Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про звільнення майна з-під арешту та заборону вчиняти дії. Позов мотивований тим, що 30.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIH0AN00000831, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 29 200 доларів США 03 центи. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави автотранспорту № VIH0AN00000831 від 30.08.2006 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу автомобіль марки GREAT WALL, модель: SAFE, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Сідан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Згідно карток арешту ТЗ наданих УДАІ м. Вінниці, на вищезазначений автомобіль, що належить відповідачу на праві власності, накладено арешти, а саме: 06.12.2012 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. накладено арешт на транспортний засіб марки GREAT WALL SAFE д.н.з. [NUMBER]; 01.02.2010 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Янечик А.А. накладено арешт на транспортний засіб марки GREAT WALL SAFE д.н.з. [NUMBER]; 19.02.2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. накладено арешт на транспортний засіб марки GREAT WALL SAFE д.н.з. [NUMBER]; 10.02.2012 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. накладено арешт на транспортний засіб марки GREAT WALL SAFE д.н.з. [NUMBER]. Вищезазначені обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №43982237 від 14.04.2014 року. Право застави у позивача виникло 30.08.2006 року, а постанови про накладення арешту були винесені в 2010 р. - 2014 р., тобто пізніше, ніж було укладено договір застави, тому позивач має переважне право на звернення стягнення на заставлене майно. Крім того, станом на 15.05.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 66 075 доларів США, що значно перевищує вартість застави. Крім того, позивач має вищий пріоритет на заставлене майно відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Просить звільнити з-під арешту транспортний засіб марки GREAT WALL SAFE д.н.з. [NUMBER], накладеного постановами державних виконавців від 01.02.2010 року, 10.02.2012 року, 06.12.2012 року, 19.02.2014 року, заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов'язанні з обмеженням Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" права розпорядження відносно даного автомобіля, судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Молодецький О.С. позов підтримав з наведених у ньому підстав та пояснив, станом на 15.05.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 66 075 доларів США. Банк бажає самостійно реалізувати автомобіль, однак в зв'язку з тим, що державними виконавцями накладено арешт на даний автомобіль, банк немає можливості реалізувати заставне майно, чим порушуються права банку. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.В. в судовому засіданні пояснила, що дійсно на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". 01.02.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3653/09 виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 06.10.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 16 495 грн. 28 коп. та накладено арешт на все майно, що належить боржнику. 10.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3572/09 виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 08.10.2009 року про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу за кредитним договором №2727-04/07 від 12.04.2007 року у розмірі 52 603 грн. 50 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. 06.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3572/09 виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 25.08.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу за кредитним договором у розмірі 53 379 грн. 53 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. Крім того, 19.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №127/29478/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 27.01.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу у розмірі 20 814 грн. 16 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. ПАТ КБ "Приватбанк" звертався до відділу із відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника. Вважає, що постанови про накладення арешту винесено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що банк хоче самостійно реалізувати автомобіль, натомість заборгованість за виконавчим листом, в якому позивач є стягувачем, залишиться. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачем не надано доказів того, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 66 075 доларів США. Також не надано доказів того, що судом виносилося рішення про звернення стягнення на предмет застави. Зазначає, що на виконанні Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебувають виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на даний час рішення суду не виконуються, кошти на користь банку не стягнуто. Просить в задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та винести заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIH0AN00000831, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 29 200 доларів США 03 центи. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави автотранспорту № VIH0AN00000831 від 30.08.2006 року. Відповідно до умов договору застави, відповідач передав в заставу позивачу належний йому автомобіль марки GREAT WALL, модель: SAFE, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Сідан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №43982237 від 14.04.2014 року в реєстрі міститься відповідний запис №3 від 05.11.2012 року, де підставою обтяження вказано договір застави автотранспорту №VIH0AN00000831 від 30.08.2006 року, об'єкт обтяження автомобіль марки GREAT WALL SAFE, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Сідан -В, № кузова/шасі: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER]., обтяжувач ПАТ КБ "Приватбанк". Згідно карток арешту ТЗ УДАІ м. Вінниці, на даний автомобіль накладено арешти, а саме: 06.12.2012 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О.; 01.02.2010 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Янечик А.А.; 19.02.2014 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. 01.02.2010 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Янечик А.А відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3653/09 виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 06.10.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 16 495 грн. 28 коп. та накладено арешт на все майно, що належить боржнику. 10.02.2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3572/09 виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 08.10.2009 року про солідарне стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу за кредитним договором №2727-04/07 від 12.04.2007 року у розмірі 52 603 грн. 50 коп., а також 250 грн. ІТЗ та 526 грн. 03 коп. судового збору, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. 06.12.2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3572/09 виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 25.08.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу за кредитним договором у розмірі 53 379 грн. 53 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. 19.02.2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №127/29478/13-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 27.01.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу у розмірі 20 814 грн. 16 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно положень ст. ст. 589 - 591 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення його прав, свобод чи інтересів внаслідок арешту заставленого майна. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що накладенням державним виконавцем арешту на предмет застави права позивача порушені не були, оскільки арешт майна відбувався з метою забезпечення реального виконання судових рішень. Дії державного виконавця були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Також суд зазначає, що при здійсненні виконавчих дій та накладенні арешту на вказаний транспортний засіб, права позивача порушені не були, оскільки процедура задоволення вимог заставодержателя врегульована ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», накладення арешту на це майно не перешкоджає позивачу реалізувати свої права. Як вбачається з положень ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" в разі реалізації заставленого автомобіля позивач першочергово отримає суму відшкодування, що жодним чином не порушує його права та інтереси. Доводи позивача про наявність у нього переважного права на звернення стягнення на предмет обтяження є безпідставними, оскільки вказане право ніким не оспорюється та не порушується. Крім того, позивачем жодних доказів того, що станом на 15.05.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 66 075 доларів США до суду не надано. Крім того, до суду не надано доказів того, судом виносилося рішення про звернення стягнення на предмет застави. Що стосується позовних вимог щодо заборони органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов'язанні з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права розпорядження відносно даного автомобіля суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суд зазначає, що обов'язки і права державного виконавця встановлені ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", в даному випадку державний виконавець вживав заходи щодо примусового виконання рішення суду в межах своїх повноважень. Крім того, як встановлено в судовому засіданні на даний час виконавчі провадження перебувають на виконанні Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, однак позивач просить заборонити саме органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов'язанні з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права розпорядження відносно спірного автомобіля. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. п. 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК. З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання, а також конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь. Враховуючи викладене, вимога позивача про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії пов'язанні з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права розпорядження відносно даного автомобіля задоволенню не підлягає, оскільки є не чіткою та не визначає повного найменування осіб, на які можуть покладатись судом обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем суду не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а судом, за результатами розгляду справи не встановлено підстав, передбачених законодавством, для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що в задоволенні позову відмовлено, а тому підстав для відшкодування судових витрат немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed