Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявленого зазначає, що відповідач винний у виникненні пригоди. Під час її виникнення в порушення законодавства України не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тоді як постраждалий водій був застрахованим. За таким перебігом подій позивач компенсував потерпілій стороні спричинену шкоду і наразі звернуся із даними вимогами до суду. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач будучи належним чином та завчасно повідомленим про існування даного судового спору не висловив своєї позиції щодо заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 14 серпня 2020 року, о 8 годині 30 хвилин на 10 км автодороги "Житомир Сквира" [PERSON] , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2107" реєстраційний номер " [NUMBER] " порушив ПДР України і вчинив наїзд на автомобіль марки "ДЕУ Ланос" реєстраційний номер " [NUMBER] ", власником якого є [PERSON] . Внаслідок пригоди автомобілі механічно пошкоджені. Відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тоді, як у постраждалого водія був наявним. Вина відповідача у скоєному ДТП підтверджується рішенням суду від 24.09.2020 року. Розмір завданих збитків згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку 20 041,71 гривень та 1 494,20 гривень вартість послуг по встановленню збитку. Дані грошові кошти були виплачені постраждалому, а кошти за надання послуг сплачені позивачем. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. На підставі ст. 1191 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Дослідивши матеріали справи та встановивши, що внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні у ДТП, позивач набув право вимоги, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 2 270, 00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved