Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її батьків: батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачка зазначила що вона є спадкоємицею після батьків за законом і відповідним чином прийняла спадщину. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на садибу. Однак їй було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцями. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на садибу, що знаходиться по [ADDRESS] та складається з : 1) глиновалькованого житлового будинку "А" загальною площею 69.1 м.кв., житловою площею 53.1 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні "Б" площею 59.2 м.кв.; 3) цегляної комори "В" площею 12.8 м.кв.; 4) камінного погребу "Г" площею 18.5 м.кв.; 5) шлакобетонного хліва "Д" площею 37.1 м.кв.; 6) цегляного хліва "Е" площею 8.4 м.кв.; 7) черепичного хліва "Є" площею 5.3 м.кв.. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування в частині спадкування після батька позиваки, який помер [INFO] підлягають норми законодавства, що діяло на момент відкриття та прийняття спадщини спадкоємцем, а саме Цивільний Кодекс України 1963 р., ЗУ "Про власність" 1991 р., а щодо матері, яка померла [INFO] - діючий ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка належним чином прийняла спадщину після померлих батьків, що підтверджується: матеріалами спадкової справи №648/2007 від 14.09.2007 р., заведеної після смерті [PERSON] та матеріалами спадкової справи №649/2007 р. від 14.09.2007 р., заведеної після смерті [PERSON] , копії яких були витребувані судом із Хмельницького обласного державного нотаріального архіву, в тому числі і з метою встановлення кола заінтересованих осіб у даній цивільній справі. А тому, факт прийняття спадщини позивачкою та матеріали спадкових справ свідчать також і про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дане спадкове майно (а.с.59-78). В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП "Городоцьке БТІ" від 04.11.2020 р. №557 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.27). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №8 від 02.03.2021 року про оцінку садиби по [ADDRESS] , у відповідності до якого її вартість складає 91212 грн. (а.с.45-52). Позивачка у встановленому порядку не може оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавців не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.02.2021 р. що містяться в матеріалах справи (а.с.25). Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 25.08.2020 р. вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.32-44). Крім того, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 15.05.1955 року, тоді як з довідки від 03.03.2021 року, виданою виконавчим комітетом Городоцької міської ради Хмельницької області, вбачається, що їх садиба побудована у 1962 році, тобто в період шлюбу (а.с.13,26). Отже, згідно ч.1 ст.22 КпШС України (що діяв на момент будівництва будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.2 ст.12 ЗУ "Про власність": Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved