Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], опікуном якої він є, право власності на житловий будинок з господарсько-побцтовими будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, село Дмитрівка, вулиця Партизанська, будинок №12, в порядку спадкування після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 02 лютого 2001 року; а також право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по вулиці Партизанська в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, під номером 4, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року (провадження №2-о/389/30/16) є опікуном [PERSON], [INFO]. 30 квітня 1998 року помер батько [PERSON] [PERSON], [INFO], який до смерті мешкав у будинку №12 по вулиці Партизанська в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON], мати [PERSON] (дружина останнього) - [PERSON] своїми діями, згідно зі ст.549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, прийняла його спадщину, а саме вступила у фактичне володіння та управління житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, село Дмитрівка, вулиця Партизанська, 12, та належали [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі. 02 лютого 2001 року померла мати [PERSON] [PERSON], яка до смерті мешкала у вказаному вище будинку. Звернувшись в інтересах [PERSON] в районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивачі отримав відмову, у звязку з відсутністю документів, що могли би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві, так як [PERSON], при житті не виготовив технічний паспорт на будинок №12 по вулиці Партизанська в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області і не отримав права власності на нього, а [PERSON], при житті не виготовила технічний паспорт на будинок №4 по вулиці Партизанська села Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а також після смерті чоловіка [PERSON] не оформила право власності в порядку спадкування. Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], [PERSON] їх дочка [PERSON] у позасудовому порядку позбавлена можливості оформити свої спадкові права на майно, що залишилося після спадкодавців. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник позивача у судовому засідання просив суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав заяву, з якої вбачається, що Дмитрівська сільська рада не підтримує позовні вимоги [PERSON] у звязку з тим, що на території сілської ради, в межах населеного пункту, відсутні обєкти спадкування позивача, а саме житлові будинки з господарсько побутовими будівлями за адресою; село Дмитрівка, вулиця Партизанська,12 та село Дмитрівка, вулиця Партизанська, 4. Водночас, представник відповідача просив суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року [PERSON] визнано недієздатною та встановлено опіку. Опікуном призначено [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON], помер 30 квітня 1998 року в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 8). [PERSON], померла 02 лютого 2001 року в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 10). Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 27 листопада 2012 року встановлено родинний звязок між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] доводиться рідною дочкою [PERSON] (а.с.44-45). Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 22 травня 2017 року, [PERSON], як опікуну [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини [PERSON], яка померла 02 лютого 2001 року (а.с. 47-48). У Знамянській районній державній нотаріальній конторі 20 червня 2017 року після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №171/2017. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18 липня 2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка складається з житлових будинків з господарсько побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в селі Дмитрівка по вулиці Партизанська за №4 та №12, відмовлено, у звязку з ненаданням жодного документа, який би міг підтвердити право власності спадкодавця на вказане нерухома майно. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будинки за [PERSON] не зареєстровано (а.с. 16,40). За даними Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», житлові будинки з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташовані в селі Дмитрівка по вулиці Партизанській за №4 та №12 станом на 01 січня 2013 рік і на даний час по БТІ не рахуються, технічна документація на них не виготовлялася, право власності не реєструвалося (а.с. 35,51,52). Згідно з довідками Знамянського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» реєстрація прав власності на вказані вище житлові будинки не проводилася, технічна документація не виготовлялася (а.с. 36,50). У довідках Дмитрівської сільської ради від 21 червня 2017 року №1397, 1398 зазначено, що [PERSON], [INFO], з 1986 року по день смерті - 30 квітня 1998 року був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з дружиною [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та мешкала за вказаною адресою з 1986 року по день своєї смерті - 02 лютого 2001 року, та з онуком [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені [PERSON], [PERSON] у Дмитрівській сільській раді не посвідчувався (а.с.9,11). Довідки Дмитрівської сільської ради від 20 жовтня 2016 року №2662 та від 11 жовтня 2012 року за №4056 містять такі ж відомості, що і вказані вище довідки. При цьому зазначено, що [PERSON] за адресою: вулиця Партизанська, 2 село Дмитрівка почала мешкати з 1952 року (а.с. 12,13). З довідки Дмитрівської сільської ради від 22 червня 2017 року за вих.№1404 вбачається, що [PERSON] та його дружина [PERSON] мешкали та були зареєстровані за адресою: [INFO], з 1971 року по 1985 рік включно (а.с. 15). Тобто, в усіх вказаних довідках сільської ради зазначений різний період проживання та реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: вулиця Партизанська, 12 село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Будь-яких інших доказів по справі суду не надано. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР 1963 року,спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як зазначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. В даному Інформаційному листі також вказано, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, зокрема рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; технічного паспорту на будинок; а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження того, що нерухоме майно, а саме житлові будинки, право власності на які він просить визнати за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [PERSON], належали за життя спадкодавцю. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснив позивачу його права та обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] заявлені в інтересах [PERSON] є недоведеними і задоволенню не підлягають. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду цієї справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed