Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

13.12.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій незаконними та відновлення становища, яке існувало до порушення , в якому просить суд визнати неправомірними дії АТ «Альфа-Банк» зі звернення стягнення за іпотечним договором від 30 вересня 2008 року на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 109, 7 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м., площа гаража 22,4 кв.м. в [ADDRESS] , з реєстрації 14.06.2019 р. права власності з [PERSON] на АТ «Альфа-Банк» та скасувати запис про право власності за номером 32042560 від 14.06.2019 11:21:31, державний реєстратор ЛубінськаО.М., КП «Енерго» та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47399516 від 19.06.2019 08:54:38, державний реєстратор ЛубінськаО.М., КП «Енерго», поновити право власності [PERSON] на вищезазначену квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1854264848101. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 30.09.2008 р. між нею та ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») було укладено кредитний договір №1401/0908/88-021 про видачу кредиту у сумі 35000,00 дол. США. 09.12.2019 р. нею отримано інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої їй стало відомо, 14.06.2019 р. державним реєстратором Лубінської О.М. зареєстровано право власності на належну їй квартиру за АТ «Альфа-Банк», яке звернувши стягнення на предмет іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором від 30.09.2008 р., яким забезпечувалися зобовязання боржника перед кредитором за вищевказаним кредитним договором, який визнано судовими рішеннями, що набрали законної сили, таким, що є виконаним [PERSON] , зокрема виконавчі провадження №49556248 та №49556084 закінчені 20.092016 р. повним виконанням боржниками судового рішення від 21.01.2015 р. (стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованості 203 272,03 грн. на користь ПАТ «Альфа-Банк»), безпідставно та незаконно порушив майнові права позивача. Не погоджуючись з вказаними діями банку, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 17.12.2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання Ухвалою суду від 17.12.2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Накладено обтяження у вигляді арешту на трикімнатну квартиру загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м., площа гаража 22,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Заборонено укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна. Протокольною ухвалою суду від 23 червня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 04 травня 2020 року представник ПАТ «Альфа-Банк» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі мотивуючи тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося у відповідності до ст. 36,37 ЗУ «Про іпотеку», адже договір іпотеки містить відповідне застереження про задволення вимог іпотекодержателя щодо права іпотекодержателя на відповідний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки( п.12.3 Договору). 19.01.2019 року на адресу [PERSON] та позичальника були направлені повідомлення про зверненя стягнення на предмет іпотеки шлдяхом позасудового врегулювання на підставі договру та наулювання залишку заборгованості за основним зобовязанням. Повідромлення було особисто отримано позичальником 29.01.2019 року, про що свідчить підпис на зворотньому поштовому повідомленні .Таким чином Банком було дотримано порядок звернення стягненя на предмет іпотеки та проведено реєстрацію права власності у відповідності до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив про задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не зявивися, на кожні судові засідання надавав суду неодноразові заяви про відкладення розгляду справи, проте жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки суду ні разу не надав. Відповідчака [PERSON] , в судове засідання не зявивилася, повідомлялася судом неодноразово належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Ухвалою суду постановлено розглядати справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємообов`язки сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. 30 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 1401/0908/88-021 про видачу кредиту у розмірі 35000 доларів США на строк до 29 вересня 2018 року зі сплатою 12,5% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 30.09.2008 року між ВАТ Сведбанк та [PERSON] був укладений договір поруки №1401/0908/88-021-Р-1. Згідно з умовами договору остання зобов`язалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання впозичальником [PERSON] зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Судом також встановлено, що 25.05.2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ Дельта Банк був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа Банк був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищевказаних договорів відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за кредитним договором №1401/0908/88-021 від 30.09.2008 року, на користь ПАТ Альфа-Банк.З 10 серпня 2018 року ПАТ «Альфа-Банк» змінило назву на АТ «Альфа-Банк». В забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором 30 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. за реєстровим № 4759 . Відповідно до умов вказаного договру позивачка, як майновий поручитель передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно : трикімнатну квартиру загальною площею 109,7 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м., площа гаража 22,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . За згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 153 844 долари США. Заводським районним судом міста Миколаєва у справі № 487/11884/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, 21 квітня 2015 року постановлене заочне рішення, яким позов задоволено, на користь позивача з відповідачів у солідарному порядку стягнуто 203272,03грн, з яких заборгованість за кредитом 195888,07грн, заборгованість по відсоткам 6270,07грн, пеня у сумі 85,97грн. Рішення набрало законної сили 05 травня 2015 року . Заводським районним судом міста Миколаєва у справі № 487/3006/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ДВС Заводського району м. Миколаєва, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, 19 жовтня 2017 року постановлене рішення, яким позов задоволено, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2017 року. Центральним районним судом міста Миколаєва у справі № 490/8169/17 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішенням від 08 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року рішення залишити без змін. Постановою від 15.11.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року залишено без змін. Так, згідно умов кредитного договору його сторони погодили щомісячну сплату частини кредитних коштів та відсотків за наданим кредитом на суму залишку заборгованості шляхом внесення ануїтетних платежів за кредитом, який було надано до 29 вересня 2018 року. Згідно пунктів 3.8, 3.9 вказаного вище кредитного договору сторони домовились, що якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені пунктом 3.3 договору (сплата процентів за користування кредитом), строк виконання своїх зобов`язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) настав на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. Також банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені пунктом 3.1 цього договору (повернення суми кредиту). Так, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року у справі № 487/11884/14-ц стягнуто з [PERSON] в на користь банку у солідарному порядку з позичальником заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 1401/0908/88-021 у розмірі 203 272,03 грн, з яких заборгованість за кредитом - 195 888,07 грн, заборгованість по відсоткам - 6 270,07 грн, пеня у сумі 85,97 грн. Як вбачається з вказаного рішення суду, судом встановлено, що 08 грудня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду, скориставшись правом на дострокове стягнення усієї суми кредиту (як простроченої заборгованості, так і заборгованості за кредитом, що залишилась до сплати) у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору на підставі статті 1050 ЦК України, а також заборгованості за процентами та пені. Рішенням суду заборгованість за кредитним договором стягнута достроково у повному обсязі станом на 01 жовтня 2014 року. Під час розгляду справи № 487/3006/17 , судом встановлено, що на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року видано виконавчий лист, який було пред`явлено позивачем до примусового виконання та відкрито виконавче провадження ВП № 49556248. Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20 вересня 2016 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним погашенням 12 вересня 2016 року боржником стягнутої судом заборгованості за кредитним договором в сумі 203 272,03 грн. Листом від 18 листопада 2016 р. № 88995-23.1-б/б ПАТ «Альфа-Банк» підтвердив факт перерахування 203 272,03 грн на погашення валютного кредиту згідно кредитного договору від 30 вересня 2008 року № 1401/0908/88-021. Таким чином, суди дійшли обгрнутованого висновку, що рішенням суду від 21 квітня 2015 року у справі № 487/11884/14-ц, яке набрало законної сили, з позичальника та поручителя на користь банку у солідарному порядку було стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором, у тому числі тіло кредиту у розмірі 195 888,07 грн, отже оскільки банк втратив право нараховувати проценти та штрафні санкції після звернення до суду у 2014 році. У випадку невиконання судового рішення кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. При цьому Банк, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 1401/0908/88-021, визначивши заборгованість у національній валюті України - гривні, вказавши, що саме 203 272,03 грн є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню. Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв виконання. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2019 року у справі № 487/2618/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання зобов`язання виконаним, яким позов задоволено, визнано такими, що є виконаними зобов`язання за кредитним договором №1401/0908-021, укладеним 30.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] про видачу в кредит 35000,00 дол. США, права вимоги за яким відступлені з ПАТ «Сведбанк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за договором від 25.05.2012 року та з ПАТ «Дельта Банк» до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» за договором від 15.06.2012 року. Рішення набрало законної сили 01 жовтня 2019 року . Судом встановлено, що позивачальник повністю виконав зобов`язання за кредитним договором №1401/0908/88-021 від 30.09.2008 року, не доведено Банком не повного виконання зобов`язання за кредитним договором та рішення суду від 21.04.2015 року, є усі підстави для задоволення вимог про визнання зобов`язання виконаним за кредитним договором №1401/0908/88-021 від 30.09.2008 року. Таким чином, стягнута судом заборгованість за кредитним договором повністю погашена, що беззаперечно встановлено вищевказаними судовими рішеннями, обставини, встановлені якими які в силу приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України є преюдиційними при вирішенні даного спору, а тому суд у даній справі доходить до висновку про безпідставне включення позивачем до розрахунку заборгованості станом на 11 січня 2019 року суми кредиту та процентів, а також пені за несвоєчасне повернення кредиту. Представником Банку надано до відзиву коію повідомлення, яке було направлено Банком 19 січня 2019 року , на адресу позивачки та позичальника за кедитним договором про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання задишку заборгованості за основним зобов`язанням . Цим оистом вимагали сплатти борг за кредитним договром , розмір якого на дату розрахунку станом на 11 січня 2019 року становить 23 386,14 доларів США, що за крусом НБУ дорівнює 661 129,64 грн., з яких 78658,00 доларів США за тілом кредиту, 4583,96 доларів СШа по відсотках, 11144,18 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту. Попереджено, що в разі несплати заборгованості протяголм 30 денного строку Банк має намір в порядку ст. 35-37 ЗУ «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки. Також повідомлено, що у разі зверненя стягненя на предмет іпотеку Банком буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом. Проте, матеріалами справи підтверджується, що відповідач АТ "Альфа-Банк" безпідставно визначив заборгованість за даним позовом, оскільки через виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором до звернення з даним позовом в повному обсязі та відсутність законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом після зміни кредитором строків кредитування, така заборгованість відсутня. Як слідує з листа представника АТ «Альфа-Банк» на адресу позивачки, останню повідомлено, що за іпотечним договором від 30 вересня 2008 року на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру з гаражем за адресою: [ADDRESS] , а саме 14 червня 2019 року було звернене стягнення і право власності зареєстроване з [PERSON] на АТ «Альфа-Банк» . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманого 09 грудня 2019 року, 14 червня 2019 року державний реєстратор Лубінська Олена Миколаївна, Комунальне підприємство "ЕНЕРГО", Миколаївська обл., на підставі документів: іпотечний договір, серія та номер: 4759, виданий 30.09.2008, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Яковлева Н.П.; кредитний договір, серія та номер: 1401/0908/88-021, виданий 30.09.2008, видавник: Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк"; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованності за основним зобов`язанням, серія та номер: 44, виданий 15.01.2019, видавник: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК"; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 1402405303013, виданий 19.01.2019, видавник: УКРПОШТА, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47399516 від 19.06.2019 08:54:38, [PERSON] , Комунальне підприємство "ЕНЕРГО", Миколаївська обл., зареєструвала право власності на належну мені квартиру за АТ «Альфа-Банк» (додаток № 6). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Матеріалами справи та вищезазначеними судовими рішеннями підтверджується, що кредитний договір № 1401/0908/88-021 від 30.09.2008 року , в забезпечення виконання якого був укладений Договрі іпотеки, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки Банком у оспорюваний позивачем спосіб 15.06.2019 року - є виконаним ще у 2016 році. Частинами 4 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За такого, су погоджується з твердженням позиваач, що іпотечний договір від 30 вересня 2008 року за реєстровим № 4759, укладений між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] - також припинив свою дію з часу виконання основного ( кредитного ) зобов`язання у 2016 році. В силу частин 1 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки визначені також ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а саме - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, необхідною підставою для задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, зокрема, наявність непогашеної у строки, визначені договором заборгованості. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. З частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» слідує, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку Проте, як підтверджується осьавинами справи, АТ «Альфа-Банк» не виконав цих вимог . Частиною 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Такі ж умови узгоджені сторонами і у пунктах 12.1 - 12.3 іпотечного договору від 30 вересня 2008 року. За такого, суд приходить до висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки АТ «Альфа-Банк» здійснив у непередбачений законом та договором спосіб, чим порушив майнові права власника житла, яке було предметом іпотеки. Частиною 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Про необхідність проведення незалежного оцінювання предмету іпотеки зазначено і у пункті 12.3.1 іпотечного договору від 30 вересня 2008 року. Відповідачами не надано позивачеві жодних доказів про проведення незалежної оцінки нерухомого майна, що було предметом іпотеки перед здійсненням реєстрації права власності за банком. Виходячи з наведеного, станом на час вчинення оскаржуваних дій у АТ «Альфа-Банк» не було жодних підстав, передбачених ст.ст.12,33 ЗУ "Про іпотеку" для звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] , яким забезпечувалися зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором від 30 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] № 1401/0908/88-021, оскільки був відсутній обовязок боржника за основним зобовязанням щодо повернення боргу іпотекодержателю ( адже визнано судовими рішеннями, що набрали законної сили, таким, що є виконаним [PERSON] ) При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо дотримання Банком умов Договору іпотеки та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв.Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 в частині порядку звернення стягнення на предмет іпотеки - оскільки при відсутності самого права іпотекодержателя на звернення такого стягнення - дотримання процедури його здійснення не має правового значення для правильного вирішення спору між сторонами. На підставі вищевкиладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в повному обсязі та їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК Україи з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в рівних частках з кожного. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.ч. 2,3 ст.137 ЦПК України). Оскільки позов визнано судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, отже розмір витрат [PERSON] належним чином підтверджений ( а саме надання правої допомоги адвокатом Репешко П.І. здійснювалося відповідно умов Договору-доручення про надання правової допомоги адвоката від 09.12.2019; розмір та сплата послуг адвоката підтверджено рахунком № 1 від 12 грудня 2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордера 12.12.2019р) та відповідає принципам розумності і справедливості, з відповідачів в рівних частках на користь позивача належить стягнути 3150 грн витрат на правничу допомогу адвоката .

Outcome: approved