Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3983/925DCLRKPT від 06 серпня 2014 року в сумі 15 983,50 грн. У позовній заяві зазначено, що між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3983/925DCLRKPT від 06 серпня 2014 року на суму 14 557,76 грн. 21 липня 2015 року між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №20150721-г, у відповідності до умов якого ПАТ "Платинум Банк" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ "Платинум Банк", а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача у сумі 15 983,50 грн., з яких: 14 232,92 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 612 грн. заборгованість за процентами та комісією, 1138,58 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов. У судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував щодо постановлення заочного рішення у справі. Відповідно до вимог, встановлених ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Відповідачка у судове засідання не прибула повторно і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку через оголошення в пресі. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №3983/925DCLRKPT від 06 серпня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] позичальник отримала кредит у розмірі 14 557,76 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 0,0001 % річних з остаточним терміном повернення кредиту 19.02.2021р року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 20.07.2015 року має заборгованість перед ПАТ «Платинум Банк» по кредиту у сумі 15 983,50 грн., яка складається з наступного: 14 232,92 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 612 грн. заборгованість за процентами та комісією, 1138,58 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 21 липня 2015 року між ПАТ "Платинум Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №20150721-Г, у відповідності до умов якого ПАТ "Платинум Банк" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ "Платинум Банк", а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка піддягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж. За ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року N 14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З [PERSON], [INFO], жительки м. Рогатин, вул. Тичини, буд. №17 Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.Симона Петлюри, буд. № 30, п/р № 26500000127001 в ПАТ "ТАСкомбанк", МФО 339500) заборгованість за кредитним договором № 3983/925DCLRKPT від 06 серпня 2014 року 14 232,92 грн. (чотирнадцять тисяч двісті тридцять дві грн. 92 коп.) - заборгованість за основною сумою боргу, 612 грн. (шістсот дванадцять грн.) - заборгованість за процентами та комісією, 1138,58 грн. ( тисяча сто тридцять вісім грн. 58 коп.)- пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved