути з нього на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2025412997 від 16 серпня 2019 року, укладеного між ним та АТ «ОТП Банк» у розмірі 37 342,62 грн. Зазначив, що про існування виконавчого напису він довідався за місцем роботи від роботодавця - КНП «Міська поліклініка № 11» Харківської міської ради. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Крім того, виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У зв`язку з чим, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №41853, за яким запропоновано стягнути з нього на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2025412997 від 16 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» на загальну суму 37 342,62 грн.; стягнути з АТ «ОТП Банк» на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362 грн. Одночасно із поданням позовної заяви позивач звернувся із заявою про забезпечення його позову. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено шляхом зупинення виконання спірного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. 12 квітня 2021 року від відповідача АТ «ОТП Банк» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись, що при вчиненні приватним нотаріусом виконавчого напису вимоги діючого законодавства порушені не були, зазначив, що 06.10.2020 АТ «ОТП Банк» рекомендованим листом на адресу місця реєстрації [PERSON] направляв письмову вимогу від 02.102020 про усунення порушень за кредитним договором №2025412997 від 16.08.2019. Посилався, що у вказаній вимозі містилося попередження про те, що у разі невиконання вимоги, банк має право звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо погашення заборгованості за кредитним договором, також зауважував, що з моменту направлення вказаної вимоги жодних заперечень щодо розміру заборгованості від [PERSON] до АТ «ОТП Банк» не надходило. Також зазначив, що договір, укладений між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» жодним чином не суперечить вимогам, викладеним у ст. 203 ЦК України. Кредитний договір було укладено у письмовій формі та своїм підписом позивач надав свою згоду на погодження умов договору. При укладенні договору позивач мав весь необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, що підтверджено його особистим підписом. За вказаних обставин вважав виконавчий напис нотаріуса №41853 від 28.12.2020 таким, що вчинений з додержанням вимог діючого законодавства, а тому вважав, що підстави для задоволення позивних вимог позивача відсутні. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 26 листопада 2021 року позивач та його представник не з`явилися, позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності та за відсутності його представника, у поданій заяві позов підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, скористався процесуальним правом на подання відзиву, у відзив і просив розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «ОТП Банк». Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, правом на подання пояснень третьої особи не скористалися. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинений виконавчий напис, реєстровий номер №41853, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №2025412997 від 16 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та АТ «ОТП Банк», у розмірі 37 342,62 грн., яка складається з: 35 860,56 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1 482,06 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., ВП №64152283. Разом з тим, постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29 січня 2021 року звернуто стягнення на дохід боржника [PERSON] . У відповідності до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України "Про нотаріат", ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу", ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Дослідивши виконавчий напис нотаріуса, суд доходить висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, з огляду на таке. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом установлено, що 16 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір №2025412997 про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, відповідно до якого Банк надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суд вважає, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Що стосується посилань відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що 06.10.2020 АТ "ОТП Банк" рекомендованим листом на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу від 02.10.2020 про усунення порушень за кредитним договором №2025412997 від 16.08.2019, то матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення такого повідомлення на адресу [PERSON] , а додаток до відомості № 10736 від 06.10.2020 на рекомендовану письмову кореспонденцію, який відповідач додає до відзиву, не містить жодних даних на підтвердження того, що вказаним сгрупованим відправленням було відправлено, у тому числі, й повідомлення на адресу [PERSON] , а відтак, таку обставину відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362,00 гривень, з яких - 908,00 гривень, сплачених за пред`явлення позову, 454,00 гривень - за подання заяви про забезпечення позову. Також, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначених вище норм, підстав для скасування заходів забезпечення позову цим судовим рішенням суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved