Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач в березні 2015 року звернулася до суду з позовом до СК «Європейський страховий Альянс» , [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП та моральної шкоди , посилаючись на те, що 05.06.2014 року о 12 год.30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER] на трасі Київ-Іванків-Овруч в с.Нові Петрівці, вул.Леніна, 4 Вишгородського району не вибрав безпечної швидкості , не дотримався безпечної дистанції , в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Мерседес д.н. [NUMBER], який рухався попереду, власником якого є [PERSON] Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 29.07.2014 року дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] Згідно висновку від 26.06.2014 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мерседес д.н. [NUMBER] становить 33100 грн. Вказаний висновок експерта був складений на замовлення позивача та оплачені витрати на експертні послуги в розмірі 1000 грн. Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № 6923952 виданого СК «Європейський страховий альянс» цивільно-правова відповідальність водія Рено-мастер д.н. [NUMBER] на дату скоєння ДТП була застрахована. По факту ДТП була заведена страхова справа № 913/14/50/ЦВ04 від 05.06.2014 року. Однак страховою компанією страхове відшкодування позивачу не було виплачено. В ході судового розгляду позивач неодноразово збільшувала та зменшувала позовні вимоги. Ухвалою суду від 14.09.2015 року провадження в справі за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про відшкодування суми франшизи в розмірі 500 грн. та судових витрат закрито у звязку з відмовою позивача від вказаних позовних вимог. В заяві про уточнення позовних вимог в редакції від 06.10.2015 року позивач зазначає, що відповідач [PERSON] «Європейський страховий альянс» відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол та Партнери» від 26.06.2014 року матеріальні збитки, завдані власнику пошкодженням транспортного засобу становить 33097,22 грн. (з урахуванням розміру франшизи). 16.04.2015 року відповідач перерахував страхове відшкодування позивачу в сумі 27071,02 грн. без врахування суми ПДВ в розмірі 5516,20 грн. Позивач вважає, що відмова відповідача перерахувати суму ПДВ необґрунтованою, оскільки така сума є частиною грошового зобовязання. Позивач зазначає, що у звязку із несвоєчасним виконанням зобовязань відповідачем позивачу завдані збитки від знецінення належних йому грошових коштів та має сплатити на підставі ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми заборгованості, пеню з розрахунку подвійної ставки НБУ . На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ СК «Європейський страховий альянс» матеріальні збитки в розмір 5516,20 грн., витрати на експертні послуги в розмірі 1000 грн., заподіяні збитки у звязку із знеціненням грошових коштів в розмірі 11917,70 грн. та 3% річних за користування коштами в сумі 678,85 грн., пеню в розмірі 2\~699, 77 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5410,40 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить про їх задоволення з викладених в уточненій заяві від 06.10.2015 року підстав. Представник відповідача ПрАТ СК «Європейський страховий альянс» у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові заперечення в яких просить відмовити у задоволенні позову. Після приєднання до справи уточненої позовної заяви від 06.10.2015 року представник відповідача надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю подати свої письмові заперечення на уточнену позивачем заяву. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі\~ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого\~ст. 157 ЦПК України, враховуючи те, що судову повістку представником відповідача отримано 12 жовтня 2015 року та на день розгляду справи не надано до суду заперечень, в жодне із призначених судових засідань представник відповідача до суду не зявлявся, суд вважає, що дану справу слід розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних доказів у загальному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між ПрАТ СК «Європейський страховий альянс» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 6923952. 05.06.2014 року о 12 год.30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER] на трасі Київ-Іванків-Овруч в с.Нові Петрівці, вул.Леніна, 4 Вишгородського району не вибрав безпечної швидкості , не дотримався безпечної дистанції , в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Мерседес д.н. [NUMBER], який рухався попереду, власником якого є [PERSON], що призвело до його механічних пошкоджень. На час дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] мав чинний вищевказаний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль Мерседес д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили на час розгляду справи в суді. Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол та Партнери» від 26.06.2014 року матеріальні збитки, завдані власнику пошкодженням транспортного засобу становить 33097,22 грн. (з урахуванням розміру франшизи). 16.04.2015 року відповідач перерахував страхове відшкодування позивачу в сумі 27071,02 грн. без врахування суми ПДВ в розмірі 5516,20 грн. Посилання позивача на те, що розмір збитків має бути визначений в сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням усіх податків та зборів не ґрунтується на законі. Згідно зі ст. ст. 2, 4, 8, ч. 1, 16 ст. 9, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування), а також з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 29 Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Тобто, правовідносини щодо виключення ПДВ із суми страхового відшкодування, підлягаючого до виплати страхувальнику чи іншій особі (потерпілому, вигодонабувачу), як в спірний період так і на даний час регулюються податковим законодавством, а не законодавством в сфері страхування. Внесені до п. 36 ст. 36 Закону зміни, які стосуються включення до страхового відшкодування сум ПДВ вказує, що положення цього Закону приведено у відповідність з податковим законодавством і на даний час цим Законом чітко регулюються питання врахування ПДВ у складі розміру оціненої шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Позивач вимагає стягнення страхового відшкодування з врахуванням ПДВ без системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства, згідно з якими всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Лише у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ. У даному випадку позивач не подав доказів суду про проведення фактичного ремонту транспортного засобу в особи, або на підприємстві, які є платником ПДВ, не довів, чи сплачувався в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт ПДВ. Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України страховик - не може бути примушено до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування. Наведене також випливає з приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України, згідно з якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми матеріального збитку (не врахований до суму страхового відшкодування податок на додану вартість) в розмірі 5516, 20 грн. не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення пені, яку відповідач повинен сплатити позивачу за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 5\~516, 20 грн., яка становить 2\~699, 77 грн., суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги позивача є безпідставними, та не підлягають задоволенню, оскільки судом відмовлено у стягненні на користь позивача суми матеріального збитку в розмірі 5516,20 грн. Відповідно до п. 2 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про його здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05.06.2014 року, транспортним засобом, який належить на праві власності позивачу, керувала [PERSON] на підставі наданій їй довіреності. Того ж дня [PERSON] письмово повідомила Відповідача про подію, яка сталася з транспортним засобом та звернулася з заявою про виплату їй страхового відшкодування, зазначивши, що реквізити, за якими потрібно перерахувати страхову суму будуть надані нею пізніше. 11.06.2014 року [PERSON] надала Відповідачу заяву з реквізитами для перерахування страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування позивачу не пізніше 03.09.2014 року . Враховуючи те, що страховик був зобов'язаний не пізніше до 03.09.2014 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, чи відмовити у здійснення сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника, але цього страховиком зроблено не було, а фактично виплачено суму страхового відшкодування 16 квітня 2015 року, суд вважає, що страховик повинен сплатити 3% річних за період прострочення виконання зобов'язання з 04.09.2014 р по 15.04.2015 та інфляційні витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином стягненню підлягають 3 % річних за весь час прострочення виконання зобовязання. Період прострочення сплати страхового зобовязання в сумі 498,40 грн. складає з 04.09.2014 року по 15.04.2015 \~року, тобто 224 днів, 3% річних буде складати: 498,40 грн. ( 27071,02х3х224:365:100). Оскільки сума страхового зобовязання відповідачем ПрАТ СК «Європейський страховий альянс» своєчасно не виплачена, вона підлягає індексації. З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити позивачці \~суму інфляційного збільшення \~з наступного розрахунку: \~ - щодо \~суми 27071,02 грн. сукупний індекс інфляції \~за період з 04.09.2014 по 15.04.2015 року становить 1,330 %, що дорівнює 8933,44 (27071,02х1.330-27071,02). Як вбачається з висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол та Партнери» від 26.06.2014 року , даний висновок був складений на підставі Договору про проведення оціночних робіт від 26.06.2014 року з [PERSON] На підставі вказаного договору позивачем [PERSON] сплачено за проведення оціночних робіт 1000 грн., що підтверджується квитанцією від 08.08.2014 року (а.с.10), на підставі вказаного висновку відповідачем розраховано та сплачено позивачу суму страхового відшкодування. Відповідно до ст. 34.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). За таких обставин , суд вважає, що понесені витрати позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 грн. підлягають стягненню з ПрАТ СК «Європейський страховий альянс». Що стосується позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК «Європейський страховий альянс» судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 5410,40 грн., суд зазначає про наступне. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у\~розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.\~\~ Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, які пов'язані з розглядом справи. \~\~ Згідно з\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стаття 88 ЦПК України\~регулює розподіл судових витрат між сторонами та визначає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~ Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року\~визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. \~\~\~\~ Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу при підготовці справи до розгляду надавав адвокат [PERSON] за Договором про надання правової допомоги № 25.03-15 від 25.03.015 року. \~\~\~\~ Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі / наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів/. \~\~ Разом з тим належних і допустимих доказів , на підтвердження витрат на правову допомогу , а саме юридичної підтримки ( надання консультацій, представлення інтересів в усіх установах та організаціях, підготовка матеріалів до суду, збирання, копіювання документів,- всього затрачено 7 годин) позивачем\~\~ не надано, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат , тому суд приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог із стягненням витрат за участь у судовому засіданні від 15 липня 2015 року - 5 хв.; 28 липня 2015 року - 4 хв., 14 вересня 2015 року 29 хв., 06.10.2015 року 7 хв., 21.10.2015 року 1 год., а всього на слухання вказаної справи було затрачено 1 год. 45 хвилин. Мінімальна заробітна плата на цей період складає 1218 грн. Тому на даний час сума витрат на правову допомогу, надану позивачу [PERSON] складає: 487,20 грн. / 40% від 1218 грн./ х 105 хвилин = 852,60 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial